Справа № 160/19286/25
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2026 року м. Дніпросправа № 160/19286/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро апеляційні скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Новіс» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 р. (суддя Ремез К.І.) по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Новіс» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень

в с т а н о в и В:

02.07.2025 р. ТОВ «Торгівельний будинок «Новіс» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, де просили -визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення:

-від 24.03.2025 р. № , № та № ;

-від 26.03.2025 р. № , № ; № , №, № та № .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 р. адміністративний позов задоволений частково.

Визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення рішення від 26.03.2025 р. № , № в частині застосування штрафних санкцій за податковий період 4 квартал 2020 р. в сумі 7 859 грн, за податковий період 4 квартал 2021 р. в сумі 268 252 грн, за податковий період 2022 р. в сумі 2 136 682, 50 грн, за податковий період 2023 р. в сумі 157 642,50 грн, за податковий період 3 квартал 2024 р. в сумі 384 408 грн, № та № , а в іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ГУ ДПС у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, де просили скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 р. в частині задоволених позовних вимог, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга ГУ ДПС у Запорізькій області мотивована тим, що судом першої інстанції прийняте рішення необгрунтовано з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Торгівельний будинок «Новіс» подало апеляційну скаргу, де просили скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 р. частково, прийняти нове рішення, яким визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 26.03.2025 р. № в частині донарахування податку на прибуток підприємств за податковий період 3 квартал 2021 р., від 24.03.2025 р. № та №., а в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга ТОВ «Торгівельний будинок «Новіс» мотивована тим, що судом першої інстанції допущене неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для часткового скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у відповідній частині.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, та задоволення апеляційної скарги позивача в зв`язку з наступним.

Судом встановлено, що у період з 11.12.2024 р. по 24.01.2025 р. відповідач провів документальну планову перевірку ТОВ «Торгівельний будинок «Новіс», а 31.01.2025 р. за результатами перевірки відповідачем складений акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Торгівельний будинок «Новіс» № 402/04-36-07-02/38300039, де зафіксовані виявлені порушення.

Позивач оскаржив висновки перевірки, але ДПС України залишило висновки перевірки без змін.

31.03.2025 р. позивач отримав від відповідача податкові повідомлення рішення:

Від 24.03.2025 р.:

-№ про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток іноземних юридичних осіб на основну суму 139 719 грн та суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 29 801,75 грн;

-№ про застосування штрафних (фінансових) санкцій за платежем прибуток іноземних юридичних осіб на суму 5 100 грн;

-№ про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 744 300 грн;

Від 26.03.2025 р :

-№ про застосування штрафу в розмірі 17 000 грн;

-№ про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2040 грн;

-№ про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 2 587199 грн та про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 892 911 грн;

-№ про визначення податкового зобов`язання з ПДВ в розмірі 133 375 грн та про нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 66 687,50 грн;

-№ про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій та/або пені, в т,ч, за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 56 879,71 грн;

-№ про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на основну суму 4 050 261 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 2 025 130,50 грн.

Предметом перегляду рішення суду першої інстанції є податкові повідомлення рішення, оскаржені відповідачем від 26.03.2025 р. № , № в частині застосування штрафних санкцій за податковий період 4 квартал 2020 р. в сумі 7 859 грн, за податковий період 4 квартал 2021 р. в сумі 268 252 грн, за податковий період 2022 р. в сумі 2 136 682, 50 грн, за податковий період 2023 р. в сумі 157 642,50 грн, за податковий період 3 квартал 2024 р. в сумі 384 408 грн, № та № ;

а також позивачем від 26.03.2025 р. № в частині донарахування податку на прибуток підприємств за податковий період 3 квартал 2021 р., від 24.03.2025 р. № та №.

Судом встановлено, що відповідно наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 5934-п від 21.11.2024 р. «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ТБ «Новіс» вказана підстава проведення перевірки п. 69.35-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Відповідно п. 69.35-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України передбачено, що « 69.35-2. Установити, що з 1 грудня 2023 року по 31 грудня 2024 року включно до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2023 та 2024 роки можуть бути включені виключно:

1) платники податків, які здійснюють/здійснювали діяльність у сфері виробництва та/або реалізації підакцизної продукції;

2) платники податків, які здійснюють/здійснювали діяльність у сфері організації та проведення азартних ігор в Україні (гральний бізнес);

3) платники податків, які надають/надавали фінансові, платіжні послуги;

4) нерезиденти, які здійснюють/здійснювали в Україні діяльність через відокремлені підрозділи, у тому числі постійні представництва, та/або відокремлені підрозділи, у тому числі постійні представництва нерезидента, які відповідають хоча б одному з таких критеріїв:

рівень зростання податку на прибуток на 50 і більше відсотків менший, ніж рівень зростання доходів платника податків;

декларування нарахованої заробітної плати за відсутності декларування об`єкта оподаткування податком на прибуток або декларування доходу, звільненого від оподаткування відповідно до міжнародного договору України;

5) інші платники податків, які на основі показників, сформованих за підсумками 2021 календарного року, відповідають хоча б одному з таких критеріїв: рівень сплати податку на прибуток на 50 і більше відсотків менший, ніж рівень сплати податку у відповідній галузі. Цей критерій не поширюється на платників єдиного податку; рівень сплати податку на додану вартість на 50 і більше відсотків менший, ніж рівень сплати податку у відповідній галузі. Цей критерій не поширюється на платників податків, у яких операції з вивезення товарів за межі митної території України становлять 25 і більше відсотків загального обсягу постачання та одночасно рівень сплати податку на прибуток становить не менше 50 відсотків рівня сплати податку на прибуток у відповідній галузі; дебіторська заборгованість перевищує кредиторську заборгованість більше ніж у два рази; загальна сума витрат, відображених у податковій декларації про майновий стан і доходи, становить 75 або більше відсотків суми загального річного доходу, задекларованого у такій декларації, за умови що сума загального річного доходу, отриманого від провадження підприємницької діяльності, становить 10 мільйонів гривень і більше; нарахування та/або виплата податковим агентом - юридичною особою доходів у вигляді заробітної плати в розмірі менше середньої заробітної плати у відповідній галузі у відповідному регіоні (за основним місцем обліку в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику).

Передбачені цим підпунктом рівні сплати відповідного податку по галузях та показники середньої заробітної плати у відповідній галузі за регіонами, сформовані на основі показників за підсумками 2021 календарного року, публікуються на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом 10 календарних днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо скасування мораторію на проведення податкових перевірок". При цьому для цілей цього підпункту галузь визначається за видами економічної діяльності на рівні класу згідно з КВЕД 009:2010.

При формуванні плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2024 рік враховуються показники позитивної динаміки: рівнів сплати податку на прибуток та податку на додану вартість по відповідній галузі за дев`ять місяців 2023 року. Після настання граничних строків для подання річної звітності враховуються показники за 2023 рік. У разі якщо податковим (звітним) періодом для податку на прибуток платника податків є календарний рік, враховуються показники за попередній рік; рівнів нарахування та/або виплати податковим агентом - юридичною особою доходів у вигляді заробітної плати за дев`ять місяців 2023 року. Після настання граничних строків для подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за четвертий квартал 2023 року враховуються показники за чотири квартали 2023 року.

При цьому формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок та внесення змін до нього здійснюються без урахування вимог, передбачених пунктом 77.2 статті 77 цього Кодексу».

Таким чином, встановлено, що п.69.35 п. 69 підрозділу 10 озділу ХХ «Перехідні положення» ПК України встановлює відмінні від ст. 77 ПК Украни підстави для проведення документальної планової виїзної перевірки, а саме: спеціальне коло субєктів, що підлягають перевірці, спеціальний порядок формування плану графіку та внесення зміін до річних планів графіків; спеціальний порядок повідомлення платників податків про перевірку.

Однак, в наказі відповідача не вказана конкретна підстава проведення перевірки позивача.

Що стосується податкових повідомлень рішень від 26.03.2025 р. № та № суд апеляційної інстанції зазначає, що актом перевірки позивача встановлене порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, ст. 198.5 ст. 198 ПК України, а саме, що позивач занизив податкове зобов`язання з ПДВ в зв`язку з не нарахуванням податку по ТМЦ, що списані з балансу підприємства, але документально не підтверджено їх списання та безпідставно віднесено до податкового кредиту суми податку на додану вартість по операціям з ТОВ «паперова фабрика», що призвело до завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню на суму 1334 375 грн за квітень 2021 р. Тому застосовано штрафну санкцію в розмірі 66 687,50.

