Справа № 520/23202/25
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2026-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Біленський О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 р. Справа № 520/23202/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/23202/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту- позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту- відповідач-1, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач -2, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №16 від 18.07.2025 щодо відмови у здійсненні перерахунку (індексації) пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок (індексацію) пенсії ОСОБА_1 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки у розмірі 9118.81 грн.: з 01.03.2022 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14; з 01.03.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197; з 01.03.2024 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796; з 01.03.2025 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди навчання 01.09.2001 по 13.07.2003 та з 01.09.2003 по 23.12.2003, період роботи з 29.05.2006 по 10.11.2006 та період та перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 16.06.2021 по 11.07.2025 до стажу на підземних роботах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та провести перерахунок пенсії з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» починаючи з 11.07.2025.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 16.06.2021 позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивачем з`ясовано, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначило йому щомісячні доплати до пенсії у розмірі 135 грн. з 01.03.2022, 100 грн. з 01.03.2023 та 100 грн. з 01.03.2024, замість проведення індексації із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14, 1,197 та 1,0796, а з 01.03.2025 застосовано коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати 1,0575 замість коефіцієнта збільшення 1,115. Окрім цього, позивач виявив, що до його стажу на підземних роботах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, не зараховані наступні періоди: навчання з 01.09.2001 по 13.07.2003 та з 01.09.2003 по 23.12.2003; період роботи з 29.05.2006 по 10.11.2006; перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 16.06.2021. Виявивши ці порушення позивач звернувся через Веб-портал ПФУ із заявою №2114 від 11.07.2025 про перерахунок пенсії. Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №16 від 18.07.2025 позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії позивача. Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 у справі № 520/23202/25 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.07.2025 №16 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії, подану через вебпортал від 11.07.2025 №2114, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у даній справі.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду 28 жовтня 2025 року у справі № 520/23202/25 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії, подану через вебпортал від 11.07.2025 №2114, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у даній справі та в частині відмови у задоволенні позовних інших позовних вимог. Прийняти в цій частині нове рішення, яким:

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок (індексацію) пенсії ОСОБА_1 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки у розмірі 9118.81 грн: - з 01.03.2022 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14; - з 01.03.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197; - з 01.03.2024 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796; - з 01.03.2025 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115. 2.2;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди навчання 01.09.2001 по 13.07.2003 та з 01.09.2003 по 23.12.2003, період роботи з 29.05.2006 по 10.11.2006 та період та перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 16.06.2021 по 11.07.2025 до стажу на підземних роботах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та провести перерахунок пенсії з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» починаючи з 11.07.2025.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції обрано неефективний спосіб захисту прав відповідача замість безпосереднього зобов`язання провести індексацію пенсії в належний спосіб, зарахувати періоди навчання, період роботи та перебування на інвалідності у зв`язку з професійним до стажу на підземних роботах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та провести перерахунок пенсії з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» суд першої інстанції зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок (індексацію) пенсії ОСОБА_1 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки у розмірі 9118.81 грн на коефіцієнти збільшення вказує, що суд першої інстанції погодився з правомірністю даних вимог, однак протиправно не зобов`язав відповідача здійснити перерахунок (індексацію) пенсії позивача шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки у розмірі 9118.81 грн на відповідні коефіцієнти збільшення. За таких умов, після набрання рішенням суду першої інстанції законної сили, відповідачі можуть повторно відмовити позивачу у перерахунку пенсії з інших підстав, що змусить позивача повторно звернутися до суду.

Стосовно позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди навчання 01.09.2001 по 13.07.2003 та з 01.09.2003 по 23.12.2003 до стажу на підземних роботах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України вказує, що виходячи зі змісту мотивувальної частини рішення суду, суд першої інстанції погодився з доводами позивача щодо даної позовної вимоги, однак суд першої інстанції не зобов`язав відповідача-1 зарахувати позивачу періоди навчання 01.09.2001 по 13.07.2003 та з 01.09.2003 по 23.12.2003 до стажу на підземних роботах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України. За таких умов, після набрання рішенням суду першої інстанції законної сили, відповідачі можуть повторно відмовити позивачу у перерахунку пенсії з інших підстав, що змусить позивача повторно звернутися до суду.

