Справа № 280/9924/24
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2026-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 280/9924/24

адміністративне провадження № К/990/44480/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Блажівської Н.Є.,

суддів: Желтобрюх І.Л., Яковенка М.М.

секретаря судових засідань: Бенчук О.О.,

представника Відповідача: Марциняка С.В.,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року (суддя Татаринов Д.В.)

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року (судді: Добродняк І.Ю., Семененко Я.В., Суховаров А.В.),

у адміністративній справі за позовом Підприємства об`єднання громадян «Інтертекстиль»

до Головного управління ДПС у Львівській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. Короткий зміст позовних вимог

Підприємство об`єднання громадян "Інтертекстиль" (далі також- Позивач, ПОГ "Інтертекстиль", Підприємство) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі також - Відповідач, ГУ ДПС) в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС від 21 серпня 2024 року:

- № 36225/13-01-07-04 на загальну суму 36 725 367,50 грн;

-№ 36227/13-01-07-04 на загальну суму 7 242 929,00 грн;

-№ 36228/13-01-07-04 на загальну суму 1020,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач зазначив про те, що він не був належним чином повідомлений про початок проведення перевірки та ним не одержуватись матеріали перевірки, що позбавило його можливості надати до контролюючого органу відповідні заперечення та уникнути винесення оскаржуваних в даній справі податкових повідомлень-рішень.

Вказував, що його право на отримання заявлених до бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість за квітень 2024 року підтверджується документально. У ПОГ "Інтертекстиль" наявні усі первинні документи, якими підтверджуються як взаємовідносини з постачальниками, так і проведення імпортних операцій, які є належним підтвердженням його права на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та внесені відповідними уповноваженими органами до інформаційно-аналітичних систем. Сплачений податок на додану вартість при митному оформленні імпорту продукції зарахований до державного бюджету, що не заперечується Відповідачем. Водночас зазначав, що жоден із наявних у ПОГ "Інтертекстиль" документів не взято до уваги та не оцінено Відповідачем на предмет відповідності вимогам законодавства до оформлення та змісту.

Акцентував увагу суду на тому, що відповідно до розпорядження Київської обласної державної ради (військової) адміністрації від 30 березня 2023 року № 228 ПОГ "Інтертекстиль" отримало дозвіл на право користування пільгами з оподаткування підприємствам та організаціям громадських організацій осіб з інвалідністю, відповідно до Закону України «Про місцеві державні адміністрації», статті 14-2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», Порядку надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 серпня 2007 року №1010 (далі - Порядок №1010), протоколу від 3 вересня 2021 року №3 засідання комісії з питань доцільності надання дозволів на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій громадських організацій осіб з інвалідністю та фінансової допомоги на поворотній і безповоротній основі, цільової позики заявникам-роботодавцям, заснованим громадськими організаціями осіб з інвалідністю Київської обласної державної адміністрації. Водночас зазначав, що дозвіл було отримано на застосування пільги відповідно до пункту 142.1 статті 142 «Податок на прибуток підприємств» та абзацу першого пункту 8 підрозділу XX Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Покликався на те, що в охопленому перевіркою звітному періоді ПОГ "Інтертекстиль" не оформлювало взаємовідносини з ризиковими контрагентами, відображення яких у бухгалтерському і податковому обліку вплинуло на визначення у податковій звітності від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі, заявленого до бюджетного відшкодування.

Вказує, що причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (із зазначенням частки загальної суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому виникло від`ємне значення ПДВ) є: застосування норми пункту 8 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

1.2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 12 березня 2025 року позов задовольнив частково: визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС від 21 серпня 2024 року № 36225/13-01-07-04, № 36227/13-01-07-04; в задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Роблячи висновок про невідповідність податкових повідомлень-рішень вимогам чинного законодавства, суд першої інстанції виходив наступного:

- за результатами дослідження запиту від 5 липня 2024 року на відповідність його вимогам ПК України встановлено, що: 1) враховуючи предмет спірної перевірки, запит містить загальний опис переліку документів щодо господарської діяльності підприємства без відповідної конкретизації контрагентів, операцій та періодів, за які такі документи мають надатися; 2) Запит не містить печатки контролюючого органу. Відтак, вказаний запит Відповідача не відповідає встановленим підпунктом 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 та пунктом 73.3 статті 73 ПК України вимогам до письмової вимоги (письмового запиту) контролюючого органу, що свідчить про відсутність правових підстав у ГУ ДПС посилатися на обставини невиконання платником податків обов`язку з надання затребуваних документів на цей запит контролюючого органу;

- під час проведення перевірки Відповідачем використовувались дані ІТС «Податковий блок», вантажно митних декларацій, Єдиного реєстру податкових накладних. Представником Відповідача у додаткових поясненнях вказано про аналіз копій документів, з яких встановлено калькуляцію собівартості готової продукції, з визначенням її складових, з метою встановлення витрат та об`єму реалізації. В акті перевірки визначено, що досліджувалась інформація середньооблікової кількості штатних працівників з визначенням кількості працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність. А отже, необхідно прийняти до уваги та дослідити надані Позивачем до матеріалів справи первинні документи, з метою з`ясування наявності чи відсутності встановлених перевіркою порушень;

- в охопленому перевіркою звітному періоді ПОГ "Інтертекстиль" не оформляло взаємовідносини з ризиковими контрагентами, відображення яких у бухгалтерському і податковому обліку вплинуло на визначення у декларації від`ємного значення з податку на додану вартість. Дане твердження самостійно зазначене Відповідачем в Акті перевірки;

- з акта перевірки та доказів, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що товар імпортований в Україну з закордону, що підтверджується контрактами на поставку товару, вантажно митними деклараціями, інвойсами, міжнародними автомобільними накладними (CRM), надання послуг перевезення та реалізований на адресу фізичних осіб-підприємців відповідно до первинних документів, які підтверджують таку реалізацію, а саме договорів поставки, видаткових накладних;

- факт наявності виробничих потужностей, працівників, обладнання відповідачем в Акті перевірки не заперечується та підтверджується наявними доказами в матеріалах справи;

- господарські операції з імпортування товару здійснювалися Позивачем із залученням комісіонерів - ТОВ «СМІЧОВ», ТОВ «РІТАРІС» та ТОВ «КОРНІВ» на підставі договорів комісії. За результатами поставки товару між сторонами були складені та підписані акти прийому-передачі, копії яких долучені до матеріалів справи;

- компаніями Roberts Recycling Ltd No 4 Brickfields, Liverpool Merseyside L36 6HY, United Kingdom; COMFORT SP.Z O.O. ul.Henryka Sienkiewicza 95, 21-480 Wola Okrzejska, Poland, RETAILCLOT SP.Z O.O, Recycling Solutions (North West) ltd, Interclot SP.Z O.O поставлено, а ПОГ "Інтертекстиль" прийнято товар, про що свідчать складені Позивачем під час митного оформлення товару митні декларації за червень 2023 року, серпень 2023 року та вересень 2023 року, копії яких містяться в матеріалах справи. Здійснення оплати митних платежів за митне оформлення товару, придбаного ним у вказаних нерезидентів, підтверджується відповідними виписками по банківському рахунку ПОГ "Інтертекстиль";

- з матеріалів справи вбачається та не заперечується Відповідачем, що Позивачем здійснювався імпорт товарів, тобто в межах спірних правовідносин підлягав застосуванню митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України. Тобто, для ввезення імпортованого товару та випуску його у вільний обіг покупцем має бути сплачено всі митні платежі, встановлені законом на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей;

- з акта перевірки вбачається, що в межах перевірки, за результатами проведення якої Відповідачем винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, до митних декларацій, які містяться в матеріалах справи, у Відповідача був доступ через інформаційно-аналітичну систему ДПС та акт перевірки містить посилання на дослідження вантажно-митних декларацій;

- в цьому випадку первинним документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства і яка безпосередньо підтверджує сплату такого податку;

- висновки щодо відсутності у Позивача права на застосування пільги, визначеної пунктом 8 підрозділу 2 розділу XX „Перехідні положення" ПК України, Відповідачем зроблено на підставі не надання первинних документів;

- право Позивача на пільгу підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: розпорядження Київської обласної державної ради (військової) адміністрації від 30 березня 2023 року №228; штатного розпису, затвердженого для здійснення діяльності, з урахуванням якого Позивач використовує працівників, а саме: у серпні 2023 року 60,5 працівник, у вересні 2023 року 65,5 працівників. Також надано розрахункові відомості щодо сплати заробітної плати, табелі обліку використання робочого часу, список працівників з інвалідністю працюючих за червень, серпень, вересень 2023 року у кількості 58 осіб, що є не менше 50 відсотків середньооблікової кількості штатних працівників, довідки МСЕК.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині податкового повідомлення - рішення від 21 серпня 2024 року № 36228/13-01-07-04, суд першої інстанції зазначив наступне:

- контролюючим органом Позивачу засобами поштового зв`язку направлялись запити про необхідність подання документів. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (поштового трекеру), що надісланий запит отримано;

- відповідачем надано копії актів про не надання документів від 12 липня 2024 року № 847/13-01-07-04/43991071 та від 18 липня 2024 року № 865/13-01-07-04/43991071, які засвідчують факт ненадання у визначений у запиті строк ПОГ «Інтертекстиль» документів до перевірки;

- відповідь на запит контролюючого органу Позивачем надана не була

Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 30 вересня 2025 року апеляційну скаргу ГУ ДПС залишив без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року у справі №280/9924/24 - без змін.

У постанові апеляційний суд погодився з тими висновками, що cформував суд першої інстанції, а також зазначив наступне:

- в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що наказ та повідомлення на проведення перевірку були вручені до початку перевірки (11 липня 2024 року). Не міститься відповідної інформації і в акті перевірки від 18 липня 2024 року № 30456/13-01-07-04/43991071. Отже, Відповідач безпідставно посилається на невиконання Позивачем обов`язку, визначеного пунктом 85.2 статті 85 ПК України, а також на наслідки, передбачені абзацом 1 пункту 44.6 статті 44 ПК України;

- товар імпортований Україну з закордону, що підтверджується контрактами на поставку товару, вантажно митними деклараціями, інвойсами, міжнародними автомобільними накладними (CRM) та реалізований на адресу фізичних осіб-підприємців відповідно до первинних документів, які підтверджують таку реалізацію, а саме: договорів поставки, видаткових накладних. Факт наявності виробничих потужностей, працівників, обладнання Відповідачем в акті перевірки не заперечується та підтверджується наявними доказами в матеріалах справи;

- є помилковими доводи Відповідача про відсутність первинних документів, які підтверджують право позивача на віднесення відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, оскільки в даному випадку первинним документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства і яка безпосередньо підтверджує сплату такого податку;

- надані Позивачем калькуляції собівартості реалізованої продукції дають можливість встановити, що він відповідає вимогам, які передбачені для застосування пільги з оподаткування;

- висновки Відповідача, викладені в акті перевірки, в частині застосування Позивачем пільги передбаченої до пунктом 8 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України не можна визнати обґрунтованими, оскільки вони не враховують всіх обставин щодо здійснення Позивачем діяльності з переробки сировини та реалізації готової продукції у період з 1 квітня 2023 року по 30 вересня 2023 року.

2. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

2.1. Доводи Відповідача (особи, яка подала касаційну скаргу)

Підставами касаційного оскарження Відповідач визначив пункти 1, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України).

На думку Відповідача суди першої та апеляційної інстанції в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми матеріального права (пункт 185.1 статті185, пункт 187.1 статті 187, пункт 188.1 статті 188, пункти 200.1, 200.4 статті 200, пункту 44.1, 44.3 статті 44, пункт 85.2 статті 85 ПК України) без врахування висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 27 липня 2020 року у справі №824/843/16-а, від 30 січня 2024 року у справі №380/15525/21, від 3 жовтня 2023 року у справі №640/16289/22, від 27 липня 2020 року у справі №824/843/16-а, від 3 серпня 2023 року у справі № 520/10348/19, від 23 травня 2024 року у справі №380/5557/22.

Покликається на те, що судами попередніх інстанцій було проаналізовано та надано оцінку документам, які не були надані Позивачем під час проведення перевірки, та не застосовано наслідків, передбачених пунктом 44.6 статті 44 ПК України.