Згідно акту перевірки встановлено, що господарські операції позивача з ТОВ «Паперова фабрика» визнані нереальними, оскільки первинні документи, надані до перевірки не містять інформації щодо фактичного здійснення господарських операцій.

Однак, з матеріалів справи слідує, що 28.04.2021 р. між позивачем, як покупцем та ТОВ «Паперова фабрика», як постачальником укладений договір № 104/р21 на поставку товару, згідно чого постачальник зобов`язався поставити у власність покупця папір, визначений у замовленнях і видаткових накладних, а покупець зобов`язався прийняти товар та своєчасно оплатити. Згідно видаткових накладних товар був переданий позивачу.

Як встановлено судом, позивач закупляв папір не для власного споживання, а використовував папір як сировину, а саме, наносив друк та перепродував як власну продукцію, чим підтверджена наявністю у позивача необхідного обладнання/

Крім того на підтвердження господарських операцій між позивачем та ТОВ «Паперова фабрика» є зареєстровані податкові накладні в ЄРПН, а також додаткові первинні документи щодо транспортування товару та реалізації продукції, які відповідачем не витребувалися.

Таким чином, судом вірно встановлена реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Паперова фабрика», а висновок про порушення позивачем при декларуванні податку на додану вартість по операціям з ТОВ «Паперова фабрика» та завищення податкового кредиту є необгрунтованим.

Щодо податкового повідомлення рішення № від 26.03.2025 р. суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно висновків акту перевірки виявлене порушення п.44.1 ст. 44, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 198.5 ст. 198 ПК України за період з 01.10.2020 р. по 30.09.2024 р. відповідачем виявлені порушення щодо заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість та завищення сум податкового кредиту з податку на додану вартість, в результаті чого занижений податок на додану вартість на загальну суму 4 050 261 грн.

Як слідує з матеріалів справи позивач спеціалізується на виробництві та продажу поліетиленових, біополімерних та поліпропіленових пакувальних матеріалів і інших виробів із пластмасу та без кольорового друку та надає послуги з виготовлення поліетиленових, біополімерних, поліпропіленових пакувальних матеріалів і інших виробів з пластмаси з сировини замовника..

Позивач підвищує лояльність покупців, щоб вони повернулися за наступним замовленням. За умови повного завантаження виробничих потужностей підприємства, щоб не втрачати клієнтів розміщують замовлення потрібної продукції в ПрАТ «Запоріжполімертара», ТОВ «Аллан-пак», ТОВ фірма «Леомі-оригінал».

Судом встановлено, що ТМЦ в асортименті замовляється в інших виробників виключно для перепродажу. Товар перепаковується в упаковку з торговим знаком «Новіс» і разом з власною продукцією перепродується з номенклатурою та комплектуванням продукції власного виробництва.

Так, позивач надав згідно податкових накладних, отриманих від ПрАТ «Запоріжполімертара», ТОВ «Аллан-пак», ТОВ фірма «Леомі-оригінал» номенклатуру товарів та покупця товару.

Крім того, суд зазначає, що відповідно акту перевірки відповідачем не встановлене порушення позивача щодо включень до складу податкового кредиту з ПДВ сум податку по взаємовідносинам з ПрАТ «Запоріжполімертара», ТОВ «Аллан-пак», ТОВ фірма «Леомі-оригінал», та щодо включень до складу податкових зобов`язань з ПДВ сум податку за податковими накладними складеними ТОВ «ТБ «Новіс» по операціях реалізації продукції підприємства. Як вбачається з матеріалів справи позивач надавав на перевірку податкові накладні, зареєстровані в ЄРПН.

Крім того, до перевірки крім податкових накладних надані видаткові накладні та платіжні доручення, що документально підтверджують господарські операції з придбання позивачем у ПрАТ «Запоріжполімертара», ТОВ «Аллан-пак», ТОВ фірма «Леомі-оригінал» товарів.

