Справа № 160/2943/26
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
13 лютого 2026 р.Справа №160/2943/26
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бондар М.В., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі №160/2943/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою суду від 09.02.2026 роз`єднано позовні вимоги у справі №160/2813/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії в самостійні провадження.
В провадження №160/2943/25 виділено позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про:
- визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не внесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ("Оберіг") щодо виключення з військового обліку ОСОБА_1 відповідно до відомостей вказаних у військово-обліковому документі ОСОБА_1 тимчасовому посвідченні (замість військового квитка) № НОМЕР_1 виданому 02.02.2017 військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ), де зазначено що 01.02.2017 лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за гр. ІІ ст. 30а наказу МОУ № 402 від 14.08.2008;
- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 внести відомості до Єдиного державний реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ("Оберіг") щодо виключення громадянина України ОСОБА_1 з військового обліку відповідно до відомостей вказаних у військово-обліковому документі ОСОБА_1 тимчасовому посвідченні (замість військового квитка) № НОМЕР_1 виданому 02.02.2017 військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ), де зазначено що 01.02.2017 лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за гр. ІІ ст. 30а наказу МОУ № 402 від 14.08.2008.
13.02.2026 до суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також будь-якому територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, вчиняти дії щодо призову позивача - ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №160/2943/26.
В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначив, що позивач у встановленому законом порядку виключений з військового обліку. Натомість, в січні 2026, під час перевірки військово-облікових документів у ОСОБА_1 , останній дізнався що ІНФОРМАЦІЯ_5 звернувся до органу Національної поліції з метою доставки ОСОБА_1 для складання адміністративних матеріалів за не проходження ним ВЛК. При цьому, позивач зауважує, що жодних повісток на проходження ВЛК ОСОБА_1 не одержував і не ухилявся від проходження ВЛК. Окрім того, ОСОБА_1 повідомлено, що він вже перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_6 . На думку позивача, його протиправно поновлено на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_6 , не зважаючи на його попереднє виключення з такого обліку. Позивач мотивує необхідність вжиття заходів забезпечення позову тим, що якщо ОСОБА_1 буде призвано на військову службу під час мобілізації, в такому випадку він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить набуття в подальшому позивачем статусу особи, яку виключено з військового обліку у разі встановлення наявності у нього такого права, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо таке рішення буде прийнято на користь позивача, оскільки особу, яка набула статусу військовослужбовця, неможливо виключити з військового обліку.
Розглянувши заяву про забезпечення позову та перевіривши подані матеріали, суд зазначає таке.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з частинами 1, 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
З аналізу наведених норм слідує, що законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав.
Тобто, необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Разом з тим суд звертає увагу, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Підстави для вжиття заходів забезпечення позову є оціночними, зважуються обставини, що містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті з огляду на формальність дотримання вимог. В той же час, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Відповідно до прохальної частини заяви про забезпечення позову, представник заявника просить забезпечити позов шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також будь-якому територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, вчиняти дії щодо призову позивача - ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №160/2943/26.
В той же час предметом позову у цій справі є:
- визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не внесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ("Оберіг") щодо виключення з військового обліку ОСОБА_1 відповідно до відомостей вказаних у військово-обліковому документі ОСОБА_1 тимчасовому посвідченні (замість військового квитка) № НОМЕР_1 виданому 02.02.2017 військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ), де зазначено що 01.02.2017 лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за гр. ІІ ст. 30а наказу МОУ № 402 від 14.08.2008;
- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 внести відомості до Єдиного державний реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ("Оберіг") щодо виключення громадянина України ОСОБА_1 з військового обліку відповідно до відомостей вказаних у військово-обліковому документі ОСОБА_1 тимчасовому посвідченні (замість військового квитка) № НОМЕР_1 виданому 02.02.2017 військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ), де зазначено що 01.02.2017 лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за гр. ІІ ст. 30а наказу МОУ № 402 від 14.08.2008.
Суд констатує, що забезпечення позову є сукупністю процесуальних заходів, спрямованих на гарантування реального виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. При цьому такі заходи повинні бути співмірними із заявленими вимогами, а суд має оцінити баланс інтересів сторін і наслідки їх застосування для інших осіб.
Водночас, предметом позову у цій справі є визнання протиправною бездіяльності відповідного ТЦК та СП щодо невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів («Оберіг») та зобов`язання внести такі відомості про виключення позивача з військового обліку на підставі наявного військово-облікового документа.
Отже, заявлений спосіб забезпечення позову фактично спрямований на запобігання призову позивача на військову службу, тоді як предмет спору стосується правомірності невнесення змін до реєстру та питання виключення з військового обліку. Вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для виключення позивача з військового обліку потребує дослідження доказів і може бути здійснене лише під час розгляду справи по суті.
За таких обставин вжиття заходів забезпечення позову у запропонований спосіб фактично означало б попереднє вирішення спору по суті та вихід за межі мети інституту забезпечення позову, що є неприпустимим.
Водночас, жодних доказів, у розумінні статей 73, 76 Кодексу адміністративного судочинства України, на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення судового рішення в адміністративній справі, а також щодо неможливості відновлення прав та інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення позову, суду не надано.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що за наведених у заяві про забезпечення позову мотивів, відсутні підстави вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також будь-якому територіальному центру комплектування та соціальної підтримки вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №160/2943/26.
Керуючись статтями 150-154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар