Справа № 160/29935/24
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2026-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 160/29935/24

адміністративне провадження № К/990/5121/26

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Блажівської Н.Є., перевіривши касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 6 травня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАЙТЕКС-СЕРВІС" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КРАЙТЕКС-СЕРВІС" (далі також - Позивач) звернулося до суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі також - Відповідач), у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: від 31 липня 2024 року №, № та №, прийняті на підставі акта камеральної перевірки від 27 червня 2024 року №635/32-00-04-03-01-01/35241636, якими встановлено порушення вимог пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201, пункту 69 підрозділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України (далі також - ПК України) в частині порушення граничних строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі також - ЄРПН) та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 307 639,22 грн, 259 260,57 грн та 206 041,57 грн відповідно.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 6 травня 2025 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано в частині податкове повідомлення-рішення № на суму 120 636,61грн та визнано протиправним і скасовано в частині податкове повідомлення-рішення № на суму 164 352,98 грн; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 6 травня 2025 року залишено без змін.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 6 травня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржувані рішення в частині задоволених позовних вимог, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 2 і 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінку судами їх сукупності не можна вважати подібністю правовідносин.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

У поданій касаційній скарзі, податковий орган, як на підставу для касаційного оскарження судових рішень, посилається на пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України й зазначає про порушення судами попередніх інстанцій норми процесуального права.

Покликаючись на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постанові Верховного Суду від 30 січня 2024 року у справі № 280/4484/23, Відповідач залишив поза увагою те, що суди попередніх інстанцій скасували штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у частині, що стосувалася податкових накладних, поданих на реєстрацію 15 липня 2022 року до 20:00, та дійшли висновку про правомірність таких дій платника податку.

Водночас зміст постанови Верховного Суду, на яку посилається Відповідач, не дає підстав вважати, що у ній досліджувався зміст відповідних норм права в контексті допущеного порушення податкового законодавства при реєстрації платниками у ЄРПН податкових накладних до 15 липня 2022 року саме до 20:00.

А тому суд не може визнати обґрунтованим посилання Відповідача на подібність правовідносин у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у справі № 280/4484/23.

Посилається Відповідач також на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України у контексті відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 201.10 статті 201, підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення», пункту 5 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246, у контексті того, що відповідно до пункту 69.18 пункту 69 підрозділу ХХ ПК України зі змінами від 17 березня 2022 року (редакція, чинна на дату реєстрації податкових накладних ТОВ «Крайтекс-Сервіс») строки приймання електронних документів, направлених на реєстрацію податкових накладних після 18 год. 15 липня 2022 року, були порушені, тобто подання здійснено після закінчення операційного дня.

Поряд із цим Відповідач залишає поза увагою висновки Верховного Суду, наведені у постановах від 15 серпня 2024 року у справі № 160/20076/23, від 27 березня 2025 року у справі № 380/15811/23, від 14 грудня 2023 року у справі № 260/5659/22, від 15 серпня 2024 року у справі № 160/20076/23, а також від 15 квітня 2025 року у справі № 500/159/24.

Саме тому суд також не може визнати обґрунтованими доводи Відповідача про відсутність правових висновків Верховного Суду саме у тому контексті, на який він посилається у касаційній скарзі.

Щодо посилань Відповідача на порушення норм процесуального права, то КАС України у частинах другій та третій статті 353 чітко визначає конкретні підстави порушення норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування судових рішень у справі.

Водночас Відповідач у касаційній скарзі не навів жодної з таких підстав, а його доводи зводяться до загальних тверджень, що не відповідають вимогам статей 328 та 353 КАС України та не можуть бути самостійною підставою для касаційного перегляду судових рішень.

Крім того, касаційна скарга скаржником вже подавалась, проте ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2026 року її повернуто як таку, що не містила підстав касаційного оскарження.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями.

Не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, слід зазначити, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань.

Однак, звертаючись повторно з касаційною скаргою, скаржник так і не виправив недоліків, які стали підставою для повернення попередньої касаційної скарги, що свідчить про формальне ставлення скаржника до її оформлення та ігнорування ним роз`яснень, наданих Верховним Судом.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 6 травня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАЙТЕКС-СЕРВІС" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Є. Блажівська