Господарські операції відображені в регістрі бухгалтерського обліку по рах.281, крім того, позивач придбавав інші ТМЦ, що обліковувалися на рахунках 209 «Інші матеріали» та 25 «Напівфабрикати».

Аналізом оборотів по рахунках 23,91,93,94 за період 4 кв.2020 р.2021 р.2022 р,2023 р. та 9 міс.2024 р. не встановлено понесення витрат в зв`язку з перепакування товару.

Витрати на перепакування товару складаються з витрат на придбання та обслуговування виробничого обладнання і виплату заробітної плати працівникам.

Відповідно висновку експерта № 22/07/1-25 за результатами проведення судової економічної експертизи від 14.09.2025 р. встановлено, що за результатами дослідження регістрів бухгалтерського обліку, а саме, оборотів по рах.631, відомостей по партіях товарів на складах по рах 281, рах.209, рах.25 зап період жовтень 2020 вересень 2024 встановлено, що придбані в ПрАТ «Запоріжполімертара» на суму 8 494 841 грн без ПДВ, ТОВ «Аллан-пак» на суму 5 889 639,55 грн без ПДВ, ТОВ фірма «Леомі оригінал» на суму 3 225 859,15 грн без ПДВ товари станом на 30.09.2024 р. поступово використовуються у господарській діяльності підприємства (виробництві/реалізації).

Щодо податкового повідомлення рішення від 24.03.2025 р. № суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно висновків акту перевірки позивач не задекларував, не утримав та не сплатив податок з доходів із джерелом їх походження з України на користь нерезидентів PRODIGO SARL (Швейцарія), TUV AUSTRIA Belqium NV (Бельгія), CREATIO EMEA LTD (Республіка Кіпр), що призвело до заниження податку з доходів нерезидентів на загальну суму 139 719 грн., в зв`язку з чим нараховані податок на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі грошового зобов`язання в розмірі 139 719 грн та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 29 801,75 грн та в зв`язку з чим прийняте ППР № .

Крім того, згідно акту перевірки до податкового органу не надавався розрахунок податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримані доходи з джерелом походження з України.

В зв`язку з порушенням пп.54.3.1 п.54.3 ст 54 та п. 120.1 ст. 120 ПК України до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 5100 грн та винесене ППР № .

Відповідно статті 141 ПК України встановлено, що «141.4.1. Доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є:

…к) інші доходи від провадження нерезидентом господарської діяльності на території України, крім доходів у вигляді виручки або інших видів компенсації вартості товарів, виконаних робіт, наданих послуг, переданих, виконаних, наданих резиденту (постійному представництву іншого нерезидента) від такого нерезидента, у тому числі вартості послуг із міжнародного зв`язку чи міжнародного інформаційного забезпечення».

Судом встановлено, що договір з PRODIGO SARL (Швейцарія) від 16.08.2023 р. чітко визначає предмет послуги оптових торгових посередників та інформаційне обслуговування, сприяння бізнесу (вивчення ринку, знайомство з рітейлерами). Оплата 450 євро компенсація за 3 години роботи. Це класичні консультативні (маркетингові) послуги, що не пов`язані з виробництвом чи розповсюдженням реклами, що оподатковуються окремо та які надавалися за межами України, що стосується договору з CREATIO EMEA LTD (Республіка Кіпр) замовлення послуг від 05.06.2023 р., 08.02.2024 р., 18.03.2024 р.) визначають предмет як «SaaS» послуги та пов`язані з ним Сервіси підтримки».

Надання доступу до програмного забезпечення «SaaS» визначено як послуга спеціальним Законом України «Про хмарні послуги» № 2075-1Х від 17.02.2022 р., а саме ст. 3 Закону передбачено, що «1. Хмарні послуги надаються користувачам хмарних послуг на договірних засадах надавачами хмарних послуг.