Стосовно позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 29.05.2006 по 10.11.2006 та період перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 16.06.2021 по 11.07.2025 до стажу на підземних роботах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, вказує, що у заяві зазначено факти, періоди, тривалість та правову аргументацію, які прямо стосуються спірних періодів. Те, що позивач не продублював їх вдруге у резолютивній частині, не позбавляє ПФУ обов`язку їх оцінити. З урахуванням зазначено вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що у заяві позивача від 11.07.2025 №2114 нібито не містилося окремого формулювання про зарахування періоду роботи з 29.05.2006 по 10.11.2006 та періоду перебування на інвалідності з 16.06.2021 по 11.07.2025 до стажу роботи за Списком №1, то ГУ ПФУ в Харківській області не відмовило у їх зарахуванні, а тому права позивача не були порушені.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській провести перерахунок пенсії з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» починаючи з 11.07.2025 зазначив про помилковість висновків щодо того, що розрахунок стажу відноситься до дискреційних повноважень пенсійного органу, оскільки перерахунок пенсії у випадку, коли всі необхідні юридичні факти встановлені судом, не є питанням дискреції, а є обов`язком органу, що підтверджено усталеною практикою Верховного Суду.

ГУ ПФУ в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати його в частині задоволених позовних вимог та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач 2 зазначає, що період навчання не зараховується до пільгового стажу оскільки відповідно до статті 18 Закону України «Про професійно-технічну освіту» Павлоградський технікум Національної гірничої академії України не відноситься до закладів професійної (професійно-технічної) освіти. Згідно статті 24 Закону №1058 час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах у пільгових розмірах. Аналіз наданої ОСОБА_1 заяви № 2114 від 11.07.2025 року та доданих до неї документів, щодо зарахування стажу по Сп.1 свідчить про неможливість застосування статті Закону України « Про підвищення шахтарської праці» оскільки пільговий стаж складає 13 років 04 місяці 05 днів. Зарахувати пільговий стаж можливо буде після надходження акту перевірки.

Щодо зобов`язання перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 11.07.2025 вказує, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача 2, в якому просив залишити її без задоволення.

Відповідачі правом подання відзиву на апеляційні скарги не скористались.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача 2 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером, з 16.06.2021 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, як особа з інвалідністю ІІІ групи внаслідок професійного захворювання.

Пенсію позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки у розмірі 9118,81 грн.

Згідно копії перерахунку пенсії позивача, наявної в матеріалах справи, ОСОБА_1 проведено індексації пенсії, однак, без застосування коефіцієнтів збільшення, встановлених Постановою КМУ №118, Постановою КМУ №168, Постановою КМУ №185 та Постановою КМУ №209, а встановлено у фіксованому розмірі: з 01.03.2022 - 135 грн., з 01.03.2023 - 100 грн., з 01.03.2024 - 100 грн., а з 01.03.2025 - застосовано коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати 1,0575 (замість 1,115).

Позивач звернувся через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою, що надійшла від 11.07.2025 №2114, в які просив:

1) провести індексацію пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки у розмірі 9118,81 грн. з 01.03.2022 у розмірі 1,14; з 01.03.2023 у розмірі 1,197; з 01.03.2024 у розмірі 1,0796; з 01.03.2025 у розмірі 1,115;

2) зарахувати період навчання з 01.09.2001 по 23.12.2003 до стажу на підземних роботах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

3) провести перерахунок пенсії відповідно до статті 8Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" у розмірі 80% заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", але не менше як три розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до принципу екстериторіальності заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, яким винесено рішення від 18.07.2025 №16 про відмову в перерахунку пенсії.

Підставою відмови у перерахунку пенсії позивача у вищевказаному рішення зазначено наступне:

"За матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 з 16.06.2021 перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності (трудове каліцтво) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, яку було обчислено із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки у розмірі 9118.81 грн. З 01.03.2025 було проведено перерахунок пенсії з врахуванням показника середньої заробітної плати 9643,14 грн. (показник середньої заробітної плати в Україні за 2018- 2020 роки 9118.81 грн.) збільшеного на 1,0575).

Період навчання не зараховується до пільгового стажу оскільки відповідно до статті 18 Закону України «Про професійно-технічну освіту» Павлоградський технікум Національної гірничої академії України не відноситься до закладів професійної (професійно-технічної) освіти.

Аналіз наданої ОСОБА_1 заяви №2114 від 11.07.2025 та доданих до неї документів, щодо зарахування стажу по Сп.1 свідчить про неможливість застосування статті Закону України «Про підвищення шахтарської праці» оскільки пільговий стаж складає 13 років 04 місяці 05 днів.