Стверджує, що судами не враховано позицію Верховного Суду викладену у постанові від 27 липня 2020 року у справі №824/843/16-а, де суд зазначив, що застосування нульової ставки оподаткування податком на додану вартість, передбаченої підпунктом 8 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, можливе за умови дотримання сукупності наступних критеріїв: постачання товарів та послуг (за виключенням: підакцизних товарів; послуг при проведенні лотерей і розважальних ігор; послуги з постачання товарів, отриманих у межах посередницьких договорів, договорів довірчого управління, а також інших цивільно-правових договорів, за якими постачання товарів здійснюється від імені та за дорученням іншої особи без передачі права власності на них) має здійснюватись виключно підприємствами та організаціями громадських організацій інвалідів, які засновані громадськими організаціями інвалідів і є їх власністю; кількість осіб з інвалідністю за основним місцем роботи має становити протягом попереднього звітного періоду не менше 50 % середньооблікової чисельності штатних працівників; фонд оплати праці таких інвалідів становить протягом звітного періоду не менше 25 відсотків суми загальних витрат на оплату праці, що відносяться до складу витрат виробництва; товари та послуги мають бути виготовленими безпосередньо таким підприємством; наявність реєстрації підприємства або організації у відповідному контролюючому органі на підставі позитивного рішення уповноваженого органу відповідно до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». При цьому відзначає, що вказана пільга з оподаткування пов`язана, серед іншого, із виготовленням підприємствами певного товару внаслідок переробки.

Зазначає, що ГУ ДПС 5 липня 2024 року надіслано Позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення: наказ від 5 липня 2024 року № 3588 - ПП, письмове повідомлення від 5 липня 2024 року № 20392/6/13-01-07-04 щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки; лист про надання документів від 5 липня 2024 року №20390/6/13-01-07-04-17. При цьому вказує, що скерування вищенаведених документів підтверджується поштовим відправленням від 5 липня 2024 року №421, за яким міститься інформація - «Вручено Особисто». А отже, на думку Відповідача, оскільки наказ та повідомлення про проведення перевірки було скеровано на адресу Позивача, то вони відповідно до статті 42 ПК України вважаються йому врученими.

Також вказує, що супровідним листом від 18 липня 2024 року №21442/6/13-01-07-04-17 на адресу Позивача скеровано: акт перевірки від 18 липня 2024 року № 30456/13-01-07-04/43991071; акт про ненадання документів до перевірки від 12 липня 2024 року №847/13-01-07-04/43991071; акт про ненадання документів до перевірки від 18 липня 2024 року №865/13-01-07-04/43991071. Водночас зазначає про те, що скерування вказаних документів підтверджується поштовим відправленням від 18 липня 2024 року №820. При цьому вказує, що згідно наявних даних на момент скерування акта перевірки адреса платника 04073, м. Київ, пров. Куренівський буд. 19/5, офіс 403. (зміни внесено 5 липня 2024 року).

Покликається на те, що ПОГ «Інтертекстиль» до перевірки не надано установчих документів, наказів на призначення директора та головного бухгалтера підприємства, відомостей про основні засоби та приміщення, що використовуються підприємством у господарській діяльності, необхідні документи, що підтверджують дані податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2024 року, зокрема регістри бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС. У зв`язку чим, як зазначає Відповідач, відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України складено акти про не надання документів від 12 липня 2024 року № 847/13-01-07-04/43991071 та від 18 липня 2024 № 865/13-01-07-04/43991071.

Стверджує, що згідно з витягом із ІКС «Податковий блок» встановлено, що Позивач неодноразово змінювало своє місцезнаходження, такі зміни відбувалися саме в періоди, коли контролюючим органом було ініційовано проведення перевірок. Така поведінка, на думку Відповідача, свідчить про маніпулювання платником своїми реєстраційними даними з метою уникнення отримання офіційної кореспонденції від контролюючого органу, у тому числі наказів про проведення перевірки, повідомлень, вимог про надання документів тощо.

Зазначає, що Позивач не скористався наданим йому правом брати участь у перевірці, не надав документи, що підтверджують дані податкової звітності, не надав пояснень чи заперечень до акта перевірки. Натомість, на думку Відповідача, з огляду на характер документальної позапланової невиїзної перевірки, саме платник податків зобов`язаний проявляти активну позицію, оскільки така перевірка здійснюється на підставі даних, що подаються самим платником у деклараціях, та документів, які він зобов`язаний надати для їх підтвердження.

Наголошує, що наявні матеріали свідчать про те, що Позивач своїми діями умисно перешкоджав проведенню перевірки, не виконав обов`язок щодо надання документів і участі у процедурі, передбаченій законодавством, а тому покликання на нібито порушення його прав чи неналежність проведення перевірки є безпідставними та мають ознаки зловживання процесуальними правами.

Зазначає, що ПОГ «Інтертекстиль» через електронний кабінет на адресу ГУ ДПС скеровано лист від 25 червня 2024 року № 250624-1 (вх. від 26 червня 2024 року № 423/06), яким повідомлено, що в зв`язку з проведенням позапланової перевірки згідно з наказом від 5 червня 2024 року № 2977-ПП підприємством через відділення Нової пошти № 38 м. Києва відправлено належним чином завірені копії документів (експрес-накладна № 9947). Водночас відповідно до детального трекінгу посилки № 9947: 27 червня 2024 року посилка прибула у Львів (депо); 28 червня 2024 року клієнт замовив перенесення дати доставки посилки на 1 липня 2024 року; 2 липня 2024 року відправник створив заявку на повернення посилки; 8 липня 202 року відправник (отримав посилку відділенні Нової пошти № 38 м.Києва. При цьому вказує, що в описі посилки було зазначено «Папір», тип відправлення «Вантаж», відправник « ОСОБА_1 », тобто було неможливо встановити який вантаж відправлявся, чи дійсно було скеровано документи та чи дійсно від ПОГ «Інтертекстиль». Заходів щодо повторного направлення документів Позивачем вжито не було.

Відзначає, що декларуючи у податковій звітності від`ємне значення податку на додану вартість та заявляючи до бюджетного відшкодування податку на додану вартість, ПОГ «Інтертекстиль» як добросовісний платник податків мав би розуміти, що такі обставини є підставою для обов`язкового проведення податковим органом документальної перевірки щодо законності декларування заявлених до відшкодування з бюджету сум.

Зазначає, що у зв`язку з ненаданням первинних документів (відомості нарахування заробітної плати, банківських виписок, калькуляцій готової продукції, тощо) за результатами перевірки неможливо було встановити питому вагу оплати праці інвалідів у загальних витрат на оплату праці, що відносяться до складу витрат виробництва та питому вагу витрат, понесених на переробку (обробку, інші види перетворення) сировини в продажній ціні таких виготовлених товарів. Крім цього, звертає увагу, що Позивачем надано до матеріалів справ списки працівників без ідентифікаційних кодів та з довідками МСЕК неналежної якості.

Покликається на те, що з наданих Позивачем документів до матеріалів справи можна стверджувати, що до складу витрат виробництва включено собівартість вживаних речей (на загальну суму 11 479 486,29 грн), під час сортування яких встановлено, що їх якість не відповідає вимогам до матеріалів, які можуть бути використані для виготовлення готової продукції. Отже, на думку Відповідача, Позивачем не здійснювалось жодних процесів з переробки (обробки, інших видів перетворення) даних ТМЦ. Крім того, як зазначає Відповідач, вартість не придатних для виготовлення готової продукції сировини не є витратами на переробку (обробку, інші види перетворення) сировини, а є операцією з придбання не якісної сировини, яку в подальшому уцінили та реалізовували. В бухгалтерському обліку оприбуткування таких ТМЦ відображено на рахунку 209 ,,Інші матеріали", тоді як собівартість відремонтованого одягу відображено на рахунку 26 ,,Готова продукція".

Вказує, що під час розгляду справи у суді першої інстанції просив витребувати у Позивача документи, які підтверджують в калькуляції собівартості реалізованої продукції в серпні 2023 року об`єм реалізації, акт про зворотні відходи на виробництві, які виникли під час сортування за вересень 2023 року, звіт про нарахування заробітної плати, аналіз рахунку в розрізі субрахунків 30, 36, 70, 701, 709, 712, 79, 90 список працівників з інвалідністю, з зазначенням ідентифікаційного коду. Проте, суд першої інстанції відмов у задоволенні відповідного клопотання.

Стверджує, що податковим повідомленням-рішенням від 21 серпня 2024 року №36227/13- 01-07-04 відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування, а не зменшено суми від`ємного значення, яке взяло участь у його формуванні, а отже, Позивач хоча й не отримує право на бюджетне відшкодування, водночас позбавлений можливості заявити вказану суму, до бюджетного відшкодування в наступних податкових періодах. При повторному заявленні до відшкодування сум Позивач матиме змогу надати податковому органу всі належно оформлені документи, які не надано було при первинному заявлені до відшкодування.

3. ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ У СПРАВІ

20 травня 2024 року Позивачем подано до ГУ ДПС податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2024 року, в якій задекларовано податковий кредит з податку на додану вартість в сумі 63 245 188 грн, визначено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду - 63 245 188 грн., суму від`ємного значення, що підлягає відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі 36 623 223 грн (рядок 20.2.1); суму, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду - 26621965 грн (рядок 20.3). Період виникнення суми від`ємного значення квітень 2023 року - жовтень 2023 року, березень 2024 року.

Наказом ГУ ДПС від 5 червня 2024 року № 2977-ПП «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПОГ «Інтертекстиль» призначено документальну позапланову виїзну перевірку ПОГ «Інтертекстиль» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі, заявленого до відшкодування з бюджету.

1 липня 2024 року здійснено вихід на податкову (юридичну) адресу уповноваженої особи ПОГ «Інтертекстиль»: 80105, Львівська область, м. Червоноград, вул. Сокальська, буд. 6, приміщення 115, та встановлено факт неможливості проведення документальної позапланової виїзної перевірки у зв`язку з відсутністю за податковою адресою (місцезнаходженням) платника податків, про що складено акт про неможливість проведення перевірки ПОГ «Інтертекстиль» від 1 липня 2024 року № 816/13-01-07- 04/43991071.

ГУ ДПС направлено запити на встановлення місцезнаходження уповноваженої особи ПОГ «Інтертекстиль» до Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області та Головного управління національної поліції у Львівській області.

5 липня 2024 року ГУ ДПС виданий наказ № 3588-ПП про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПОГ «Інтертекстиль» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні у податковій декларації з податку на додану вартість від 20 травня 2024 року № за квітень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

Копія зазначеного наказу та письмове повідомлення від 5 липня 2024 року № 20392/6/13-01-07-04 щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки надіслано Позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням 5 липня 2024 року.

В той же день ГУ ДПС на адресу Позивача направлений лист від 5 липня 2024 року № 20390/6/13-01-07-04-17 «Про надання документів та інформації» щодо надання у встановлені терміни бухгалтерських та первинних документів, що підтверджують дані декларації з податку на додану вартість за квітень 2024 року.

ГУ ДПС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПОГ «Інтертекстиль» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування.

За результатами перевірки складено акт від 18 липня 2024 року№ 30456/13-01-07-04/43991071, яким встановлено порушення:

- пункту 185.1 статті185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 200.1, 200.4 статті 200, пункту 8 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, в результаті чого підприємством завищено суму податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, за квітень 2024 року у сумі 29 380 294 грн;

- пунктів 200.1, 200.4 статті 200 ПК України, в результаті чого підприємству відмовлено в отриманні заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за квітень 2024 року на суму 7 242 929 грн;

- пунктів 44.1, 44.3 статті 44; пункту 85.2 статті 85 ПК України, а саме, підприємством до перевірки не надано документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

До таких висновків контролюючий орган дійшов з огляду на те, що ПОГ «Інтертекстиль» не надано для перевірки тих документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а саме: установчих документів, наказів на призначення директора та головного бухгалтера підприємства, відомості про основні засоби та приміщення, що використовуються у господарській діяльності, регістрів бухгалтерського обліку, договорів, прийому-передачі виконаних робіт/наданих послуг, накладних, товарно-транспортних накладних, вантажно-митних декларацій, довідок МСЕК, платний розпис, табель робочого часу, відомості про нарахування заробітної плати, списки працюючих інвалідів, калькуляцій виготовлення готової продукції, актів на списання, норм списання товарно-матеріальних цінностей, банківських виписок, платіжних доручень, що підтверджують факт оплати платником сум, зазначених у розрахунку бюджетного відшкодування податку на додану вартість, інших документів, що підтверджують дані податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2024 року.