2. До хмарних послуг належать:

інфраструктура як послуга - хмарна послуга, що полягає у наданні користувачу хмарних послуг обчислювальних ресурсів, ресурсів зберігання або систем електронних комунікацій за допомогою технології хмарних обчислень;

платформа як послуга - хмарна послуга, що полягає у наданні користувачу хмарних послуг доступу до інфраструктури та наборів комп`ютерних програм (операційних систем, системних комп`ютерних програм, програмних засобів для комп`ютерного програмування, програмних засобів управління базами даних) за допомогою технології хмарних обчислень;

програмне забезпечення як послуга - хмарна послуга, що полягає у наданні користувачу хмарних послуг доступу до прикладних комп`ютерних програм за допомогою технології хмарних обчислень через онлайн-сервіс або комп`ютерні програми-агенти;

безпека як послуга - послуга з кіберзахисту, що надається користувачу хмарних послуг з використанням хмарних ресурсів;

інші послуги, що відповідають визначенню хмарних послуг».

Відповідні сервери з компютерними програмами територіально знаходяться за межами території України.

Отже виплати позивача на користь PRODIGO SARL (Швейцарія) та CREATIO EMEA LTD (Республіка Кіпр) є звичайною компенсацією вартості наданих послуг.

Згідно з наведеним роз`ясненням ДПС України « у разі якщо резидент України здійснює виплати нерезиденту агентської винагороди за послуги, що надані на території України, то такі виплати підлягають оподаткуванню податком на доходи нерезидента за ставкою 15 відс., якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

У разі якщо нерезидент надає агентські послуги за межами території України, то доходи нерезидента у вигляді агентської (комісійної) винагороди, включаючи компенсацію понесених агентом нерезидентом витрат, не підлягають оподаткуванню».

Отже виплати позивача на користь PRODIGO SARL (Швейцарія) та CREATIO EMEA LTD (Республіка Кіпр) є компенсацією за послуги, що не входять до переліку оподатковуваних доходів згідно пп.141.4.1 ПК України.

Оскільки об`єкт оподаткування згідно п.141.4 ст. 141 ПК України відсутній, ст. 103 ПК України не підлягає застосуванню.

Щодо взаємовідносин з TUV AUSTRIA Belqium NV (Бельгія) платежі були винагородою за послуги з сертифікації.

Так, предметом договорів № 2019-LT-BE-C-PRO-AG00 0997/01 та №2023-АG-0068-01 є сертифікація продукції позивача на відповідність європейським стандартам.

Судом встановлено, що позивач щороку надсилає один репрезентативний зразок для проведення досліджень, а TUV AUSTRIA проводить лабораторні дослідження для підтвердження відповідності.

Закон України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» визначає сертифікацію як «Підтвердження відповідності третьою стороною, що стосується продукції, процесів, послуг, систем або персоналу».

Право нанести на продукцію маркування не є об`єктом договору в розумінні роялті. Це є результатом успішно наданої послуги з сертифікації. Цей знак не є самостійною комерційною цінністю (як бренд), а лише візуально є підтвердженням для споживачів у ЄС, що продукція пройшла тестування (відповідає певному технічному стандарту. Позивач реалізує продукцію під власною торговою маркою «Novis», а знак TUV AUSTRIA лише підтверджує її якість.

Судом встановлено, що відповідні послуги надавалися нерезидентом за межами території України.

В даному випадку всі виплати зазначеним нерезидентам були саме такою компенсацією за надані послуги.

Оскільки виплати на користь вказаних нерезидентів не належать до переліку доходів, що підлягають оподаткуванню згідно п. 141.4.1 ПК України, питання про наявність чи відсутність довідки про резедентність не має значення для суті спору.

Також встановлено, що у позивача був відсутній обов`язок декларувати зазначені виплати в додатку ПН.

Таким чином висновки акту перевірки є помилковими, оскільки не підтверджуються документально та не грунтуються на нормах чинного законодавства, в зв`язку з чим ППР № від 24.03.2025 р. № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Що стосується ППР № суд зазначає, що 12.08.2021 р. позивач, як покупець уклав договори купівлі продажу частки в статутному капіталі, а саме з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як продавцями.

10.09.2021 р. позивач та ТОВ «Біоінком» уклали додаткову угоду до договору купівлі продажу частки в статутному капіталі про внесення зміни до п.3.3 статті 3 «Ціна придбання та порядок розрахунків» шляхом викладення в новій редакції «Сплата Ціни придбання здійснюється покупцем у безготівковій формі на рахунок продавця, реквізити якого визначені в статті 9 цього Договору, протягом 1 461 календарних днів з дати реєстрації».

