Справа № 160/7809/19
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2026-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 лютого 2026 року

м. Київ

справа №160/7809/19

адміністративне провадження №К/990/127/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Рибачука А.І., Тацій Л.В.,

розглянувши заяву Криворізької міської ради про зловживання процесуальним правами у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Криворізької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , фізична особа - підприємець ОСОБА_3 , фізична особа - підприємець ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державне підприємство Український державний науково - дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М. Білоконя, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправним та нечинним рішення,

У С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила:

- визнати незаконним, протиправним, нечинним та скасувати рішення Криворізької міської ради від 24.06.2015 №3728 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу» з моменту його прийняття;

- відповідно до частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України здійснити захист порушених прав, свобод та інтересів позивачки в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправним та нечинним рішення Криворізької міської ради від 24.06.2015 №3728 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу».

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.12.2023 апеляційну скаргу Криворізької міської ради задоволено. Апеляційні скарги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 скасовано, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалами Верховного Суду від 25.12.2024, 28.01.2025, 26.02.2025, 09.04.2025, 14.05.2025, 24.06.2025, 04.08.2025, 03.09.2025, 20.10.2025, 24.11.2025 та 14.01.2026 (провадження №№К/990/42088/24, К/990/2543/25, К/990/7616/25, К/990/12358/25, К/990/20038/25, К/990/24929/25, К/990/32021/25, К/990/36223/25, К/990/40748/25, К/990/47837/25, К/990/127/26) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_10 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13.12.2023 у справі №160/7809/19 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Криворізької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , фізична особа - підприємець ОСОБА_3 , фізична особа - підприємець ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державне підприємство Український державний науково - дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М. Білоконя, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправним та нечинним рішення.

До Верховного Суду від Криворізької міської ради надійшла заява про зловживання процесуальними правами, в якій відповідач просить:

- визнати подання касаційної скарги ОСОБА_10 26.12.2025 (зареєстровано в суді 02.01.2026) на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13.12.2023 у справі №160/7809/19 зловживанням процесуальними правами та повернути касаційну скаргу;

- накласти на ОСОБА_10 у дохід Державного бюджету України штраф за зловживання процесуальними правами.

Заяву обґрунтовує тим, що Верховним Судом ОСОБА_10 неодноразово роз`яснювалось в ухвалах суду від 29.01.2025, 26.02.2025, 09.03.2025, 14.05.2025, 24.06.2025, 04.08.2025, 03.09.2025, 20.10.2025, 24.11.2025, що відповідно до імперативної норми пункту 3 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення. Однак, ані ухвали Верховного Суду, ані вимоги чинного законодавства України не зупиняють скаржницю від подання чисельних касаційних скарг до суду касаційної інстанції на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13.12.2023 у справі №160/7809/19. Криворізька міська рада отримавши вже десяту касаційну скаргу ОСОБА_10 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13.12.2023 у справі №160/7809/19 звертається до Верховного Суду з заявою про зловживання процесуальними правами.

В своїх запереченнях на заяву Криворізької міської ради про зловживання процесуальними правами ОСОБА_10 зазначила, що в її діях відсутній жодний умисел чи намір зловживати процесуальними правами. Вказує, що відповідач вимагає обмежити її у доступі до правосуддя, шляхом визнання поданої касаційної скарги зловживанням процесуальним правами.

Дослідивши матеріали справи, доводи заяви та заперечення на неї, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства, серед іншого є: неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункт 9 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

3 частини першої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України випливає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, наведений в частині другій статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: 1)подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2)подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3)подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4)необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5)узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

При цьому, слід враховувати, що наведений в частині другій статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України перелік дій, які можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, суд може визнати зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13.03.2019 у справі №814/218/14.

Також, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.11.2019 у справі №9901/324/19 вказала, що за змістом абзацу першої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України перелік дій, що наведений в частині другій цієї статті, не є вичерпним.

В частині третій статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України наголошено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 144 Кодексу адміністративного судочинства України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення.

Заходами процесуального примусу в розумінні частини першої статті 145 Кодексу адміністративного судочинства України є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Зважаючи на зазначені вище законодавчі приписи та висновки, Суд не знаходить підстав й для застосування до ОСОБА_10 заходів процесуального примусу у вигляді штрафу, оскільки, зокрема, у поданні касаційної скарги, в контексті описаних вище обставин, не вбачається зловживання процесуальними правами, а заявлене клопотання не є в розумінні статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України клопотанням про застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу.

Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить, що заходи процесуального примусу вживаються судом у чітко визначених Кодексом адміністративного судочиснвта України випадках і мають на меті спонукати певних осіб до дотримання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та/або запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Зловживання процесуальними правами, а також вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству є підставою для застосування судом заходів процесуального примусу, в тому числі, у вигляді штрафу.

При цьому, перелік дій, які підпадають під ознаки зловживання процесуальними правами, закріплений нормою частини другої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України, проте, за будь-яких умов, визнання певних дій зловживанням процесуальними правами здійснює виключно суд, керуючись власним розсудом та виходячи з конкретних обставин справи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що подання касаційної скарги ОСОБА_12 не створило дійсних перешкод у здійсненні судочинства в межах даної адміністративної справи або у виконанні судового рішення.

З огляду на викладене, заява Криворізької міської ради задоволенню не підлягає.

Керуючись Главою 9 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Криворізькій міській раді у задоволенні заяви про зловживання процесуальним правами у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Криворізької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , фізична особа - підприємець ОСОБА_3 , фізична особа - підприємець ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державне підприємство Український державний науково - дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М. Білоконя, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправним та нечинним рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя А.І. Рибачук

Суддя Л.В. Тацій