Справа № 640/8338/21
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року № 640/8338/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді - Діски А. Б., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Києві адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство Донбасенерго звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 31.12.2020 № .

В обґрунтування позову позивач посилається на порушення строків проведення камеральної перевірки та порушення строку винесення податкового повідомлення - рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.09.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022 адміністративний позов задоволено.

Окружним адміністративним судом м. Києва 29.11.2021 прийнято додаткове рішення, яким заяву представника Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено, стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 558759,62 грн.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2022 змінено додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2021, викладено пункт 2 резолютивної частини в іншій редакції, стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 150000 грн. У іншій частині додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2021 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 29.11.2023 касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - задоволено частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.09.2021, додаткове рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.11.2021 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022, від 19.07.2022 у справі №640/8338/21 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

У своїй постанові Верховний Суд зазначив, що судам необхідно встановити дату фактичної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, з якої буде обчислюватись 1095-денний строк, визначений пунктом 102.1 статті 102 ПК України.

Крім того Верховний Суд вказав, що судами попередніх інстанцій не надано оцінки чи відповідає вимогам п. 86.8. статті 86 ПКУ винесене податкове повідомлення - рішення № від 31.12.2020 на наступний робочий день за днем розгляду заперечень та чим порушено права платника податків.

Ураховуючи, що судами залишились невстановленими обставини, які мають значення для правильного вирішення цього спору, Верховний Суд дійшов висновку про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанції повністю з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 справу прийнято до провадження судді Діски А.Б., призначено підготовче судове засідання.

Поданий відповідачем відзив мотивований тим, що позивачем порушено граничний строк сплати податкового зобов`язання, відповідно рішення про штраф є правомірним. У задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.04.2024 закрито підготовче провадження по справі №640/8338/21. Призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи позовної заяви та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 07.10.2024, суд ухвалив на підставі ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 КАС України подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Східним управлінням Офісу великих платників податків ДПС 01.12.2020 проведена камеральна перевірка ПАТ «Донбасенерго» з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість сплачених в період з 03.12.2019 по 01.12.2020. За результатами перевірки складено акт від 01.12.2019 № 580/28-10-51-06/23343582.

Перевіркою встановлено порушення ПАТ «Донбасенерго» п. 57.1 ст. 57 ПК України, п. 200.2 ст.200 ПК України, п. 203.2 ст. 200 ПК України.

18.12.2020 позивач направив контролюючому органу заперечення на акт камеральної перевірки, які розглянуті Східним управлінням Офісу великих платників податків ДПС 30.12.2020. У відповіді на заперечення податковий орган вказав, що акт перевірки відповідає вимогам чинного законодавства, а заперечення є такими, що не підлягають задоволенню.

31.12.2020 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким застосовано штраф у розмірі 20% від суми грошового зобов`язання в сумі 21340044,55 грн.

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням, позивач подав скаргу до ДПС України. 17.03.2021 Державною податковою службою України було прийнято рішення про результат розгляду скарги № 6096/6/99-00-06-03-02-06, яким було залишено скаргу без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін.

Вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Податковий кодекс України (далі також - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (пункт 54.1 статті 54 ПК України).

За правилами пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовується, зокрема, і фінансова відповідальність. Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (стаття 111 ПК України).

Згідно зі статтею 113 ПК України строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори.

Застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), передбачених цією главою, не звільняє платників податків від обов`язку сплатити до бюджету належні суми податків та зборів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, а також від застосування до них інших заходів, передбачених цим Кодексом.

Штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу (стаття 114 ПК України).

Статтею 102 ПК України встановлено строки давності та їх застосування. Тобто, законодавцем встановлено строк давності, а саме 1095 днів, 2555 днів, а також правила його застосування (п.п.102.1, 102.4, 102.5) або не застосування (п.п.102.2), зупинення відліку (п.п.102.2), або продовження (102.6).

Зокрема, пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Тобто, підпунктом 102.1 статті 102, визначено застосування строку давності 1095 днів, і зазначено, що цей строк застосовується податковим органом у випадку проведення перевірки та самостійного визначення суми грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Суд зауважує, що платником податків самостійно задекларовано суми податкових зобов`язань, а податковим органом не проводилась перевірка подачі декларації і правильність задекларованих показників, а відтак, граничний строк подання податкової декларації не має жодного значення у цьому спорі. Натомість застосуванню підлягає лише строк давності 1095 днів, на який є покликання у приписах п.п.76.3 ст. 76, 113, 114, 115 ПК України.