В бухгалтерському обліку позивачем дані операції відображені в 2021 р. наступним чином: ОСОБА_2 Дебет 141 «Інвестиції пов`язаним сторонам за методом обліку участі в капіталі» Кредит 6851 «Розрахунки з іншими кредиторами» на суму 4 320 000 грн.

Сальдо по кредиту рахунку 6851 станом на 30.09.2024 р. 4 320 000 грн. ОСОБА_1 Дебет 141 «Інвестиції пов`язаним сторонам за методом обліку участі в капіталі» Кредит 6851 «розрахунки з іншими кредиторами» на суму 4 320 000 грн.

Відповідно п. 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №11 заборгованість від непогашеної кредиторської заборгованості має бути переведена до складу довгострокових зобов`язань і повинна обліковуватися на рахунку 55 «інші довгострокові зобов`язання»

Згідно п.10 П(С)БО 11 довгострокові зобов`язання, на які нараховуються відсотки, відображаються в балансі за їх теперішньою вартістю, а відповідно п.4 П(С)БО 11 теперішня вартість дисконтована сума майбутніх платежів».

Судом встановлено, що фінансові інвестиції (крім інвестицій, що утримуються підприємствами до їх погашення або обліковуються за методом участі в капіталі) на дату балансу відображаються за справедливою вартістю.

Сума збільшення або зменшення балансової вартості фінансових інвестицій на дату балансу(крім інвестицій, що обліковуються за методом участі в капіталі) відображається у складі інших доходів або інших витрат відповідно.

Фінансові інвестиції, що утримуються підприємством до їх погашення, відображаються на дату балансу за амортизаційною собівартістю фінансових інвестицій.

Різниця між собівартістю та вартістю погашення фінансових інвестицій (дисконт або премія при придбанні) амортизується інвестором протягом періоду з дати придбання до дати їх погашення за методом ефективної ставки відсотків.

Згідно ПСБО 28 «Зменшення корисності активів» теперішня вартість майбутніх чистих грошових надходжень від активу визначається застосуванням відповідної ставки дисконту до майбутніх грошових потоків від безпосереднього використання активу та його продажу (списання) наприкінці строку корисного використання (експлуатації).

Ставка дисконту базується на ринковій ставці відсотка (до вирахування податку), що використовується в операціях з аналогічними активами.

За відсутності ринкової ставки відсотка ставка дисконту базується на ставці відсотка на можливі позики підприємства або розраховується за методом середньозваженої вартості капіталу підприємства.

При визначенні ставки дисконту враховуються ризики, крім ризиків, що були враховані при визначенні майбутніх грошових потоків. Тому на дату виникнення кредиторської заборгованості боржник має визначити теперішню (справедливу) вартість свого зобов`язання.

Сума дисконту (різниця між майбутньою та теперішньою вартістю зобов`язання) включається до доходу в момент отримання позики і до витрат в процесі амортизації такого дисконту протягом строку користування позикою.

Сума амортизації дисконту або премії нараховується одночасно з нарахуванням відсотка (доходу від фінансових інвестицій), що підлягає отриманню і відображається у складі інших фінансових доходів або інших фінансових витрат з одночасним збільшенням або зменшенням балансової вартості фінансових інвестицій відповідно.

Отже дисконтуванню на дату балансу підлягають лише довгострокові грошові зобов`язання, за якими передбачаються майбутні платежі і тільки на той строк, що залишився до погашення (за умовами договору).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суджу від 29.07.2020 р. по справі № 640/4003/10.

Крім того, судом встановлено, що в акті перевірки при розрахунку дисконту застосована формула, що не визначена національним стандартом бухгалтерського обліку.

Так, 12.08.2021 р. позивач уклав два договори купівлі продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Біоінком»., де сторонами договорів є ТОВ «ТБ «Новіс», як покупець та фізичні особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як продавці. Предметом кожного договору є придбання частки у статутному капіталі ТОВ «Біоінком» в розмірі 40%, що відповідало номінальній вартості 4 320 000 грн за кожну частку. Загальна ціна придбання становила 8 640 999 грн.

