Справа № 420/4613/25
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2026-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/4613/25

Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М. Дата і місце ухвалення: 30.04.2025 р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2025 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу у розмірі 250994,38 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що станом на дату подачі позову, відповідно до розрахунку заборгованості до бюджету та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед бюджетом становить 250994,38 грн., а саме: заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб в загальній сумі 52392,73 грн.; заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в загальній сумі 99,44 грн.; заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в загальній сумі 198502,21 грн. Однак, заборгованість відповідачем в добровільному порядку сплачена не була, у зв`язку з чим у податкового органу виникли підстави для стягнення суми боргу в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму заборгованості:

- по єдиному податку з фізичних осіб 52392,73 грн.

- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості 99,44 грн.

- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 198502,21 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 30.04.2025 р. з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову Головного управління ДПС в Одеській області.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що згідно пункту 42.5. статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

ОСОБА_1 не подавав заяву до контролюючого органу про бажання отримувати документи через електронний кабінет.

Виходячи з аналізу зазначеної норми, можливо дійти очевидного висновку, що саме причини невручення рекомендованого листа слугують підставою вважати, що відповідний лист вручений платнику податків. В той же час, повернення рекомендованих листів з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» за своїм сутнісним змістом не є причиною невручення, а є причиною повернення. Ця відмітка не розкриває суті причини неможливості вручити адресату відповідний рекомендований лист. Натомість, виходячи з норми пункту 42.5. статті 42 ПК України, У разі повернення рекомендованого листа мають зазначатись саме причини його невручення, а не причини повернення. Отже, відмітка «за закінченням встановленого строку зберігання» не дає контролюючому органу підстав для визначення факту належного повідомлення платника податків.

Крім того, апелянт звернув увагу, що ним в судовому провадженні оскаржуються податкові повідомлення-рішень, що стала підставою для нарахування податкового боргу.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року зупинено апеляційне провадження у справі №420/6758/24 до набрання законної сили судовим рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/14613/25.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року поновлено провадження у справі №420/4613/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та продовжити її розгляд в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на дату подачі позову, відповідно до розрахунку заборгованості до бюджету та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед бюджетом становить 250994,38 грн., а саме:

заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб в загальній сумі 52392,73 грн.;

заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в загальній сумі 99,44 грн.;

заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в загальній сумі 198502,21 грн.

Заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб виникла в результаті:

нарахування по Податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця (для третьої групи квартал, місяць) № від 25.04.2023 року в загальній сумі 52392,73 грн.

Заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості виникла в результат:

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1551-UA0073549 від 07.08.2023 року в загальній сумі 53,84 грн.;

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1551-UA0073549 від 07.08.2023 року в загальній сумі 45,60 грн.

Заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості виникла в результаті:

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1551-UA0095942 від 07.08.2023 року в загальній сумі 5014,75 грн.;

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1551-UA0095942 від 07.08.2023 року в загальній сумі 30793,75 грн.;

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1551-UA0095942 від 07.08.2023 року в загальній сумі 19552,00 грн.;

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1551-UA0095942 від 07.08.2023 року в загальній сумі 13529,75 грн.;

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1551-UA0095942 від 07.08.2023 року в загальній сумі 18684,25 грн.;

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1551-UA0095942 від 07.08.2023 року в загальній сумі 18048,00 грн.;

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1551-UA0095942 від 07.08.2023 року в загальній сумі 17247,00 грн.;

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1551-UA0095942 від 07.08.2023 року в загальній сумі 12489,00 грн.;

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1551-UA0095942 від 07.08.2023 року в загальній сумі 4629,00 грн.;

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1551-UA0095942 від 07.08.2023 року в загальній сумі 28425,00 грн.;

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №0-1551-UA0095942 від 05.06.2024 року в загальній сумі 1723,02 грн.;

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №0-1551-UA005942 від 05.06.2024 року в загальній сумі 6717,87 грн.;

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №0-1551-UA0095942 від 05.06.2024 року в загальній сумі 4648,68 грн.;

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №0-1551-UA0095942 від 05.06.2024 року в загальній сумі 10580,42 грн.;

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №1-1551-UA0095942 від 18.06.2024 року в загальній сумі 6419,72 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.09.2023 року податковим органом сформовано та направлено рекомендованим листом на адресу платника податкову вимогу форми Ф №0-1532, через наявність заборгованості перед бюджетом.

Зазначені обставини стали підставою для звернення Головного управління ДПС в Одеській області до суду з цим позовом для стягнення податкового боргу.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції встановив, що на час розгляду справи сума заборгованості в розмірі 250994,38 грн. відповідачем не сплачена, судом не встановлено згідно бази ДСС оскарження відповідачем відповідної податкової вимоги форми Ф №0-1532 від 05.09.2023 року та податкових повідомлень-рішень, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.

Положеннями підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із підпунктом 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до п.п.58.1, 58.3 ст.58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

За правилами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно із підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що податкове повідомлення-рішення/податкова вимога повинні бути надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням.

Усталеною є практика Верховного Суду (зокрема, але не виключно постанови від 13.02.2018 у справі № 826/18379/14, від 19.02.2019 у справі № 807/495/17, від 03.02.2022 року у справі № 560/4343/19, від 14.02.2022 у справі № 826/9711/17 при їх системному аналізі) про те, що предметом доказування у справах про стягнення податкового боргу є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку, а саме: наявність узгодженого грошового зобов`язання; складові основної суми боргу, штрафних (фінансових) санкцій, пені; підстави виникнення боргу; момент його виникнення; встановлення факту сплати податкового боргу в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.

За наслідком дослідження наявних у матеріалах справи доказів у системному зв`язку із положеннями податкового законодавства колегія суддів зазначає, що в досліджуваній ситуації наявні усі умови з якими законодавець пов`язує можливість стягнення з платника податку податкового боргу.

Доводи апелянта про те, що він не подавав заяву до контролюючого органу про бажання отримувати документи через електронний кабінет судом не приймаються, оскільки колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджено виконання контролюючим органом свого обов`язку щодо надіслання оскаржуваних ППР адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

При цьому, у справі №420/14613/25 суд дійшов висновку, що оскаржувані ППР є такими, що вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення «у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням».

Щодо доводів апелянта про те, що він безперервно перебував за кордоном більш ніж 183 дні, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені відповідачем у той час, коли позивач вже більше ніж півтора роки перебуває за кордоном і ніяким чином не міг їх отримати, колегія суддів не приймає та зазначає, що зареєстроване місце проживання не змінюється автоматично виїздом за кордон понад 6 місяців під час воєнного стану, окрім випадків оформлення виїзду на ПМП через консульство. Саме по собі перебування за кордоном (навіть тривале, за наявності дозволу типу тимчасового захисту) зазвичай не анулює реєстрацію в Україні без відповідної процедури.

В той час як метою повідомлення контролюючого органу про зміну даних, що вносяться до облікової карки (місце проживання, п.п.70.2.4 п. 70.2 ст. 70 ПКУ), як то передбачено п. 70.7 ст. 70 ПК України, та у відповідності до Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 №822, є визначення єдиної методики реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотриманням податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Колегія суддів зазначає, що апелянт, як громадянин України, який був власником об`єктів нерухомого майна щодо якого оскаржуваними ППР нараховані податкові зобов`язання, окрім прав, має конституційний обов`язок сплачувати податки, оскільки власність зобов`язує. ПК України був оприлюднений у встановленому законом порядку, що означає, що апелянт обізнаний про закон та зобов`язаний його неухильно дотримуватись, та будучи фізичної особою-підприємцем апелянт має розуміти, що сам по собі факт воєнного стану в України та його перебування за кордоном не підставою для невиконання свого конституційного обов`язку сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Перевіяючи доводи апелянта щодо незрозумілості розрахунку податкового зобов`язання із застосуванням пільг, апеляційний суд зазначає, що відповідно до електронних матеріалів справи, розрахунки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2021 рік та за 2023 рік дійсно містять заповнені графи щодо пільги у вигляді зменшення бази оподаткування, але наявність такої інформація не має математичного впливу на остаточну правильно визначену податковим органом суму податкового зобов`язання за вказані періоди.

При цьому, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року зупинено апеляційне провадження у справі №420/6758/24 до набрання законної сили судовим рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/14613/25.

Слід зазначити, що предметом розгляду адміністративної справи №420/14613/25 є законність прийняття Головним управлінням ДПС в Одеській області податкових повідомлень-рішень від 07.08.2023 №2-1551-UA0073549, №2-1551- UA0073549, №2-1551-UA0095942, №2-1551-UA0095942, №2-1551-UA0095942, №2-1551-UA0095942, №2-1551-UA0095942, №2-1551-UA0095942, №2-1551- UA0095942, №2-1551-UA0095942, №2- 1551-UA0095942, №2-1551-UA0095942, від 05.06.2024 №0-1551-UA0095942, №0-1551- UA005942, №0-1551-UA0095942, №0- 1551-UA0095942, від 18.06.2024 №1-1551- UA0095942, що стали підставою для нарахування податкового боргу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/14613/25 від 17 жовтня 2025 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2026 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що викладені апелянтом в апеляційній скарзі свої припущення стосовно правильності визначення суми податкового боргу та правомірності звернення контролюючого органу до суду з даним позовом повністю спростовані судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 13 лютого 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук