Справа № 369/4308/25
Суддя: Янченко А. В.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/4308/25
Провадження № 2-а/369/83/26
РІШЕННЯ

Іменем України

16.02.2026 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Янченко А.В.,

за участі секретаря судового засідання: Лисяк К.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Миргородського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Миргородського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови ЕНА № 4153757 від 26.12.2025 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що поліцейським Миргородського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області капралом поліції Лимонею Юрієм Олександровичем винесено відносно позивача постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі ЕНА № 4153757.

В постанові зазначено, що 26.02.2025 р. в м. Миргород, вул. Гоголя 120, водій керував транспортним засобом TOYOTA CAMRY, д.н.з НОМЕР_1 , що належить НЕК «Укренерго», що не пройшов обов`язково технічний контроль, чим порушив п. 31, 3.6 ПДР експлуатація ТЗ, які не пройшли обов`язковий технічний контроль, за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 121 КУпАП.

З постановою про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на позивача адміністративного стягнення останній не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають, зокрема, легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

Відповідно до пп. 15 п. 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою КМ України від 30.01.2012 № 137, транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними особами, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Так, власником автомобіля «Toyota Camry», д.н.з НОМЕР_1 , яким позивач керував, є Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго».

Постановою серії ЕНА № 4153757 від 26.02.2025 р. про адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень за порушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, за керування транспортним засобом, що потребує ОТК та його своєчасного непроходження.

Прийняте Відповідачем рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є незаконним та необґрунтованим, оскільки позивач керував автомобілем, який за типом транспортних засобів відноситься до легкових (категорія «В»), вантажопідйомністю до 3,5 тон, даний автомобіль не використовується власником для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

«НЕК «Укренерго» є оператором системи передачі, визначеним статтею 31 ЗУ «Про ринок електричної енергії» та не здійснює діяльність з перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, а транспортний засіб, яким позивач керував, використовується підприємством для вирішення виробничих та службових питань, що пов`язані з функціонуванням підприємства.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ч. 3 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч. 1 ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачені частиною першою, другою, третьою та п`ятою статті 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

Згідно положень ч. 1, 3 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Разом з тим, згідно ст. 251 КупАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, згідно норм ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 121 КУпАП, оскільки транспортний засіб - автомобіль марки «Toyota Camry», яким позивач керував не підлягає обов`язковому технічному контролю, оскільки не використовується для отримання прибутку.

Крім того, відповідачем не було надано можливості для підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення та для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на постанову, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, що порушує права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки відповідач одразу виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. При цьому, Відповідачем не враховано особу позивача, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП, що є також порушенням прав позивача.

Таким чином, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.05.2025 року відкрите спрощене провадження у справі без виклику сторін.

Учасники справи заперечень щодо такого порядку розгляду справи до суду не подали.

Відповідач Головне управління Національної поліції в Полтавській області подадо до суду відзив, відповідно до якого останній просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В своїх письмових поясненнях зазначив, що оскаржувана постанова була винесена відносно позивача правомірно з огляду на те, що підприємство, якому належить автомобіль, здійснює господарську діяльність з метою отримання прибутку. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, до видів діяльності Підприємства відносяться наступні: Код КВЕД 27.12 Виробництво електророзподільної та контрольної апаратури; Код КВЕД 85.32 Професійно-технічна освіта; Код КВЕД 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н. в. і. у.; Код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; Код КВЕД 56.29 Постачання інших готових страв; Код КВЕД 61.10 Діяльність у сфері проводового електрозв`язку; Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; Код КВЕД 35.12 Передача електроенергії (основний). КВЕД-2010: Клас 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, який включає: інші види пасажирських перевезень автодорожнім транспортом, зокрема, перевезення шкільними та службовими автобусами, пасажирські перевезення транспортними засобами з використанням людської або тваринної сили. Вказав також, що транспортний засіб, яким керував позивач, використовується Підприємством з метою отримання прибутку. При цьому, в позовній заяві відсутні будь-які підтвердження того, що позивача якимось чином було обмежено в гарантованих йому чинним законодавством правах, йому були роз`яснені його права, він не надав пояснень, не заявляв клопотань, а відтак, постанова, винесена відповідачем, відповідає вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП, при цьому відповідач діяв виключно з дотриманням вимог та норм чинного законодавства, а позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, приходить до висновків що позов не підлягає задоволенню.

Так, в судовому засіданні встановлено, що транспортний засіб - автомобіль марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить Державному підприємству «Національна енергетична компанія «Укренерго», за типом транспортних засобів відноситься до легкових (категорія «В»), вантажопідйомністю до 3,5 тон.

Згідно Ліцензії № 288299 Серія АЕ, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (НКРЕ) від 23.04.2014, вбачається, що Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» має право провадження наступного виду господарської діяльності: передача електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами, строк дії ліцензії - з 17.07.2014 по 16.07.2098.

При цьому, судом не встановлено тієї обставини, що автомобіль, яким керував позивач, використовується ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» з метою отримання прибутку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови що поліцейського Миргородського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області капралом поліції Лимоні Юрія Олександровича серії ЕНА № 4153753 від 26.02.2025 року про адміністративне правопорушення, 26.02.2025 близько 12 год. 43 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що потребує ОТК та своєчасно не пройшов його, чим порушив ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Вказаною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП та застосовано до останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

Копію постанови позивачем отримано.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають, зокрема, легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

Відповідно до пп. 15 п. 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою КМ України від 30.01.2012 № 137, транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними особами, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ч. 3 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч. 1 ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачені частиною першою, другою, третьою та п`ятою статті 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

Згідно положень ч. 1, 3 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Разом з тим, згідно ст. 251 КупАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, згідно норм ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Відповідно до ч.5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, судом встановлено, що відповідач був уповноважений розглянути справу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 121 КУпАП та прийняти оскаржувану постанову.

Разом з тим, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 121 КУпАП, оскільки наданими до матеріалів справи доказами не підтверджується та обставина, що транспортний засіб - автомобіль марки«Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач, підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Також не надано до матеріалів справи доказів, які б підтверджували несвоєчасність проходження вказаним транспортним засобом технічного контролю.

Інших доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, відповідачем до матеріалів справи не надано.

За вказаних обставин, суд, приходить до висновку, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується жодним доказом, а відповідачем, в порушенням вимог ст. 280 КУпАП, додатково не було встановлено чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, а відтак дії відповідача щодо прийняття рішення у формі постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП є неправомірними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, постанова серії ЕНА № 4153757 від 26.02.2025, складена поліцейським Миргородського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області капралом поліції Лимонею Юрієм Олександровичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень за порушення ч. 3 ст. 121 КУпАП, підлягає скасуванню як така, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 272, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Миргородського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 4153753 від 26.02.2025 року, складену поліцейським Миргородського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області капралом поліції Лимонею Юрієм Олександровичем щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень за порушення ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 16.02.2026 року.

Суддя А.В. Янченко