Контролюючий орган вказав, що Позивач безпідставно застосував податкову пільгу, визначену пунктом 8 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України загальну суму 29 380 294 грн, в тому числі по періодах: серпень 2023 року - у сумі ПДВ 13 150 247 грн; вересень 2023 року - у сумі ПДВ 16 230 047 грн.

Також за твердженням контролюючого органу перевіркою неможливо підтвердити фактично сплачені підприємством суми ПДВ постачальникам товарів/послуг або сплачені до Держаного бюджету України у зв`язку з ненаданням до перевірки банківських виписок, платіжних доручень або будь-яких документів, які підтверджуються сплату суми 36623223 грн.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України у зв`язку з ненаданням Позивачем в ході проведення документальної позапланової невиїзної перевірки документів, що підтверджують дані податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2024 року, складено акти про не надання документів від 12 липня 2024 року №847/13-01-07-04/43991071 та від 18 липня 2024 року №865/13-01-07-04/43991071.

На підставі акту від 18 липня 2024 року № 30456/13-01-07-04/43991071 прийнято податкові повідомлення-рішення від 21 серпня 2024 року:

- № 36225/13-01-07-04 на загальну суму 36 725 367,5 грн, із якої 29 380 294,00 грн. сума завищення бюджетного відшкодування, 7 345 073,50 грн штрафні (фінансові) санкції;

- № 36227/13-01-07-04 на загальну суму 7 242 929 грн (сума, на яку відмовлено у наданні бюджетного відшкодування);

- № 36228/13-01-07-04 на загальну суму» 1020,00 грн (штрафні (фінансові) санкції на підставі пункту 121.1 статті 121 ПК України.

4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

4.1. Оцінка доводів учасників справи й висновків судів попередніх інстанцій.

Верховний Суд, заслухавши представників Позивача та Відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та відзиву на касаційну скаргу, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, й на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, виходить з такого..

Згідно з пунктом 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пунктом 85.4 статті 85 ПК України передбачено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

За приписами пункту 85.6 статті 85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Відповідно до пункту 85.7 статті 85 ПК України, отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

За приписами пунктів 44.1, 44.2, 44.3, 44.6 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Так, Верховний Суд неодноразово, зокрема у постанові від 17 серпня 2023 року у справі №380/8798/21, висловлював правову позицію про те, що обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці. Ненадання таких документів нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України прирівнюється до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Тобто, у разі ненадання платником податків документів для проведення перевірки, у контролюючого органу є законні підстави провести перевірку з використанням наявної у нього податкової інформації щодо задекларованих позивачем сум податкових зобов`язань та визнати ці суми непідтвердженими документально.

Також Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що за сталою та послідовною практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема у постановах від 27 квітня 2022 року у справі №20/13197/20, від 22 червня 2022 року у справі №826/13633/17, від 23 березня 2023 року у справі №580/9734/21 18 квітня 2024 року у справі № 460/16521/23, за якою наслідки, передбачені пунктом 44.6. статті 44 ПК України, стосуються документів, що відповідають сукупно наступним умовам: документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки; на підставі яких платник веде облік доходів, витрат та інших показників; безпосередньо пов`язані із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань; зберігання яких є законодавчим обов`язком платника податків; вимога щодо надання яких містилася у належно оформленому запиті контролюючого органу.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи Відповідач засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення направив на адресу Позивача запит від 5 липня 2024 року № 20390/6/13-01-07-04-17 «Про надання документів та інформації» щодо надання у встановлені терміни бухгалтерських та первинних документів, що підтверджують дані Декларації за квітень 2024 року.

В зазначену листі Позивачу було запропоновано надати всі бухгалтерські та первинні документи про фінансову та господарську діяльність, отримувані доходи, видатки та іншу інформацію, що підтверджують дані податкових декларацій з податку на додану вартість за період виникнення від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого за квітень 2024 року: - розпорядження про надання пільги, контракти договір на придбання та реалізацію товарів, акт виконаних робіт, накладні, товарно-транспортні накладні, вантажно-митні декларації, на придбання та реалізацію товарів, первинні банківські документ, договори оренди, зберігання, карток по контрагентах на придбання та реалізацію товарів, загальні оборотно-сальдові відомості по рахунках 30, 31, 36, 631, 632,685; загальні оборотно-сальдові відомості по рахунках 10,361,362,631,632,685,37,20,23,28,26 помісячно, довідки МСЕК, штатний розпис, табель робочого часу, відомості нарахування заробітної плати, списки працюючих інвалідів.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Пунктами 79.1 та 79.2 встановлено що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Пунктом 42.2 статті 42 ПК України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. (пункт 42.5 статті 42 Податкового кодексу України).

Отже, законодавець передбачив два окремих випадки, коли документи вважаються належним чином врученими платнику податків: надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення (що і було зроблено відповідачем у спірному випадку) або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Відповідну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 8 квітня 2021 року у справі № 812/821/17.

Водночас, у разі надіслання документів поштою, крім отримання платником цієї кореспонденції на пошті, вони також вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15 лютого 2024 року у справі №640/9016/20, від 24 вересня 2025 року у справі № 520/7480/25.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що наказ та повідомлення на проведення перевірку були вручені до початку перевірки - 11 липня 2024 року. Не міститься відповідної інформації і в акті перевірки від 18 липня 2024 року № 30456/13-01-07-04/43991071.

За наведено Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що контролюючий орган безпідставно посилається на невиконання Позивачем обов`язку, визначеного пункту 85.2 статті 85 ПК України, а також на наслідки, передбачені абзацом 1 пункту 44.6 статті 44 ПК України.

Доводи скаржника про те, що оскаржувані рішення ухвалені без урахування висновків щодо застосування статей 44 та 85 ПК України у подібних правовідносинах викладених у постановах Верховного Суду, колегія суддів вважає безпідставними. Так, аналіз наведених скаржником судових рішень дає підстави вважати, що вони були ухвалені за інших фактичних обставин. Отже, подібності правовідносин у наведених до порівняння справах не встановлено.

Судами першої та апеляційної інстанцій також встановлено, що під час проведення перевірки Відповідачем використовувались дані ІТС «Податковий блок», вантажно-митних декларацій, Єдиного реєстру податкових накладних. Відповідачем проведений аналіз копій документів, з яких встановлено калькуляцію собівартості готової продукції, з визначенням її складових, з метою встановлення витрат та об`єму реалізації. В акті перевірки від 18 липня 2024 року №30456/13-01-07-04/43991071 визначено, що досліджувалась інформація середньооблікової кількості штатних працівників з визначенням кількості працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність.

За наведених обставин цієї справи Суд погоджується з позицією судів попередніх інстанцій про необхідність прийняття до уваги та дослідження наданих Позивачем до матеріалів справи первинних документів, з метою з`ясування наявності чи відсутності встановлених перевіркою порушень.

Підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені статтею 200 ПК України.

Згідно пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.7 статті 200 ПК України передбачено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій актом перевірки визначено, що основним чинником виникнення від`ємного значення з податку на додану вартість є: застосування нульової ставки оподаткування по податку на додану вартість згідно з пунктом 197.6 статті 197, пунктом 8 підрозділу 2 «Особливості справляння податку на додану вартість» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України на підставі розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 30 березня 2023 року №228 про надання дозволів на право користування пільгами з оподаткування підприємствам та організаціям громадських організацій осіб з інвалідністю та здійснення імпортних операцій (одяг, що був у користуванні, для подальшого використання з текстильних матеріалів).

Судами попередніх станцій констатовано, що в охопленому перевіркою звітному періоді Позивач не оформляв взаємовідносини з ризиковими контрагентами, відображення яких у бухгалтерському і податковому обліку вплинуло на визначення у декларації від`ємного значення з податку на додану вартість.

Товар, як встановили суди першої та апеляційних інстанцій, імпортований в Україну з закордону, що підтверджується контрактами на поставку товару, вантажно-митними деклараціями, інвойсами, міжнародними автомобільними накладними (CRM), надання послуг перевезення та реалізований на адресу фізичних осіб-підприємців відповідно до первинних документів, які підтверджують таку реалізацію, а саме договорів поставки, видаткових накладних.

Факт наявності виробничих потужностей, працівників, обладнання, як констатували суди першої та апеляційної інстанцій, Відповідачем в акті перевірки не заперечується та підтверджується наявними доказами в матеріалах справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що господарські операції з імпортування товару здійснювалися Позивачем із залученням комісіонерів - ТОВ «СМІЧОВ», ТОВ «РІТАРІС» та ТОВ «КОРНІВ» на підставі договорів комісії.

ТОВ «СМІЧОВ», ТОВ «РІТАРІС» та ТОВ «КОРНІВ» як комісіонерами поставлено Позивачу як комітенту товар (одяг, що був у користуванні, для подальшого використання, несортований з текстильних матеріалів (SecondHand) - 1-ї. 2-ї, 3-ї категорії: футболки, сорочки, блузки, светри, штани, шкарпетки, верхній одяг, куртки, джинсовий одяг, верхній зимовий одяг; взуття, що було у користуванні, для подальшого використання, зимове, весняно-осіннє та літнє, 1-ї, 2-ї, 3-ї категорії; речи вживані несортовані, з текстильних матеріалів в асортимент: ковдри, дорожні пледи, білизна, скатертини, фіранки та ін.), про що між сторонами були складені та підписані акти прийому-передачі, копії яких долучені до матеріалів справи.

Судами попередніх інстанцій констатовано, що встановлено, що компаніями Roberts Recycling Ltd No 4 Brickfields, Liverpool Merseyside L36 6HY, United Kingdom; COMFORT SP.Z O.O. ul.Henryka Sienkiewicza 95, 21-480 Wola Okrzejska, Poland, RETAILCLOT SP.Z O.O, Recycling Solutions (North West) ltd, Interclot SP.Z O.O поставлено, а ПОГ «Інтертекстиль» прийнято товар (одяг, що був у користуванні, для подальшого використання, несортований з текстильних матеріалів 1-ї. 2-ї, 3-ї категорії: футболки, сорочки, блузки, светри, штани, шкарпетки, верхній одяг, куртки, джинсовий одяг, верхній зимовий одяг; взуття, що було у користуванні, для подальшого використання, зимове, весняно-осіннє та літнє, 1-ї, 2-ї, 3-ї категорії; речі вживані несортовані, з текстильних матеріалів в асортименті: ковдри, дорожні пледи, білизна, скатертини, фіранки та ін.), про що свідчать складені Позивачем під час митного оформлення товару митні декларації за червень 2023 року, серпень 2023 року та вересень 2023 року, копії яких містяться в матеріалах справи.

Оплата Позивачем митних платежів за митне оформлення товару, придбаного ним у вищевказаних нерезидентів, підтверджується відповідними виписками по банківському рахунку ПОГ «Інтертекстиль», копії яких долучені до матеріалів справи.

При цьому, як вже зазначалося та було встановлено судами в межах перевірки, за результатами проведення якої Відповідачем винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення, до митних декларацій, які містяться в матеріалах справи, у Відповідача був доступ через інформаційно-аналітичну систему ДПС та акт перевірки містить посилання на дослідження вантажно-митних декларацій.

За правилами пункту 201.12 статті 201 ПК України разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку. Для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається податкова накладна, складена платником за такими операціями та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові зобов`язання за якою включені до податкової декларації відповідного звітного періоду.

Згідно з частиною першою статті 74 Митного кодексу України імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.

Відтак, якщо при ввезенні товарів на митну територію України платником податку сплачено суму податку до бюджету і така сплата підтверджується митними деклараціями, платник податку має право на включення такої суми податку до складу податкового кредиту відповідного звітного періоду. Таке розуміння норм Податкового кодексу України відповідає характеру і змісту правового регулювання податку на додану вартість та суті його адміністрування, оскільки право на податковий кредит перебуває у прямій залежності саме від факту сплати відповідної суми податку на додану вартість до бюджету. При цьому митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, є належним документом, що посвідчує право на віднесення сплачених сум податку на додану вартість до податкового кредиту за відповідний період, оскільки вона підтверджує фактичну сплату суми податку до відповідного бюджету.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 травня 2024 року у справі №380/5557/22, від 03 жовтня 2023 року у справі №640/16289/22, від 02 червня 2020 року у справі №820/2015/16, від 14 червня 2022 року у справі № 0870/4828/12, від 2 квітня 2024 року у справі 320/16177/23, від 11 листопада 2025 року у справі № 320/39472/24.

В постанові від 11 листопада 2025 року у справі № 320/39472/24 Верховний Суд також зазначив, що пункт 198.6 статті 198, пункт 201.12 статті 201 ПК України у своєму взаємозв`язку імперативно вказують на те, що задекларовані платником податків показники податкового кредиту, сформованого за наслідками ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України, мають бути підтверджені саме шляхом надання до перевірки відповідних митних декларацій, на підставі яких були здійснені такі операції.

З огляду на зазначене Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, які, дослідивши надані докази, дійшли правильного висновку про правомірність формування Позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість у зв`язку з імпортом товарів на митну територію України.

Відтак, Суд не може не погодитись з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для скасування податкового повідомлення - рішення від 21 серпня 2024 року: №36227/13-01-07-04.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 21 серпня 2024 року № 36225/13-01-07-04 Суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до підпункту «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

За загальним правилом, наведеним у пункті 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Пунктом 8 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України визначено, що на період до 1 січня 2025 року за нульовою ставкою оподатковується податком на додану вартість постачання товарів (крім підакцизних товарів) та послуг (крім послуг, що надаються під час проведення лотерей і розважальних ігор та послуг з постачання товарів, отриманих у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів, що уповноважують такого платника податку (далі - комісіонера) здійснювати постачання товарів від імені та за дорученням іншої особи (далі - комітента) без передання права власності на такі товари), що безпосередньо виготовляються підприємствами та організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, які засновані громадськими об`єднаннями осіб з інвалідністю і є їх власністю, де кількість осіб з інвалідністю, які мають там основне місце роботи, становить протягом попереднього звітного періоду не менше 50 відсотків середньооблікової кількості штатних працівників, і за умови, що фонд оплати праці таких осіб з інвалідністю становить протягом звітного періоду не менше 25 відсотків суми загальних витрат на оплату праці, що відносяться до складу витрат виробництва.

Безпосереднім вважається виготовлення товарів/послуг, внаслідок якого сума витрат, понесених на переробку (обробку, інші види перетворення) сировини, комплектуючих, складових частин, інших покупних товарів, які використовуються у виготовленні таких товарів, становить не менше 8 відсотків продажної ціни таких виготовлених товарів.

Зазначені підприємства та організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю мають право застосовувати цю пільгу за наявності реєстрації у відповідному контролюючому органі, яка здійснюється на підставі подання відповідної заяви платника податку про бажання отримати таку пільгу та позитивного рішення уповноваженого органу відповідно до Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні".

При порушенні вимог цього пункту платником податку контролюючий орган скасовує його реєстрацію як особи, що має право на податкову пільгу, а податкові зобов`язання такого платника податку перераховуються з податкового періоду, за наслідками якого були виявлені такі порушення, відповідно до загальних правил оподаткування, встановлених цим Кодексом, та з одночасним застосуванням відповідних фінансових санкцій.

Податкова звітність таких підприємств та організацій надається у порядку, встановленому законодавством.

Частиною першою статті 14-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» передбачено, що підприємства та організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю мають право на пільги із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) відповідно до законів України з питань оподаткування. Застосовувати зазначені пільги такі підприємства та організації мають право за наявності дозволу на право користування пільгами з оподаткування, який надається на квартал, півріччя, три квартали, рік центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту осіб з інвалідністю, ветеранів війни.

Відповідно до частини першої статті 14-2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» рішення про надання дозволу підприємствам та організаціям громадських об`єднань осіб з інвалідністю на право користування пільгами з оподаткування, отримання позик, фінансової допомоги, дотацій приймаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту осіб з інвалідністю, ветеранів війни, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань соціальної політики, виходячи з техніко-економічного та соціального обґрунтування заходів, для здійснення яких використовуватимуться ці кошти.

Згідно з абзацом 3 статті 14-3 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» рішення про скасування дозволу на право користування пільгами з оподаткування підприємством, організацією громадського об`єднання осіб з інвалідністю приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту осіб з інвалідністю, ветеранів війни, в разі подання відповідних податкових органів та інших державних органів про порушення законодавства України підприємством, організацією громадського об`єднання осіб з інвалідністю;

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з розпорядженням Київської обласної державної ради (військової) адміністрації від 30 березня 2023 року № 228 ПОГ «Інтертекстиль» надано право на використання пільг з оподаткування (податок на прибуток та податок на додану вартість) на строк з 1 квітня 2023 року по 30 вересня 2023 року, у тому числі на пільгу, передбачену пунктом 8 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України.

Судом апеляційної інстанції також констатовано, що в декларації з податку на додану вартість за квітень 2024 року ПОГ «Інтертекстиль» заявлено до відшкодування з бюджету від`ємне значення, яке виникло в періодах серпень та вересень 2023 року, тобто за періоди дії Розпорядження Київської обласної військової адміністрації від 30 березня 2023 року №228, яке надавало право на користування пільгами з оподаткування.

Встановлюючи наявність у Позивача прав на користування зазначеною пільгою суди попередніх інстанцій виходили з того, що воно підтверджується наступними документами: штатним розписом підприємства, затвердженим для здійснення діяльності, з урахуванням якого Позивач використовує працівників, а саме: у серпні 2023 року 60,5 працівник, у вересні 2023 року 65,5 працівників; розрахунковими відомостями щодо сплати заробітної плати, табелями обліку використання робочого часу, списком працівників з інвалідністю працюючих за червень, серпень, вересень 2023 року у кількості 58 осіб, що є не менше 50 відсотків середньооблікової кількості штатних працівників, довідками МСЕК.

Надані Позивачем калькуляції собівартості реалізованої ним продукції, як зазначено судом апеляційної інстанції, дають можливість встановити, що Позивач відповідає вимогам, які передбачені для застосування пільги з оподаткування.

При цьому судами попередніх інстанцій не було встановлено, а Відповідачем зазначено про те, що реєстрацію Позивача як особи, що має право на податкову пільгу, було скасовано.

Відповідно до акта підставою для висновку про відсутність у Позивача прав на застосування пільги відповідно до пункту 8 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України була відсутність довідок МСЕК, що підтверджують інвалідність працівників.

Враховуючи наведе Суд не може не погодитись з висновками судів попередніх інстанцій про те матеріали справи свідчать про наявність у Позивача пільги щодо сплати податку на додану вартість на підставі пунктом 8 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України

Водночас Відповідач в додаткових поясненнях, апеляційний та касаційній скаргах наводив доводи про те, що вказана пільга з оподаткування пов`язана, серед іншого, із виготовленням підприємствами певного товару внаслідок переробки (обробки, іншого перетворення), а підприємством не здійснювались жодних процесів з переробки (обробки, інших видів перетворення) даних ТМЦ, а вартість не придатних для виготовлення готової продукції сировини не є витратами на переробку (обробку, інші види перетворення) сировини, а є операцією з придбання не якісної сировини, яку в подальшому уцінили та реалізовували.

Судом першої інстанції зазначені доводи Відповідача не були прийняті до уваги.

Водночас суд апеляційної інстанції зазначив про те, що докази, які містяться в матеріалах справи, засвідчують, що у період з 1 квітня 2023 року по 30 вересня 2023 року ПОГ «Інтертекстиль» здійснювало виробничу діяльність (імпорт одягу (взуття, речей), подальшу обробку (сортування, ремонт, відновлення) та подальшу реалізацію готової продукції).

А також вказав, що висновки Відповідача, викладені в акті перевірки щодо наявності у Позивача права на пільгу, передбачену пунктом 8 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, не можна визнати обґрунтованими, оскільки вони не враховують всіх обставин щодо здійснення Позивачем діяльності з переробки сировини та реалізації готової продукції у період з 1 квітня 2023 року по 30 вересня 2023 року відбувалась за ставкою ПДВ 0% (у відповідності до пункту 8 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України ).

Однак, встановивши відповідні обставини та поклавши їх в основу своїх висновків, суд апеляційної інстанції вийшов за межі предмету доказування у справі, оскільки вказані доводи Відповідача не знайшли свого відображенні в акті перевірки.

Так, оскільки саме акт перевірки є носієм доказової інформації, то відсутність в ньому таких висновків, не може бути предметом дослідження у суді під час розгляду справи про оскарження податкового повідомлення-рішення.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку що зазначені висновки суду апеляційної інстанції не можуть бути покладені в основу судового рішення у справі та у зв`язку з цим про необхідність зміни рішення суду апеляційної інстанції.

У розрізі підстав касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій по пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник посилається, зокрема, на постанову Верховного Суду від 27 липня 2020 року у справі №824/843/16-а та стверджує про ухвалення оскаржуваних судових рішень без урахування викладеного у цьому рішенні Верховного Суду правових висновків.

Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах як підстави для касаційного оскарження має місце тоді, коли суд, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини. Водночас посилання скаржника на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження не можуть бути взяті до уваги судом касаційної інстанції, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення. В даному випадку обставини справи, яка є предметом касаційного перегляду, і справ, наведених Позивачем як підстави касаційного оскарження, є відмінними за обсягом і змістом установлених судами фактичних обставин.

У справі № 824/843/16-а спірним було питанням, зокрема, застосування положень пункту 8 підрозділу 2 Перехідних положень ПК України в частині визначення критеріїв, за наявності яких товар вважається безпосередньо виготовленим. Водночас в рамка цієї справи в основу висновків податкового органу було покладено виключно відсутність довідок МСЕК, що підтверджують інвалідність працівників

Доводи, які на думку Відповідача, вказують на те, що суди попередніх інстанцій при розгляді справи допустили порушення норм процесуального права, а саме, не забезпечили повного та всебічного з`ясування обставин та надали їм неправильну правову оцінку., не спростовують встановлених судами попередніх інстанцій фактів та сформованих на їх підставі висновків та зводяться до посилань на необхідність переоцінки вже оцінених доказів, додаткової перевірки доказів стосовно встановлених судомами першої та апеляційної інстанції фактичних обставин у справі, проте це знаходиться за межами касаційного перегляду, встановленими частиною першою статті 341 КАС України.

Суд касаційної інстанції не має права здійснювати переоцінку обставин, з яких виходили суди попередніх інстанції при вирішенні справи, повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі №925/698/16).

У свою чергу, Верховний Суд є судом права, а не факту, тому, діючи у межах повноважень та порядку, визначених статтею 341 КАСУ, він не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, що прямо випливає із положень статті 77 КАС України.

Відтак, в обсязі встановлених фактичних обставин у справі, що розглядається, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції в частині, яка не підлягає зміні.

За таких обставин, з урахуванням наведеного у сукупності, Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги та зміни постанови суду апеляційної інстанції шляхом викладу її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Рішення судів попередніх інстанцій оскаржуються Відповідачем в частині задоволених позовних вимог, а отже, в частині позовних вимог, які стосуються податкових повідомлень-рішень від 21 серпня 2024 року: № 36225/13-01-07-04 та № 36227/13-01-07-04.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відтак рішення судів попередні інстанцій в частині податкового повідомлення - рішення від 21

серпня 2024 року № 36228/13-01-07-04 в касаційному порядку не переглядалось.

4.3. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною першою статті 350 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 351 КАС України встановлено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись статтями 3, 195, 4, 349, 350, 351, 353, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року залишити без змін.

Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а в решті - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Н.Є. Блажівська

Судді: І.Л. Желтобрюх

М.М. Яковенко

Постанову в повному обсязі складено 12 лютого 2026 року.