Відповідно до приписів пункту 76.3 статті 76 ПК, камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Тобто, законодавцем розмежовуються випадки проведення камеральної перевірки податкової декларації ( 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання) та інші випадки, до яких можна віднести проведення камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання, яка проводиться з урахуванням строку давності, визначеного статей 102 цього кодексу, тобто не пізніше закінчення 1095 дня (з дня сплати).

Указаний підхід щодо початку відліку строку проведення камеральної перевірки застосовано Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 у справі № 819/1569/16, та зазначено, що проведення камеральних перевірок платників податків щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, та з урахуванням положень статті 102 Податкового кодексу України, такою перевіркою може бути охоплено період в 1095 днів, що настали за останнім днем граничного строку реєстрації податкових накладних.

Згідно з пунктом 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Тобто, розмір штрафної (фінансової) санкції встановлений у відсотках до погашеної суми податкового боргу, а тому сума штрафної санкції за порушення строку сплати узгоджених сум грошових зобов`язань, з урахуванням положень ст. 126 ПКУ, розраховується за період з дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, і до дня фактичної сплати боргу.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом України у справах № 21-279а14, № 813/6774/13а, № 813/6793/13-а.

Специфіка застосування штрафної санкції у відповідності до приписів статті 126 ПК полягає в тому, що вона нараховується контролюючим органом на сплачену узгоджену суму податкового зобов`язання. Тобто, базою визначення суми штрафних санкцій є сума, яка фактично сплачена, а не сума податкового боргу, або сума грошового зобов`язання у повному обсязі.

Отже, з урахуванням того, що обов`язковою умовою для застосування до платника податку штрафної (фінансової) санкції на підставі статті 126 ПКУ є сплата грошового зобов`язання або факт погашення податкового боргу, то відлік строку давності для застосування штрафної (фінансової) санкції за порушення правил сплати (перерахування) узгодженої суми грошового зобов`язання починається з дня, наступного за днем фактичної сплати такого грошового зобов`язання.

Аналіз чинного правового регулювання відповідальності за порушення строків сплати податків дає підстави для висновку, що датою, з якої обчислюється 1095-денний строк, впродовж якого може бути накладений штраф - є дата сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, а не дата, на яку припадає закінчення встановленого законом граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання.

Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу (п.п.115.1 статті 115).

Таким строком є строк 1095 днів, початком відліку якого є дата сплати податкових (грошових) зобов`язань.

Отже, датою, з якої обчислюється 1095-денний строк, визначений пунктом 102.1 статті 102 ПК України, як у частині проведення податковим органом камеральної перевірки з питань своєчасності сплати узгодженого податкового (грошового) зобов`язання, так і застосування штрафних санкцій згідно з пунктом 126.1 статті 126 ПК України за несвоєчасну сплату платником податків узгодженого грошового зобов`язання, - є дата фактичної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 29.11.2023 у справі № 640/8338/21.

Дати сплати відповідного боргу зазначені в акті перевірки від 01.12.2020 № 580/28-10-51-06/23343582 на сторінках 2 4, починаються з 03.12.2019 по 15.11.2020. Вказані обставини позивачем не заперечуються.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що контролюючий орган нарахував позивачу штраф за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, в межах граничного строку, визначеного статтею 102 ПК України.

Щодо строків прийняття податкового повідомлення-рішення слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 86.8. ст. 86 ПКУ податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Донбасенерго» було подано заперечення від 18.12.2020 № 01-1.1/02111 на акт перевірки, в яких зазначено про бажання взяти участь у їх розгляді відповідно до п. 86.7 ст.86 ПКУ.

Східним МУ ДПС по роботі з ВПП листом від 22.12.2020 № 39391/10/28-10-51-06 запрошено ПАТ «Донбасенерго» на розгляд заперечень на 30.12.2020.

Східним МУ ДПС по роботі з ВПП було розглянуло відповідні заперечення 30.12.2020 та надано відповідь на заперечення від 30.12.2020 № 39982/10/28-10-51-06.

Згідно з пп. 1.6.2. п.1.6 ст.1 «Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків» затверджених Наказом Державної податкової служби від 04.09.2020 № 470 (далі - Методичні рекомендації) за результатами розгляду заперечень складається висновок з дотриманням Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків. Складений за результатами розгляду заперечень висновок у день затвердження.

Керівником (його заступником або уповноваженою особою) відповідного органу ДПС, що здійснював (очолював) перевірку, реєструється в Журналі реєстрації висновків, складених за результатами розгляду заперечень платника податків до акта (довідки) перевірки (далі - Журнал реєстрації висновків), що ведеться за формою згідно з додатком 12 до Методичних рекомендацій.

Після реалізації змін у програмному забезпеченні Інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС реєстрація висновків, складених за результатами розгляду заперечень платника податків, здійснюється у відповідному електронному журналі засобами ITC "Управління документами".

Згідно з п. 6 розд. V «Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України, з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України (зі змінами та доповненнями) від 20.08.2015 № 727 висновок підписується посадовими особами контролюючих органів, що проводили перевірку, їх безпосередніми керівниками, а також іншими посадовими особами контролюючих органів, які були залучені до розгляду заперечень та/або додаткових документів, та затверджується керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою).

Зазначений висновок є складовою частиною (додатком) матеріалів документальної перевірки, які залишаються в контролюючому органі, та враховується керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою), при їх розгляді і прийнятті податкового повідомлення-рішення.

На підставі висновку складається обґрунтована письмова відповідь щодо результатів розгляду заперечень та/або додаткових документів, яка підписується керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою), та надсилається платнику податків у порядку, встановленому абзацом другим цього пункту.

Платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному ст. 58 ПКУ для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПКУ форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПКУ документ вважається належним чином врученим з урахуванням надіслання його на відповідну адресу платника.

Згідно з розділом III «Порядку про затвердження та надіслання контролюючими органами податкових повідомлень - рішень платникам податків» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 (зі змінами) після підписання податкове повідомлення-рішення (крім податкового повідомлення-рішення за формою «Ф») не пізніше наступного робочого дня надсилається (вручається) платнику податків.

Східним МУ ДПС по роботі з ВПП було складено та зареєстровано в вищезазначеному журналі висновок від 30.12.2020 59/2810-51-06/23343582 за результатами розгляду заперечень від 18.12.2020 № 01-1.1/02111 до акта камеральної перевірки ПАТ «Донбасенерго» від 01.12.2020 № 580/28-10-51-06/23343582 та надана обґрунтована письмова відповідь листом від 30.12.2020 № 39982/10/28-10-51-06 щодо результатів розгляду заперечень.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та квитанції АТ «Укрпошта» відповідь на заперечення від 30.12.2020 № 39982/10/28-10-51-06 було направлено поштовим відправленням 31.12.2020 (т. 4 а.с. 199).

На підставі складеного висновку від 30.12.2020 № 59/28-10-51-06/23343582 за результатами розгляду заперечень, Східним МУ ДПС по роботі з ВПП 31.12.2020 винесене податкове повідомлення - рішення № , що відповідає вимогам п. 86.8. ст. 86 ПКУ.

Крім того, варто зазначити, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо стабілізації розрахунків на Оптовому ринку електричної енергії України» від 09.11.2017 № 2198-VIII (далі Закон № 2198) підрозділ 2 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктом 62 наступного змісту. Тимчасово, до 1 липня 2018 року, не застосовуються штрафи, передбачені статтею 120-1, статтею 126 ПКУ (в частині податку на додану вартість), та не нараховується пеня, встановлена пп. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПКУ (в частині ПДВ), до виробників електричної енергії, що здійснюють постачання електричної енергії ДП «Енергоринок» та станом на 01.01.2016 мали податковий борг з ПДВ, в т.ч. розстрочений та/або відстрочений. Перелік виробників електричної енергії, на яких поширюється дія цього пункту, та Перелік податкових накладних, складених такими виробниками електричної енергії з 01.07.2015 року та не зареєстрованих в ЄРПН, затверджуються КМУ. Постановою КМУ від 06.06.2018 № 449 було затверджено перелік виробників електричної енергії, що здійснюють постачання електричної енергії ДП «Енергоринок» та станом на 01.01.2016 мали податковий борг з ПДВ, в т.ч. розстрочений та/або відстрочений, в якому зазначено ПАТ «Донбасенерго».

Водночас пунктом 62 підрозділу 2 розділу XX Кодексу тимчасово, до 01 липня 2018 року, не застосовуються штрафи, передбачені статтею 120-1, статтею 126 цього Кодексу (в частині податку на додану вартість), та не нараховується пеня, встановлена підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 цього Кодексу (в частині податку на додану вартість), до виробників електричної енергії, що здійснюють постачання електричної енергії державному підприємству "Енергоринок" та станом на 1 січня 2016 року мали податковий борг з податку на додану вартість, в тому числі розстрочений та/або відстрочений.

Штрафні санкції у сумі 21340044, 55 грн було нараховано після 01 липня 2018 року, а саме з 03.12.2019 по 01.12.2020, тому були застосовані відповідним контролюючим органом.

Отже, вказані вище обгрунтування позивача не можуть бути підставою для визнання протиправним та скасування спірного рішення.

При цьому, варто зазначити, що Законом України «Про внесення змін до ПКУ щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 № 1797-VІІІ, підрозділ 10 розділу ХХ «перехідні положення ПКУ доповнено пунктом 38.

Відповідно до п.38 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ встановлено, що тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, для платників податків, які станом на 14 квітня 2014 р. мали місцезнаходження (місце проживання) на тимчасово окупованій території, що визнана такою відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», або в населених пунктах на лінії зіткнення, та/або платників податків, які мають об`єкти оподаткування місцевими податками, зборами на цих територіях, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. №1085-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно абз.1 та 2 п.п.38.4 ст.38 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ якщо фактичним місцезнаходженням філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу юридичної особи є тимчасово окупована територія, а місцезнаходженням відповідної юридичної особи є інша територія України або територія населених пунктів на лінії зіткнення, така юридична особа, відокремлений чи інший структурний підрозділ, уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) до бюджету податки, збори у випадках, передбачених цим Кодексом, звільняються від відповідальності, визначеної цим Кодексом, у межах діяльності, що провадиться через такі філії, представництва, відокремлені чи інші структурні підрозділи, за весь період проведення антитерористичної операції.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.12.2015 у справі № 805/4205/15-а було стягнуто на користь Державного бюджету України з публічного акціонерного товариства Донбасенерго» кошти за податковим боргом з рахунків платника податків у банках, що його обслуговують, а саме: податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 393991245,73 грн., податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності в сумі 55907532,95 грн. Судом було встановлено, що відповідачем самостійно подано до податкового органу податкові декларації з ПДВ за: квітень 2015 № в сумі 40011085 грн.; травень 2015 № в сумі 29356769 грн.; червень 2015 № в сумі 62782164 грн.; липень 2015 № в сумі 57906904 грн.; серпень 2015 № в сумі 84860934 грн.; вересень 2015 № в сумі 86416654 грн.; жовтень 2015 № в сумі 54543301 грн. Загалом сума податкового боргу з урахуванням часткової сплати сума складає 382744307,53 грн.

Також рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24.05.2016 у справі № 805/854/16-а було стягнуто з рахунків у банках обслуговуючих Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» кошти за податковим боргом у загальному розмірі 225321345,06 грн., з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 169752081,88 грн. та з податку на прибуток у сумі 55569263,18 грн. Судом було встановлено, що заборгованість у загальному розмірі 225321345,06 грн., що виникла в результаті несплати самостійно визначених податкових зобов`язань, а саме: - з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за податковими деклараціями № від 18.12.2015 року, № від 19.01.2016 року, № від 18.02.2016 року, № від 18.03.2016 року з урахуванням уточнюючих розрахунків; - з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності в розмірі 55569263,18 грн., за податковими деклараціями № в сумі 10032742 грн., № в сумі 48013960 грн.

Крім того, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.07.2016 у справі № 805/1577/16-а стягнуто на користь Державного бюджет України з Приватного акціонерного товариства «Донбасенерго» кошти за податковим боргом з рахунків платника податків у банках, що його обслуговують, а саме: - податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 3864203,46 грн.; - податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності в сумі 55018309 грн.

Згідно акту перевірки від 01.12.2020, податковим органом було встановлено несвоєчасну сплату ПАТ «Донбасенерго» грошових зобов`язань з податку на додану вартість, сплачених в період з 03.12.2019 по 01.12.2020 на виконання рішень суду у справах № 805/4205/15-а, 805/854/16-а, 805/1577/16-а.

Як стверджує позивач, на податкові зобов`язання з податку на додану вартість ПАТ «Донбасенерго» істотно вплинула діяльність з виробництва електричної енергії відокремленим підрозділом ПАТ «Донбасенерго» - структурною одиницею «Старобешівська теплова електрична станція», яка має фактичне місцезнаходження та здійснювала оподатковані операції на тимчасово окупованій території, а саме у смт. Новий світ Старобешівського району Донецької області. Відповідні податкові зобов`язання, за несвоєчасну оплату яких нарахований штраф, виникли саме під час проведення антитерористичної операції.

Відповідно до висновку експерта №001-МОА/18 за результатами проведення економічної експертизи від 30.03.2018, яка проведена судовим експертом Центру судової експертизи та експертних досліджень Державного підприємства «Інформаційні судові системи» Державної судової адміністрації України Машиніченком Олександром Анатолійовичем (далі висновок) частка структурної одиниці «Старобешівська ТЕС» в загальній сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість склала:

- по декларації № - 40%;

- по декларації № - 90%;

- по декларації № - 93%;

- по декларації № - 7%;

- по декларації № - 67%;

- по декларації № - 36%.

Суд зазначає, що згідно вимог ч. 1 ст. 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до вимог ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Порядок проведення експертних досліджень та складення висновків експерта за результатами проведеного позасудового експертного дослідження визначається відповідно до законодавства.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Суд зазначає, що висновок експерта №001-МОА/18 від 30.03.2018 відповідає зазначеним вимогам закону. При цьому відповідачем належних та достатніх доказів на спростування зазначених висновків до суду не надано.

Згідно з п.111.2 ст.111 ПКУ (в редакції, що діяла на час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення) штрафні (фінансові) санкції (штрафи) є видом фінансової відповідальності, що передбачена за порушення законів з питань оподаткування.

Отже, контролюючий орган мав встановити обсяг впливу діяльності відокремленого підрозділу - СО «Старобешівська теплова електрична станція» на формування податкових зобов`язань з податку на додану вартість по ПАТ «Донбасенерго» для застосування п.п.38.4 п.38 підрозділу 10 розділу ІІ «Перехідні положення» ПК України.

Отже, для правильного визначення розміру штрафу для позивача, відповідач мав встановити частку структурної одиниці «Старобешівська ТЕС» в загальній сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, дослідивши відповідні документи.

Водночас, під час камеральної перевірки відповідач не встановлював та не оцінював обсяг такого впливу, не досліджував первинні документи та фактичні обставини господарської діяльності, що унеможливлює правильне застосування пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

Проведення саме камеральної перевірки за таких обставин не дозволяло контролюючому органу зробити правомірний висновок щодо наявності чи відсутності підстав для звільнення позивача від фінансової відповідальності, що свідчить про передчасність та необґрунтованість прийнятого податкового повідомлення-рішення.

При цьому, суд не може перебирати на себе функцію контролюючого органу та здійснювати належний розрахунок штрафної санкції, оскільки адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу, адже завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Саме на податковий орган покладено повноваження стосовно визначення розміру штрафу, отже такі повноваження є дискреційними.

Отже, суд зазначає, що в даному випадку, суд позбавлений можливості виокремити (виділити) визначену суму в оскаржуваному ППР, та залишити його чинним в певній частині.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що обставина здійснення господарської діяльності на тимчасово окупованій території не має значення для застосування штрафу за статтею 126 Податкового кодексу України, оскільки така позиція ґрунтується на буквальному, ізольованому тлумаченні норм про відповідальність без урахування спеціального правового регулювання, встановленого пунктом 38 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

Наведена норма є спеціальною та підлягає пріоритетному застосуванню у правовідносинах, пов`язаних з оподаткуванням платників податків, діяльність яких пов`язана з тимчасово окупованою територією. Її зміст спрямований на звільнення таких платників саме від фінансової відповідальності, а отже контролюючий орган зобов`язаний з`ясувати та оцінити вплив діяльності на тимчасово окупованій території на формування податкових зобов`язань до застосування штрафних санкцій.

Невиконання такого обов`язку свідчить про недотримання принципу повного та всебічного з`ясування обставин справи і є підставою для визнання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення протиправним.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що податкове повідомлення-рішення від 31.12.2020 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення з даним позовом до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 22700,00 грн, що підтверджується квитанцією від 24.03.2021 № 1996. Відтак, враховуючи задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 31 грудня 2020 року № .

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (; місцезнаходження : 03150, м. Київ, вул. Предславинська, 34-А) судовий збір у розмірі 22 700 (двадцять дві тисячі сімсот) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (; місцезнаходження: 49600, м. Дніпро, проспект Олександра Поля, 57).

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.