Враховуючи вищевикладене, відмовити ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.".

Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.07.2025 №16 про відмову в перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалюючи рішення в частині задоволення позову, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.07.2025 №16, у зв`язку з чим вважав, що воно підлягає скасуванню, оскільки період навчання позивача у Павлоградському технікумі Національної гірничої академії має бути зарахований до пільгового стажу позивача.

Окрім того, оскільки відсутні належні, достовірні та допустимі докази здійснення у 2022 - 2025 роках індексації пенсії позивача із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії за 2018-2020 роки у розмірі 9118,81 грн., Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно відмовило позивачу у проведенні належної індексації пенсії.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивача суд вважав за необхідне зобов`язати суб`єкта владних повноважень повторно розглянути заяву позивача.

Ухвалюючи рішення в частині відмови у задоволенні позову, суд виходив з того, що оскільки у заяві позивача від 11.07.2025 №2114 не містилося окремого формулювання про зарахування періоду роботи з 29.05.2006 по 10.11.2006 та періоду перебування на інвалідності з 16.06.2021 по 11.07.2025 до стажу роботи за Списком №1, то ГУ ПФУ в Харківській області не відмовляло у їх зарахуванні, а тому вважав, що права позивача в цій частині не були порушені.

Щодо позовних вимог про зобов`язання провести перерахунок пенсії позивача з урахуванням статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" починаючи з 11.07.2025, суд зазначив, що не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на їх передчасність, оскільки пенсійним органом наразі ще не здійснено зарахування позивачу до пільгового стажу спірного у цій справі періоду навчання.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційних скарг, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок (індексацію) пенсії ОСОБА_1 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки у розмірі 9118.81 грн на коефіцієнти збільшення колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №124).

Згідно із п. п. 1, 2 Порядку №124, визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Перерахунку підлягають пенсії, обчислені, зокрема, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 5 Порядку №124, у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.

Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Пенсії, які призначені відповідно до Закону та розмір яких не підвищено відповідно до пункту 4 цього Порядку, абз. 1, 2 цього пункту, з урахуванням абз. 1, 3 ч. 1, ч. 2 ст. 28, абз. 2 п. 4-1 розд. XV Прикінцеві положення Закону, п. 4 розд. II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян», щороку підвищуються за рішенням Кабінету Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. Підвищення встановлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, і враховується під час подальших перерахунків пенсії.

Отже, відповідно до п. 5 Порядку №124, у 2019 році при перерахунку пенсій застосовувався показник середньої заробітної плати станом на 01.10.2017.

Таким чином, положення Порядку №124, не узгоджені з приписами ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти: показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону); показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 (за приписами Порядку).

Суд вважає, що у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Таким чином, Порядок №124 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто, положення пункту 5 Порядку №124 повинні застосовуватися відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 13.01.2025 у справі №160/28752/23.

01.04.2020 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №251 "Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році". Пунктом 2 постанови №251 було установлено, що у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11; у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного в цьому пункті, не досягає 100 гривень, встановлюється доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії; перерахунок пенсій, передбачений цим пунктом, проводиться з 1 травня 2020 року.

22.02.2021 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №127 "Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році", пунктом 1 якої установив, що у 2021 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11.

За змістом пункту 2 цієї постанови, якщо пенсії, призначені відповідно до Закону за зверненнями, які надійшли по 31 грудня 2020 р. включно, не підвищувалися відповідно до пункту 1 цієї постанови, а також не підвищувалися із січня по липень 2021 р. включно у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом, з урахуванням абзаців першого, третього частини першої та частини другої статті 28, абзацу другого пункту 4-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону, пункту 4 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 3 жовтня 2017 р. №2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій, а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 р. №265 Деякі питання пенсійного забезпечення громадян, з 1 липня 2021 р. до таких пенсій установлюється щомісячна доплата в розмірі 100 гривень у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.

16.02.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", у пункті 1 якої установив, що з 1 березня 2022 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. №124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14.

Пунктом 4 згаданої постанови установлено з 1 березня 2022 р. до пенсій, призначених відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2021 р. включно, які не підвищуються з 1 березня 2022 р. згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. №124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, щомісячну доплату до пенсії в розмірі 135 гривень, яка виплачується додатково до встановленої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 р. № 127 Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році щомісячної доплати до пенсії, в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Зазначені щомісячні доплати враховуються під час наступних перерахунків пенсії у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" (надалі - Постанова №168) установлено, що з 1 березня 2023 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197.