Відповідно умов договорів сплата ціни придбання повинна бути здійснена протягом 365 календарних днів з дати реєстрації і право власності на частку переходило до позивача в момент підписання актів приймання передачі від 12.08.2021 р.

У вересні 2021 р. сторони уклали додаткові угоди, де був змінений строк оплати, встановивши його протягом 1461 календарного дня з дати реєстрації., що стало підставою для податкового органу про переведення заборгованості до категорії довгострокової.

Господарські операції з придбання частки в статутному капіталі відображені в бухгалтерському обліку позивача за кореспондецією рахунків: Дебет 141 «Інвестиції пов`язаним сторонам за методом обліку участі в капіталі» та Кредит 6851 «Розрахунки з іншими кредиторами» на загальну суму 8 640 000 грн. Станом на 31 грудня 2021 р. сальдо по рахунку 6851 відображало непогашену заборгованість перед кожним з контрагентів в розмірі 4 320 000 грн.

Відповідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 28.04.2021 р. по справі № 640/13685/19:

«Так, Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 13 "Фінансові інструменти" не передбачає порядок визначення справедливої вартості та не розглядає й методологію обліку щодо короткострокових та довгострокових фінансових зобов`язань.

При цьому, Відповідач при розрахунку дисконту застосовує формулу, що не визначена жодним національним стандартом бухгалтерського обліку, а передбачена Міжнародними стандартами бухгалтерського обліку.

З урахуванням цього, оскільки національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку не визначено методологію щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань, а також органами, на які покладено регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової, відсутні будь-які роз`яснення з боку контролюючих органів або практика такого дисконтування, Позивач, як особа, облік якої не базується на міжнародних стандартах фінансової звітності, не зобов`язаний був визначати методологію оцінки фінансових зобов`язань самостійно.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, Суд при розгляді цієї справи звертає увагу на наявність конкретної і послідовної практики застосування вищенаведених норм Верховним Судом, як судом касаційної інстанції, висновки якого щодо застосування норм права підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 160/11301/19.

Отже, безпідставними є посилання Відповідача на визначені Міжнародними стандартами фінансової звітності правила у разі, якщо підприємство здійснює облік за національними стандартами.

Відтак, необхідно погодитися із висновками суду апеляційної інстанції про те, що розрахунок, застосований контролюючим органом за формулою дисконтування заборгованості Позивача, є неправомірним, що свідчить про недоведеність допущення ТОВ "Термінал Бровари" порушень пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України».

Таким чином судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції не застосував висновки Верховного Суду.

Крім того, судом встановлено, що відповідно п.4 П(С)БО 11 Зобов`язання», поточними зобов`язаннями є ті, що будуть погашені протягом операційного циклу або повинні бути погашені протягом 12 місяців, починаючи з дати балансу. Всі інші зобов`язання є довгостроковими. Згідно п.9 П(С)БО 11 лише довгострокові зобов`язання відображаються в балансі за х теперішньою вартістю, тобто підлягають дисконтуванню. Поточні зобов`язання, навпаки, відображаються за сумою погашення, без дисконтування.

Позивач класифікував заборгованість як поточну, підтверджену внутрішніми бухгалтерськими довідками і ці документи фіксують облікові оцінки щодо намірів погашення заборгованості протягом 12 місяців. Як слідує з акту перевірки, а також суд першої інстанції безпідставно послалися на П(С)БО 12 «Фінансові інвестиції» та П(С)БО 13 «Фінансові інструменти», що не можуть бути застосовані до даної ситуації.

Заборгованість, що обліковується на рахунку 6851 «Розрахунок з іншими кредиторами» не є фінансовим активом чи фінансовою інвестицією, що визначено П(С)БО 12 та П(С)БО 13., в зв`язку з чим посилання на норми цих стандартів для обґрунтування необхідності дисконтування є помилковими.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги позивача та залишення без задоволення апеляційної скарги відповідача, скасування рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняття нової постанови в цій частині про задоволення позовних вимог, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 315,317,321,322,325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Новіс» - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти нову постанову в цій частині.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 26.03.2025 р. № в частині донарахування податку на прибуток підприємств за податковий період 3 квартал 2021 р.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 24.03.2025 р № та № .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня викладення повного тексту.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова