Справа № 280/1245/26
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2026-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

13 лютого 2026 рокуСправа № 280/1245/26 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративним суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» про вжиття заходів забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (69000, м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 13, прим. 19; )

до Тернопільської митниці (46400, м. Тернопіль, вул. Текстильна, 38; )

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

13.02.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (далі позивач) до Тернопільської митниці (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів від 06.01.2026 № UA403070/2026/000007/2.

Одночасно з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів від 06.01.2026 № UA403070/2026/000007/2 до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» про визнання протиправним та скасування цього рішення.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник посилається на наступні обставини. Так, предметом оскарження у справі є рішення Тернопільської митниці, прийняте в рамках процедури митного оформлення імпортованої партії товару. Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач сплатив суму митних платежів згідно із заявленою митною вартістю та, скориставшись правом, передбаченим ч. 3 ст. 52 Митного кодексу України, надав фінансову гарантію на суму різниці між сумою митних платежів, обчисленою декларантом, та сумою, обчисленою митним органом. На забезпечення сплати вказаної різниці митних платежів Приватне акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» (далі Гарант) видало ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» фінансову гарантію від 07.01.2026 № 26UAWQ2. При цьому, частиною 3 статті 52 та частиною 8 статті 55 Митного кодексу України регламентовано граничний строк дії фінансової гарантії та процедури консультацій, який складає 90 днів з дня випуску товарів. Сплив цього строку (без надання додаткових документів або рішення суду) робить процедуру нарахування цієї різниці завершеною та безальтернативно запускає механізм її примусового стягнення. Згідно з Договором комісії від 02.01.2023 № 210825-1, ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» виступає Комісіонером, який за дорученням Комітента ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» () здійснює закупівлю товарів за кордоном, їх імпорт та митне оформлення в митних органах України, зокрема в Тернопільській митниці. Компанії є пов`язаними особами в рамках зовнішньоекономічних операцій, позивач виступає декларантом за товарами Комітента, а товар є власністю Комітента. Тернопільська митниця системно направляє вимоги про сплату митних платежів як позивачу (лист від 22.12.2025 № 7.25-3/15-01/13/7588 щодо направлення восьми вимог про сплату митних платежів по ряду митних оформлень товару), так і безпосередньо Комітенту ТОВ «ТД «АМТ» (лист від 10.02.2026 № 7.25-1/15-01/13/955 щодо направлення дев`яти вимог про сплату митних платежів), що свідчить про системний характер дій митного органу щодо стягнення різниці митних платежів, забезпеченої гарантіями. Більш того, у листі Тернопільської митниці від 15.01.2026 № 7.25-1/15-01/13/357 відповідач офіційно підтвердив свою правову позицію з даного приводу, посилаючись на статтю 43 Податкового кодексу України. Митний орган прямо вказує, що наявність несплаченої вимоги про сплату митних платежів (сформованої в порядку ст. 317-1 МКУ) є податковим боргом платника та безумовною підставою для відмови у поверненні будь-яких коштів платнику, навіть по скасованим раніше в судовому порядку аналогічним рішенням митного органу про коригування митної вартості товару. Отже, необхідність негайного вжиття заходів забезпечення позову зумовлена наступними підставами: неможливість ефективного поновлення прав позивача; блокування діяльності через статус ризиковості; невідворотні фінансові втрати внаслідок нарахування пені та безальтернативного списання бюджетного відшкодування ПДВ; критичне погіршення майнового стану підприємства та загроза зупинення господарської діяльності в умовах воєнного стану. При цьому вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення не несе жодних ризиків для Державного бюджету, оскільки зобов`язання позивача залишаються забезпеченими фінансовою гарантією від 07.01.2026 № 26UAWQ2. Тобто, інтереси Держави захищені гарантією, тоді як інтереси позивача без забезпечення позову залишаються незахищеними від незворотної шкоди.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існують зазначені підстави, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За правилами частини другої статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Поряд із цим співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Також суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. (ч. 1 ст. 73 КАС України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (ч. 1 ст. 75 КАС України).

Разом із тим, заявник не надав до суду доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, стане неможливим без вжиття таких заходів.

Посилання представника позивача на те, що на адресу підприємства можливо у майбутньому надійде вимога Тернопільської митниці про сплату митних платежів за гарантією від 07.01.2026 № 26UAWQ2, що, в свою чергу, може спричинити негативні наслідки для товариства та гаранта, базується на припущеннях, які наразі не підтверджені жодним доказом. Існування порушення прав позивача або неможливість їх відновлення без вжиття заходів забезпечення позову має бути реальним, вбачатися з матеріалів справи, чого у даному випадку немає.

Суд звертає увагу також на правові позиції Верховного Суду у постановах від 20.03.2019 у справі № 826/14951/18, від 30.09.2021 у справі № 160/7358/21 та у справах № 640/23179/19, № 460/549/20, № 826/16216/18, від 21.08.2024 у справі № 320/4183/24, за змістом яких підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше й у разі оскарження відповідного акту суб`єкта владних повноважень, особа має право разом з іншими позовними вимогами заявити вимоги про відшкодування спричиненої таким актом шкоди.

У згаданих провадженнях Верховний Суд відхилив доводи стосовно можливого нанесення суб`єкту господарювання майнової шкоди як підстави для забезпечення позову і обставини, які ускладнюють чи унеможливлюють ефективний захист чи поновлення порушених прав та інтересів, зазначивши, що безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Крім того, суд не вважає наведені у позовній заяві обставини щодо очевидності протиправності спірного рішення достатніми, безспірними та доведеними. Оцінити вказані підстави суд може під час розгляду справи. Тобто, за наведеними підставами, протиправність рішення відповідача може бути перевірена тільки під час судового розгляду справи по суті.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П. Бойченко