Відповідно до пункту 6 Постанови №168 установлено з 1 березня 2023 р. до пенсій, призначених відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон) за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2022 р. включно, які не підвищуються з 1 березня 2023 р. згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. №124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100 гривень, яка виплачується додатково до щомісячних доплат до пенсії, встановлених пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 р. № 127 Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році та пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році, в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Зазначені щомісячні доплати враховуються під час наступних перерахунків пенсії у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" (надалі - Постанова №185) установлено, що з 1 березня 2024 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. №124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,0796.

Відповідно до підпункту 6 пункту 2 Постанови №185 з 1 березня 2024 р. до пенсій, призначених відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон) за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2023 р. включно, які не підвищуються з 1 березня 2024 р. згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. №124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в розмірі 100 гривень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році": установлено, що з 1 березня 2025 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115 (пункт 1 постанови).

Таким чином, індексація пенсій у 2022-2025 роках повинна проводитись відповідно до постанов Кабінету Міністрів України та з урахуванням приписів частини другої статті 42 Закону №1058-IV шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115 відповідно.

Зазначений висновок узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 13.01.2025 у справі №160/28752/23, від 27 січня 2025 року у справі №200/422/24, від 27 січня 2025 року у справі №620/7211/24, від 28 січня 2025 року у справі №400/4663/24, від 20.02.2025 у справі №460/2711/24.

Оскільки відсутні належні, достовірні та допустимі докази здійснення у 2022 - 2025 роках індексації пенсії позивача із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії за 2018-2020 роки у розмірі 9118,81 грн., Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно відмовило позивачу у проведенні належної індексації пенсії.

Зважаючи на викладене, пенсія позивача підлягає перерахунку та виплаті відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії за 2018-2020 роки в розмірі 9118,81 грн., з 01.03.2022 на коефіцієнт збільшення в розмірі 1,14 відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", з 01.03.2023 на коефіцієнт збільшення в розмірі 1,197 відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", з 01.03.2024 на коефіцієнт збільшення в розмірі 1,0796 відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", з 01.03.2025 на коефіцієнт збільшення в розмірі 1,115 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році».

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов аналогічних висновків щодо обґрунтованості даних позовних вимог, проте обрав неефективний спосіб захисту порушених прав в цій частині шляхом зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що ефективним та належним способом відновлення порушеного права позивача в цій частині буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки у розмірі 9118.81 грн.: з 01.03.2022 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.03.2022; з 01.03.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.03.2023; з 01.03.2024 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.03.2024; з 01.03.2025 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.03.2025.

Щодо позовних вимоги в частині зарахування ОСОБА_1 періодів навчання з 01.09.2001 по 13.07.2003 та з 01.09.2003 по 23.12.2003 до пільгового стажу колегія суддів зазначає наступне..

Згідно довідки №Г-43/01-26 від 02.09.2021 ОСОБА_1 у період з 01.09.2001 (наказ №271 від 08.08.2001) по 23.12.2003 (наказ №439 від 23.12.2003) навчався на денному відділенні в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України.

В оскаржуваному позивачем рішенні ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії із зарахуванням до пільгового стажу періоду навчання в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України, оскільки відповідно до статті 18 Закону України "Про професійно-технічну освіту" Павлоградський технікум Національної гірничої академії України не відноситься до закладів професійної (професійно-технічної) освіти.

Згідно зі статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі по тексту Закон №№1788-ХІІ ) до стажу роботи зараховується, зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

На момент виникнення спірних правовідносин правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку системи професійної (професійно-технічної) освіти, створення умов для професійної самореалізації особистості та забезпечення потреб суспільства і держави у кваліфікованих робітниках визначаються Законом України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" від 10.02.1998 №103/98-ВР (далі - Закон №103/98-ВР), відповідно до частини першої статті 38 якого час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

У розумінні частини першої статті 17 Закону №103/98-ВР заклад професійної (професійно-технічної) освіти - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно-технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Статтею 18 Закону №103/98-ВР встановлено, що до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.

За положенням статті 3 Закону №103/98-ВР професійна (професійно-технічна) освіта є складовою системи освіти України. Професійна (професійно-технічна) освіта є комплексом педагогічних та організаційно-управлінських заходів, спрямованих на забезпечення оволодіння громадянами знаннями, уміннями і навичками в обраній ними галузі професійної діяльності, розвиток компетентності та професіоналізму, виховання загальної і професійної культури. Професійна (професійно-технічна) освіта здобувається у закладах професійної (професійно-технічної) освіти.

Професійне (професійно-технічне) навчання - складова професійної (професійно-технічної) освіти. Професійне (професійно-технічне) навчання передбачає формування і розвиток професійних компетентностей особи, необхідних для професійної діяльності за певною професією у відповідній галузі, забезпечення її конкурентоздатності на ринку праці та мобільності, перспектив її кар`єрного зростання впродовж життя.

Відповідно до статті 5 Закону №103/98-ВР професійна (професійно-технічна) освіта здобувається громадянами України в державних і комунальних закладах професійної (професійно-технічної) освіти безоплатно, за рахунок держави, а у державних та комунальних акредитованих вищих професійно-технічних навчальних училищах та центрах професійної освіти - у межах державного та/або регіонального замовлення безоплатно, на конкурсній основі.

Колегією суддів встановлено, що позивач з 01.09.2001 по 23.12.2003 навчався в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України; з 14.07.2003 проходив виробничу практику учнем гірника підземного з повним робочим під землею на шахті "Павлоградська" ВСП "Шахтоуправління Павлоградське" ПАТ "ДТЕК "Павлоградвугілля"; з 12.01.2004 позивач прийнятий учнем машиніста підземних установок з повним робочим днем під землею на шахті "Павлоградська" ВСП "Шахтоуправління Павлоградське" ПАТ "ДТЕК "Павлоградвугілля", що підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 14.07.2003 та довідкою від 10.09.2021 №588.

При цьому, перерва між днем закінчення позивачем навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує 3 місяців.

Оскільки позивачем отримана професійно-технічна освіта у Павлоградському технікумі Національної гірничої академії за фахом гірничий технік-електромеханік; тип освітньої програми освітньо-професійна програма підготовки молодшого спеціаліста, а за положеннями Закону №103/98-ВР до закладів професійно-технічної освіти належать інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання, колегія суддів доходить висновку, що період навчання позивача у Павлоградському технікумі Національної гірничої академії має бути зарахований до пільгового стажу позивача.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Судом в постанові від 04.03.2020 у справі №367/945/17, розглядаючи подібні правовідносини, зокрема, щодо зарахування до пільгового стажу особу періоду навчання у гірничому технікумі.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у зарахуванні періоду навчання позивача в технікумі до пільгового стажу на підземних гірничих роботах в шахті.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов аналогічних висновків щодо обґрунтованості даних позовних вимог, проте обрав неефективний спосіб захисту порушених прав в цій частині шляхом зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії.

Колегія суддів вважає, що ефективним способом захисту порушених прав в цій частині буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 періоди навчання 01.09.2001 по 13.07.2003 та з 01.09.2003 по 23.12.2003 до стажу на підземних роботах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Щодо позовних вимог про зобов`язання зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 29.05.2006 по 10.11.2006 до стажу на підземних роботах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України колегія суддів зазначає наступне.

ГУ ПФУ в Харківській області в оскаржувано рішенні №16 від 18.07.2025 зазначило, що аналіз наданої ОСОБА_1 заяви № 2114 від 11.07.2025 року та доданих до неї документів, щодо зарахування стажу по Сп.1 свідчить про неможливість застосування статті Закону України « Про підвищення шахтарської праці» оскільки пільговий стаж складає 13 років 04 місяці 05 днів. Зарахувати пільговий стаж можливо буде після надходження акту перевірки».

Відповідно до ст. 62 Закону №№1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Так, позивач починаючи з 17.02.2004 по 04.09.2011 працював машиністом підземний установок з повним робочим днем під землею, що підтверджується трудової книжки та довідки від 10.09.2021 № 588, яка видана ВСП Шахтоуправління Павлоградське ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля, які містять усі необхідні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, у тому числі щодо атестації робочого місця. Дані записи не є неправильними чи містять неточні записи про періоди роботи. Дана посада відноситься до Списку 1 розділ 1 підрозділ 1 пункту «а» позиція 1.1 а Постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003.

Колегія суддів враховує, що з 29.05.2006 по 10.11.2006 позивач працював на тій же посаді, що і з 17.02.2004 по 28.05.2006 та з 11.11.2006 по 04.09.2011, які враховані до стажу на підземних роботах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Згідно з трудовою книжкою та довідкою від 10.09.2021 № 588 ( т. 1 а.с. 39-40) позивач працював на посадах, що відносяться до списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач протиправно не зарахував період роботи позивача з 29.05.2006 по 10.11.2006 до стажу на підземних роботах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про зобов`язання зарахувати позивачу період з 29.05.2006 по 10.11.2006 до стажу на підземних роботах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України підлягають задоволенню.

Щодо неврахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно протоколу розрахунку страхового стажу та листа відповідача-1 від 29.07.2025 № 0400-010307-8/144216 зазначений період не був зарахований до пільгового стажу.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

У постанові Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 392/17/17 суд зазначив, що законодавець зараховує час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи тільки для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону № 1788-ХІІ.

Отже, до пільгового стажу позивача зараховується період до того часу, коли позивач вийшов на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідачами не заперечується що позивач отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування як особа з інвалідністю ІІІ групи внаслідок професійного захворювання, на підставі чого позивачу з 16.06.2021 призначено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується випискою до акта огляду МСЕК № 126698 від 23.06.2021.

На підставі викладеного вище колегія суддів вважає, що позивач має право на зарахування періоду перебування на інвалідності внаслідок професійного захворювання до стажу на підземних роботах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про зобов`язання зарахувати позивачу період перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 16.06.2021 по 11.07.2025 до стажу на підземних роботах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України підлягають задоволенню.

Стосовно застосування ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI Про підвищення престижності шахтарської праці (далі Закон № 345-VI) дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей.

Згідно зі ст. 8 Закон № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

З матеріалів справи вбачається, що з урахуванням положень ст. 8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» та ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» стаж роботи позивача на підземних роботах за списком № 1 становить 19 років 11 місяців 16 днів, а саме: - навчання з 01.09.2001 по 13.07.2003 та з 01.09.2003 по 23.12.2003 (2 роки 6 місяців 16 днів); - період роботи тривалістю 13 років 04 місяці 05 днів; - перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 16.06.2021 по 11.07.2025 день подачі заяви про перерахунок пенсії (4 роки 25 днів).

З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить висновку, що відсутні правові підстави для незастосування гарантій пенсійного забезпечення, встановлених нормами статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями, колегія суддів зазначає наступне.

У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право глави держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуду рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати "дискреційні повноваження", користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.

На думку суду, з боку державних органів відбувається підміна понять, оскільки не будь-які повноваження органів влади з ухвалення рішень, є дискреційними. Дискреція діє тільки у разі, коли у рамках закону державний орган може приймати різні рішення.

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності не безпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, ефективний засіб правового захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

За унормуванням п. 7 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу протиправно не зараховані періоди навчання 01.09.2001 по 13.07.2003 та з 01.09.2003 по 23.12.2003, період роботи з 29.05.2006 по 10.11.2006 та перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 16.06.2021 по 11.07.2025 до стажу на підземних роботах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України; 2) не проведено розрахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; не проведено індексацію пенсії з урахуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2022-2025 роки у розмірі 1,14; 1,197; 1,0796 та 1,115.

За цим, колегія суддів приймає як належні посилання апеляційної скарги позивача на те, що суд першої інстанції скасовує рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.07.2025 №16, проте зобов`язує повторно розглянути заяву позивача щодо перерахунку пенсії, не врахувавши, що в даному спорі не може йти мова про дискреційність повноважень відповідача щодо перерархунку пенсії, оскільки за наявності всіх передбачених законом умов, територіальний орган пенсійного фонду не має вибору між декількома альтернативними варіантами правомірного рішення, в такому випадку він зобов`язаний здійснити перерахунок пенсії позивачеві.

Стосовно питання визначення належного органу Пенсійного фонду для зобов`язання вчинити певні дії, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 березня 2021 року за №339/35961 (далі - постанова №25-1).

Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі постанови №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку №22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Положеннями пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Отже, з огляду на пункти 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії є ГУ ПФУ в Харківській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про перерахунок пенсії та прийняв рішення про відмову у здійсненні такого перерахунку.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у перерахунку пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини з метою повного та належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки у розмірі 9118.81 грн.: з 01.03.2022 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.03.2022; з 01.03.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.03.2023; з 01.03.2024 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.03.2024; з 01.03.2025 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.03.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати періоди навчання 01.09.2001 по 13.07.2003 та з 01.09.2003 по 23.12.2003, період роботи з 29.05.2006 по 10.11.2006 та перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 16.06.2021 по 11.07.2025 до стажу на підземних роботах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та провести перерахунок пенсії з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» починаючи з 11.07.2025.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.07.2025 №16 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням чого апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

При цьому, колегія суддів не погоджується з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок (індексацію) пенсії ОСОБА_1 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки у розмірі 9118.81 грн.: з 01.03.2022 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14; з 01.03.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197; з 01.03.2024 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796; з 01.03.2025 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди навчання 01.09.2001 по 13.07.2003 та з 01.09.2003 по 23.12.2003, період роботи з 29.05.2006 по 10.11.2006 та період та перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 16.06.2021 по 11.07.2025 до стажу на підземних роботах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та провести перерахунок пенсії з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» починаючи з 11.07.2025 із прийняттям у цій частині рішення про зобов`язанням пенсійного органу повторно розглянути заяву.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що оскільки у заяві позивача від 11.07.2025 №2114 не містилося окремого формулювання про зарахування періоду роботи з 29.05.2006 по 10.11.2006 та періоду перебування на інвалідності з 16.06.2021 по 11.07.2025 до стажу роботи за Списком №1, то ГУ ПФУ в Харківській області не відмовило у їх зарахуванні, а тому права позивача не були порушені.

Такий висновок суперечить встановленим обставинам справ, оскільки заява позивача про перерахунок пенсії № 2114 була подана з метою перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, а такий перерахунок неможливий без визначення повного пільгового стажу на підземних роботах, включно з періодами роботи за Списком №1, періодом перебування на інвалідності у зв`язку з профзахворюванням, іншими періодами, які формують право на пенсію відповідно до вказаної статті Закону.

У розділі ІІІ заяви позивач зазначив: загальний стаж роботи на підземних роботах за Списком №1, який включає період 29.05.200610.11.2006; період перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 16.06.2021 по 11.07.2025 та його тривалість (4 роки 7 днів); обчислив загальний пільговий стаж, який включає ці періоди; обґрунтував право на перерахунок пенсії на підставі ст. 8 Закону та ст. 24 Закону №1058.

Таким чином, у заяві зазначено факти, періоди, тривалість та правову аргументацію, які прямо стосуються спірних періодів. Те, що позивач не продублював їх вдруге у резолютивній частині, не позбавляє ПФУ обов`язку їх оцінити. ПФУ мав обов`язок перевірити всі періоди пільгового стажу, незалежно від того, чи були вони окремо сформульовані як вимога.

Право на перерахунок пенсії виникає лише за наявності визначеного розміру пільгового стажу. Тому у межах цієї заяви відповідач мав обов`язок перевірити та оцінити весь стаж, який впливає на застосування ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», у тому числі спірні періоди роботи за Списком №1 та період інвалідності, надати їм мотивовану правову оцінку.

Незарахування періодів стажу у рішенні відповідача є по суті відмовою.

Таким чином, відповідач відмовив у зарахуванні періоду роботи з 29.05.2006 по 10.11.2006 та періоду перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 16.06.2021 по 11.07.2025 до стажу на підземних роботах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, оскільки не включив спірні періоди до відповідного стажу, чим позбавив позивача права на перерахунок пенсії за ст. 8 Закону Про підвищення престижності шахтарської праці.

Таким чином, права позивача у цій частині позову були порушені, що суперечить висновкам суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

Інші доводи і заперечення сторін по справі, з урахуванням наведеного, на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, з частковим скасуванням рішення суду.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 по справі № 520/23202/25 - скасувати в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії, подану через вебпортал від 11.07.2025 №2114, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у даній справі.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки у розмірі 9118.81 грн.: з 01.03.2022 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.03.2022; з 01.03.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.03.2023; з 01.03.2024 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.03.2024; з 01.03.2025 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.03.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати періоди навчання 01.09.2001 по 13.07.2003 та з 01.09.2003 по 23.12.2003, період роботи з 29.05.2006 по 10.11.2006 та період перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 16.06.2021 по 11.07.2025 до стажу на підземних роботах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та провести перерахунок пенсії з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» починаючи з 11.07.2025.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 по справі №520/23202/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий