Справа № 160/36950/25
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2026-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 лютого 2026 р. Справа № 160/36950/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Турлакової Н.В. розглянувши в порядку письмового провадження питання про закриття провадження у справі №160/36950/25 за позовною заявою Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" до Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації в особі Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду за допомогою підсистеми "Електронний суд" надійшов позов Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" до Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації в особі Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення (реєстраційну дію) про внесення до ЄДР відомостей щодо заборони вчинення реєстраційних дій від 22.07.2025 № 079001809 щодо Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів», вчинене державним реєстратором Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Бондар Тетяною Анатоліївною.

- зобов`язати Солом`янську районну в місті Києві державну адміністрацію (в особі Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації) внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відомості про скасування заборони вчинення реєстраційних дій від 22.07.2025 № 079001809.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою Вищого антикорупційного суду від 16.07.2025 у справі № 991/7155/25 (провадження № 1-р/991/7223/25) задоволено клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України Крютченка В.О., погоджене прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Василенковим Б.М., про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000531 від 06.03.2017. 22.07.2025 на підставі ухвали про арешт державним реєстратором Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Бондар Т.А. внесено рішення про заборону вчинення АТ «Нікопольський завод феросплавів» реєстраційних дій № 079001809. Зазначене підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо АТ «Нікопольський завод феросплавів» (). Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 18.08.2025 у справі № 991/7155/25 (провадження № 11-сс/991/525/25) ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16.07.2025 скасовано в частині накладення арешту на 24,7755% власності суб`єкта господарської діяльності - АТ «Нікопольський завод феросплавів» у виді майна згідно переліку та у цій частині постановлено нову ухвалу, якою клопотання детектива щодо арешту майна згідно переліку залишено без задоволення; в іншій частині апеляційні скарги залишено без задоволення та ухвалу слідчого судді - без змін. Наказом Міністерства юстиції України від 09.10.2025 № 2149/7 відмовлено у задоволенні скарги АТ «Нікопольський завод феросплавів» у зв`язку з тим, що реєстраційна дія в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.07.2025 № 079001809, проведена державним реєстратором Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Бондар Тетяною Анатоліївною, відповідає законодавству у сфері державної реєстрації. Разом з тим, 08.10.2025 АТ «Нікопольський завод феросплавів» після отримання від акціонерів товариства офіційних документів, які підтверджують суттєві зміни структури власності, звернулося до державного реєстратора Виконавчого комітету Нікопольської міської ради із заявою про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу. 09.10.2025 державним реєстратором прийнято рішення про відмову у проведенні державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу стосовно АТ «Нікопольський завод феросплавів». Підставою для відмови в рішенні стала наявність у ЄДР відомостей про судове рішення щодо заборони у проведенні реєстраційних дій відносно АТ «Нікопольський завод феросплавів». З урахуванням цих обставин, АТ «Нікопольський завод феросплавів» вважає, що рішення державного реєстратора про заборону вчинення реєстраційних дій, суттєво обмежує права та інтереси юридичної особи та є протиправним.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що державним реєстратором Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації в ЄДР було накладено арешт виключно на майно підозрюваного ОСОБА_1 , а саме на корпоративні права в розмірі 24,775 % корпоративних прав, що становить 384685733 акцій, і жодним чином не блокує проведення інших реєстраційних дій, в тому числі зміни керівника, місцезнаходження, видів діяльності, відомостей про підписантів тощо. Ухвала ВАС від 16.07.2025 по справі №991/7155/25 не є ухвалою про заборону вчинення реєстраційних дій.. Внесений запис "заборона вчинення реєстраційних дій" не є підставою для відмови в проведенні будь-яких реєстраційних дій в ЄДР.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що АТ «Нікопольський завод феросплавів» наголошує, що: 1) у державного реєстратора не було фактичних та юридичних підстав для прийняття відповідного рішення; 2) рішення про державну реєстрацію прийнято фактично в силу обмеженості технічних засобів ЄДР; 3) арешт корпоративних прав, зокрема, акцій акціонерного товариства відбувається у іншому порядку не у наслідок встановлення заборони вчинення реєстраційних дій; 4) існуюча заборона вчинення реєстраційних дій є загальною і виключень щодо дозволених випадків проведення державної реєстрації щодо юридичної особи не має.

При розгляді справи судом встановлено необхідність вирішення питання відповідності позовних вимог, заявлених позивачем, до предметної юрисдикції адміністративного суду.

Вирішуючи дане питання суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у передбачені цією нормою способи.

За визначеннями пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку з порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У рішенні від 20.07.2006 у справі Сокуренко і Стригун проти України (заяви № 29458/04 та № 29465/04, пункт 24) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) закріпив поняття суд, встановлений законом, яке стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність.

Фраза встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію визначення складу учасників справи.

Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити з прав та/або інтересів, за захистом яких звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, їх змісту та правової природи.

Так, у даній справі Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" звернулося до суду з адміністративним позовом до Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації в особі Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення (реєстраційну дію) про внесення до ЄДР відомостей щодо заборони вчинення реєстраційних дій від 22.07.2025 № 079001809 щодо Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів», вчинене державним реєстратором Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Бондар Тетяною Анатоліївною та зобов`язати Солом`янську районну в місті Києві державну адміністрацію (в особі Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації) внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відомості про скасування заборони вчинення реєстраційних дій від 22.07.2025 № 079001809.

На виконання ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16.07.2025 у справі № 991/7155/25 про арешт майна, державним реєстратором Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Бондар Т.А. внесено рішення про заборону вчинення АТ «Нікопольський завод феросплавів» реєстраційних дій № 079001809.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до пунктів 1 та 9 частини першої статті 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав. Реєстраційною дією є державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з нього.

Реєстраційною дією є державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з нього.

Загальними засадами державної реєстрації прав є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав та її публічність; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (частина перша статті 3 цього Закону).

У постанові від 17.10.2018 у справі №461/233/17-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила: «За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку, якщо такий спір є спором цивільним.

У разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому КПК України».

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16.07.2025 у справі № 991/7155/25 (провадження № 1-р/991/7223/25) задоволено клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України Крютченка В.О., погоджене прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Василенковим Б.М., про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000531 від 06.03.2017. Цією ухвалою суду накладено арешт на майно, яке особисто або опосередковано через інші юридичні особи належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом тимчасового позбавлення права відчуження та розпорядження таким майном, зокрема, на корпоративні права в розмірі 24,7755% частки Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» , що складає 384 685 733 акцій, а також 24,7755% власності вказаного суб`єкта господарської діяльності відповідно до переліку майна, який складається з 603 пунктів, наведених у зазначеній ухвалі (згідно переліку 211 одиниць).

Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 18.08.2025 у справі № 991/7155/25 у задоволенні клопотань представників третіх осіб про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено. Апеляційні скарги представника третьої особи АТ «НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ» - адвоката Добровольського Андрія Томовича, представника третьої особи АТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ» - адвоката Маньчина Олексія Олександровича та підозрюваного ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу судді Вищого антикорупційного суду від 16 липня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000531 від 06 березня 2017 року скасовано: в частині накладення арешту на 10,29% власності суб`єкта господарської діяльності - АТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ» у виді майна згідно переліку; в частині накладення арешту на 24,7755% власності суб`єкта господарської діяльності - АТ «НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ» у виді майна згідно переліку та у цій частині постановити нову ухвалу якою клопотання детектива щодо арешту майна згідно переліку залишено без задоволення. В іншій частині апеляційні скарги залишено без задоволення та ухвалу слідчого судді - без змін.

За змістом абзацу 1 частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у базі даних заяв також реєструються судові рішення, заяви власників об`єктів нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, власників спеціального майнового права на об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості про заборону вчинення реєстраційних дій, судові рішення про скасування відповідних судових рішень, заяви власників об`єктів нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, власників спеціального майнового права на об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості про відкликання власних заяв про заборону вчинення реєстраційних дій.

Отже, державний реєстратор саме з метою забезпечення виконання ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16.07.2025 у справі №991/7155/25 про накладення арешту на майно в частині, що набрала законної сили згідно ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 18.08.2025 у справі № 991/7155/25, вніс до Державного реєстру прав відомості, які унеможливлюють вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо арештованого майна, тобто встановив заборону вчинення реєстраційних дій.

Частиною першою статті 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

За змістом пунктом 9 частини першої статті 9 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (п.7 ч.2 ст.131 КПК).

Відповідно до частини дев`ятої статті 170 КПК України у невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), директора Бюро економічної безпеки України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна. Якщо у визначений цією частиною строк прокурор не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна або якщо в задоволенні такого клопотання було відмовлено, попередній арешт на майно або кошти вважається скасованим, а вилучене майно або кошти негайно повертаються особі.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, його захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (абзац 2 частини першої статті 174 КПК України).

Отже, всі питання щодо арешту майна, накладеного як засіб забезпечення кримінального провадження (накладення, зміна, скасування), є кримінально-процесуальними правовідносинами й повинні вирішуватися судом, що розглядає кримінальну справу.

Відповідно до вимог КПК слідчий суддя має повноваження на скасування арешту майна, в той ж час, необхідно зауважити, що заборона вчинення реєстраційних дій є по суті складовою арешту майна.

Таким чином, враховуючи те, що заборона вчинення реєстраційних дій є складовою арешту майна, накладеного в порядку ст. 170 КПУ України, скасування такої заборони може бути здійснено за результатами прийняття слідчим суддею відповідної ухвали за правилами КПК України.

З огляду на зазначене вище, суд вказує, що всі питання щодо арешту майна, накладеного як засіб забезпечення кримінального провадження (накладення, зміна, скасування) та усі дії, похідні від нього, відносяться до кримінально-процесуальних правовідносин і повинні вирішуватися судом, що розглядає кримінальну справу.

Відтак, адміністративний суд не має повноважень щодо втручання у кримінально-процесуальні дії, які здійснюються з метою забезпечення розслідування кримінального правопорушення, у тому числі щодо арешту майна та заборони вчинення реєстраційних дій.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року у справі № 260/8344/24.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З системного аналізу викладених вище норм, враховуючи предмет та підстави позову, суд констатує, що спірні правовідносини виникли за результатами арешту майна, який є інститутом кримінально-процесуального права та має спеціальну мету - забезпечення кримінального провадження, отже повинен вирішуватися компетентним судом в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до п. 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, у відповідності до приписів пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України та роз`яснити позивачу, що дана справа віднесена до юрисдикції загального суду, що здійснює її розгляд в порядку кримінального судочинства.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 238, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №160/36950/25 за позовом Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" до Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації в особі Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - закрити.

Роз`яснити позивачу, що даний спір віднесений до юрисдикції місцевого загального суду та вирішується за правилами кримінального судочинства.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження, не допускається.

Копію даної ухвали направити учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова