Справа № 200/7888/25
Суддя: Духневич О.С.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року Справа№200/7888/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Духневича О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (адреса: 84333, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, 23, ) про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13.10.2025 до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі довідки про взяття на облік, як внутрішньо переміщену особу;

- скасувати рішення відповідача № 29-01-14/2147 від 14.07.2025;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 14.07.2025 та видати довідку про взяття на облік, як внутрішньо переміщену особу.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з 24.05.2023 зареєстрована та проживає в м. Костянтинівка. У зв`язку з веденням бойових дій та обстрілами м. Костянтинівка у липні 2025 року переїхала у м. Краматорськ Донецької області. 14.07.2025 звернулася до відповідача з питання отримання довідки про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи. Рішенням відповідача від 14.07.2025 № 29-01-14/2147 було відмовлено у видачі довідки про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Позивач вважає рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому з метою захисту своїх прав та інтересів звернулася до суду із цим позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.10.2025 відкрито провадження у справі та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні.

27.10.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Обгрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII, підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 звернулася до управління із заявою на отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи 14.07.2025. До заяви було пред`явлено паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , в якому відсутня відмітка про реєстрацію та додано витяг з реєстру територіальної громади № 2025/007655718, де зазначено дату реєстрації 24.05.2023 за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто у період з 03.12.2020 по 24.05.2023 ОСОБА_1 не мала зареєстрованого місця проживання в м. Костянтинівка. Інших документів, які б підтвердили факт проживання в місті Костянтинівка на момент виникнення обставин, що спричинили переміщення, а саме станом на 24.02.2022 позивачем надано не було. Оскільки в наданих документах відсутня інформація, яка б підтвердила факт проживання позивача в місті Костянтинівка на момент виникнення обставин, що спричинили переміщення, а саме станом на 24.02.2022, Управлінням відмовлено в наданні довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи рішенням від 14.07.2025 №29-01-14/2147.

Згідно розпорядження Донецького окружного адміністративного суду від 25.12.2025 № 713 «Щодо повторного автоматичного розподілу справи» на підставі підпункту 2.3.44 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39 зі змінами та доповненнями, керуючись частиною 9 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 200/7888/25.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2025, зазначена вище справа була розподілена та передана судді Духневичу О.С.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.12.2025 прийнято до свого провадження адміністративну справу. Витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії документів, а саме: документи на підставі яких було прийнято рішення № 29-01-14/2147 від 14.07.2025 про відмову ОСОБА_1 у видачі довідки про взяття на облік, як внутрішньо переміщену особу.

12.01.2026 на виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 30.12.2025 відповідачем надано витребувані документи.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Позивач згідно витягу з реєстру територіальної громади виданої Костянтинівською територіальною громадою № 2025/007655718 від 10.06.2025 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 24.05.2023.

14.07.2025 позивач звернулася до відповідача із заявою про надання довідки про взяття її на облік внутрішньо переміщеної особи.

Рішенням відповідача від 14.07.2025 № 29-01-14/2147 позивачу було відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на підставі п. 8 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 та ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII, оскільки надані докази/відомості не є достатньо обгрунтованими та не підтверджують факт проживання та території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення на момент виникнення таких обставин.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання обліку та забезпечення соціальних гарантій внутрішньо переміщеним особам гарантується чинним законодавства України, а саме Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VII (далі Закон № 1706-VII), Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 (далі Порядок № 509).

Відповідно до ст. 1 Закону N 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Статтею 2 Закону № 1706-VII встановлено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону N 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку № 509.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Порядку № 509 довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до п. 2 Порядку № 509 для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік за формою згідно додатком 1 до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад.

Згідно п. 3 Порядку № 509, заява про взяття на облік повинна містити, зокрема, відомості про зареєстроване та фактичне місце проживання.

Підстави для відмови у видачі довідки наведені в п. 8 Порядку № 509, серед яких:

1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону;

2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;

3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення);

4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку;

5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.

Тотожні за змістом приписи щодо підстав для відмови у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи наведені у ч. 10 ст. 4 Закону 1706-VII.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що умовою надання особі статусу внутрішньо переміщеної особи є документальне підтвердження факту її проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, на момент їх виникнення.

Аналогічний правий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 12.09.2018 у справі № 310/8280/16-а та від 14.11.2019 у справі № 366/3753/17.

Як встановлено судом, позивач з 24.05.2023 зареєстрована в м. Костянтинівка Донецької області, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади виданої Костянтинівською територіальною громадою № 2025/007655718 від 10.06.2025.

Щодо витягу з реєстру територіальної громади виданої Костянтинівською територіальною громадою № 2025/007655718 від 10.06.2025 як доказу реєстрації місця проживання, суд зазначає наступне.

01.12.2021 набрав чинності Закон України від 05.11.2021 № 1871-IX "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" (далі Закон № 1871-IX), який регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, а також встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.

Відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 2 Закону № 1871-IX реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою: створення умов для реалізації прав особи, зокрема, виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою (пункти 1, 2 частини першої статті 3 вказаного Закону).

Документом, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час його формування, є витяг із реєстру територіальної громади, який видається органом реєстрації або центром надання адміністративних послуг у паперовій формі за зверненням особи, яка декларує/реєструє місце проживання (перебування), власника (співвласників) житла, законного представника (представника) особи або власника (співвласника) житла, уповноваженої особи житла, іпотекодержателя або довірчого власника.

Отже, витяг з реєстру територіальної громади є належним та офіційним документом, який відповідно до положень Закону № 1871-IX підтверджує відомості про зареєстроване місце проживання особи на дату та час його формування.

Відповідно, наданий позивачем витяг є належним та допустимим доказом реєстрації її місця проживання у м. Костянтинівка Донецької області та підтверджує факт проживання на відповідній території у розумінні законодавства, що регулює питання взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 № 376, Костянтинівська міська територіальна громада у період з 01.01.2023 по 21.06.2023 була територією активних бойових дій. З 21.06.2023 по теперішній час Костянтинівська міська територіальна громада відноситься до території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.

Отже, з огляду на те, що позивач зареєстрована в м. Костянтинівка з 24.05.2023, тобто в період, коли відповідна територіальна громада вже перебувала у статусі території активних бойових дій, факт її проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, у зв`язку з обставинами, визначеними статтею 1 Закону № 1706, є підтвердженим.

Доводи відповідача про те, що станом на 24.02.2022 (дата введення воєнного стану) позивач не проживала на території м. Костянтинівка, а тому відсутні підстави для видачі довідки ВПО, не можуть бути визнані обґрунтованими з огляду на таке.

По-перше, стаття 1 Закону 1706-VII пов`язує виникнення статусу внутрішньо переміщеної особи не з датою введення воєнного стану як такою, а з наявністю обставин, що спричинили внутрішнє переміщення (збройний конфлікт, бойові дії, тимчасова окупація тощо), та фактом проживання особи на відповідній території на момент виникнення таких обставин.

По-друге, відповідно до Переліку територій, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, Костянтинівська міська територіальна громада з 01.01.2023 по 21.06.2023 була територією активних бойових дій, а з 21.06.2023 по теперішній час відноситься до території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси. Тобто саме у 2023 році на відповідній території існували обставини, визначені статтею 1 Закону 1706-VII, що могли зумовити переміщення особи.

Як встановлено судом, позивач зареєстрована в м. Костянтинівка з 24.05.2023, тобто в період, коли ця територія вже відносилася до території активних бойових дій. Отже, вона проживала на відповідній території саме у момент існування обставин, передбачених Законом, що є юридично значущим для вирішення питання про надання статусу ВПО.

По-третє, норми Порядку № 509 та Закону № 1706 не містять вимоги щодо обов`язкового проживання особи на відповідній території саме станом на 24.02.2022. Визначальною є наявність факту проживання на території, де виникли обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, а не конкретна календарна дата початку воєнного стану.

Таким чином, сам по собі факт не проживання позивача у м. Костянтинівка станом на 24.02.2022 не є передбаченою законом підставою для відмови у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, за умови підтвердження її проживання на відповідній території у період активних бойових дій.

Отже, за відсутності доказів подання позивачем завідомо неправдивих відомостей або інших передбачених пунктом 8 Порядку № 509 та частиною 10 статті 4 Закону 1706-VII підстав для відмови, відповідач не мав правових підстав для відмови у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Позивач просить визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо відмови у видачі довідки про взяття на облік, як внутрішньо переміщену особу та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради № 29-01-14/2147 від 14.07.2025.

Судом встановлено, що за результатами розгляду заяви відповідачем прийнято рішення № 29-01-14/2147 від 14.07.2025 про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, тобто прийнято індивідуальний акт (рішення) суб`єкта владних повноважень.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що саме рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 29-01-14/2147 від 14.07.2025 є актом індивідуальної дії, який безпосередньо впливає на обсяг прав позивача.

Скасування вказаного рішення є належним і достатнім способом захисту порушеного права позивача.

За таких обставин заявлена позивачем вимога про визнання протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо відмови у видачі довідки про взяття на облік, як внутрішньо переміщену особу не підлягає задоволенню, оскільки її задоволення не призведе до додаткового відновлення порушеного права позивача, яке відновлюється шляхом скасування рішення про відмову та зобов`язання вчинити певні дії.

Щодо належного способу поновлення порушеного права позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частиною третьою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки в силу вимог Закону № 1706-VII та Порядку № 509 чітко передбачено, що при розгляді заяв про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи суб`єкт владних повноважень повинен або видати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, або прийняти рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстав для відмови, тому суд дійшов висновку про те, що належним способом захисту порушених прав є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 14.07.2025 про видачу довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з урахуванням висновків суду у цій справі.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 77, 78, 94, 139, 241-246, 257-258, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 14.07.2025 № 29-01-14/2147 про відмову ОСОБА_1 у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.07.2025 про видачу довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з урахуванням висновків суду у цій справі.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 гривень (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.С. Духневич