Справа № 160/11041/25
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук-Борисенко Н. В.
за участі секретаря судового засіданняПархоменко К.В.
представника позивача представника відповідача Харченко К.І. Стець А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
16.04.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій просить:
В обгрунтування позовних вимог представником позивача вказано, що Відповідач протиправно, необґрунтовано та всупереч чинному податковому законодавству України склав податкове повідомлення-рішення від 22.01.2025 №23/32-00-07-13. Позивач вважає ППР №23 незаконним та необґрунтованим повністю, оскільки ППР №23 порушує законні права та інтереси Позивача. Внаслідок прийняття Відповідачем оскаржуваного ППР №23 Позивача незаконно та необґрунтовано було позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ на рахунок Позивача в банку, зменшено від`ємне значення ПДВ, а також застосована штрафні санкції за нібито порушення податкового законодавства. Тобто, ППР №23 є підставою для оплати Позивачем штрафних санкцій, позбавлення права власності на грошові кошти у формі бюджетного відшкодування ПДВ та необхідності доплати ПДВ через зменшення від`ємного значення ПДВ. Оскільки, ППР №23 є безпідставним та необґрунтованим, а, отже, незаконним, то Відповідач вказаними ППР №23 порушив права Позивача на вільне володіння та розпорядження власними грошовими коштами як майном. Зауважено, що підставою для винесення оскаржуваного ППР №23 є безпідставні та необґрунтовані доводи та аргументи Відповідача про начебто порушені Позивачем норми податкового законодавства.
Ухвалою від 22.04.2025 року прийнято позовну заяву Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.
05.05.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким заперечується проти задоволення позовних вимогу повному обсязі. Щодо використання податкової інформації податковий орган вказав, що відповідна інформація контролюючим органом отримується з законодавчо передбачених джерел. Зауважено, що податкова інформація зібрана та отримана контролюючим органом на підставі податкової звітності, яка подана відповідними платниками податків (гл. 2 ПКУ податкова звітність). Відповідачем наголошено, що ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» залучено підприємства, які фактично не могли поставити відповідні товари у зв`язку з відсутністю відповідних трудових/матеріальних та інших ресурсів, чим і порушено доктрини «ділової мети», «реальності господарської операції», переваги суті над формою» та «угоди по кроках».
До компетенції Східного МУ ДПС по роботі з ВПП не віднесено безпосереднє здійснення контролю за відповідними контрагентами ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ». Крім того, проведення та ініціювання зустрічної звірки не передбачає надсилання запитів на підприємства контролюючим органом-ініціатором. Тому, у разі надання судами відповідної доказової сили зустрічним звіркам є безпідставним знецінення тої ж самої інформації, яка отримується з баз даних контролюючого органу щодо кількості трудових ресурсів, наявності/відсутності відповідних потужностей. Однак, Східним МУ ДПС по роботі з ВПП були вжиті заходи щодо проведення відповідних зустрічних звірок контрагентів Позивача (у додатку №2 до Акту перевірки наведено перелік таких запитів).
Також відповідач вказав щодо відкритих кримінальних проваджень стосовно Позивача та контрагентів та необхідність їх врахування при розгляді даної справи.
Щодо сертифікатів якості відповідач зазначив, що суб`єкти господарської діяльності, які реалізують свою продукцію, на вимогу покупця надають документ, що підтверджує якість палива та його належність до альтернативних видів палива. Тому, передбачено наявність відповідних документів, що спростовує позицію Позивача. Тому позивачем наданий неповний документ документів.
Щодо документа, який підтверджує перевезення товару зазначено таке. Товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, то є одним із документів, що може використовуватись для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити. Крім того, у разі відсутності такого документа платник податків не має підстав для врахування вартості таких послуг при формуванні собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
У відзиві також вказано щодо наявності дефектів в інших первинних документах та мов складання документів, про які зазначено у по тексту відзиву щодо кожного контрагента. Звертається увага на обов`язковість використання державної мови у документах підприємства або наявності перекладу.
Щодо запиту на запиту на Державну інспекцію архітектури та містобудування України слід зазначити таке. Східним МУ ДПС по роботі з ВПП було отримано відповідь від Департаменту сервісних послуг Державної інспекції архітектури та містобудування України від 11.10.2024 №8229/5. Законодавством встановлено наявність дозволів на ведення відповідної господарської діяльності. Відповідних дозволів Позивачем надано не було. Щодо наданих Позивачем з позовною заявою роздруківками з порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва стосовно дозвільного документа зазначено таке. На підставі наданих документів неможливо встановити підприємство, якому було видано відповідний дозвіл. Крім того, при використанні QR-коду також неможливо встановити особу/підприємство якому/якій видано відповідний документ. з наданих відомостей неможливо встановити саме наявність у певного підприємства відповідного дозволу та реєстрацію саме того дозволу у відповідній системі.
Щодо відповіді на запит від Бюро економічної безпеки України вх. від 16.08.2024 №6714/5 слід зазначити таке. Східним МУ ДПС по роботі з ВПП отримано відповідь на запит від Бюро економічної безпеки України вх. від 16.08.2024 №6714/5, в якій зазначено таку інформацію:
До суду Позивачем не було надано договорів аутстафінгу. Тому, відсутнє підтвердження права на не відображення відповідних виплат підприємствами- контрагентами особам, які додатково могли бути залучені до виконання господарських операцій. Крім того, залучення осіб на підставі договору аутстафінгу підпадає під визначення, яке наявне в податковому кодексі, а саме «послуги з надання персоналу».
Наголошено на тому, що у Позивача була можливість надати відповідні документи разом з запереченнями, але ним було проігноровано відповідні обставини. При цьому вимоги чинного законодавства передбачають надання документів великими платниками податків на запити перевіряючих як в письмовій так і в електронній формі.
Отже, контролюючим органом правомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 22.01.2025 №23/32-00-07-13 (форма «В1») на загальну суму 65 827 240, 50 грн (сума завищення бюджетне відшкодування з ПДВ на суму 43 884 827, 00 грн; ш/с 21 942 413, 50 грн).
06.05.2025 року від відповідача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів по справі.
09.06.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Факт часткової оплати Позивачем ПДВ кредиту жодним чином не свідчить про порушення Позивачем норм податкового законодавства під час формування ПДВ кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «КВАНТ ЕЛЕКТРО КР».
Представником позивача зауважено, що відповідач під час аналізу наданих Позивачем до Перевірки первинних документів продемонстрував абсолютно формальний підхід, повністю проігнорувавши зміст наданих документів та фактично відмовившись аналізувати документи у всій їх сукупності. Натомість, Відповідач звернув увагу виключно на певні недоліки, наявні у документах, які мають виключно формальний, технічний характер, жодним чином не свідчать про відсутність факту виконання робіт товарів і не впливають на (не)можливість дослідження змісту документів і, відповідно, (не)підтвердження реальності відповідних господарських операцій з виконання робіт.
Щодо незазначення у рахунках посади та ПІБ посадової (службової) особи Позивача, що підписала рахунок. Рахунки на оплату не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і чинним законодавством не передбачено як обов`язковий реквізит у рахунках назва посади та ПІБ особи.
Також, відтиск печатки не є обов`язковим реквізитом первинного документа.
Позивачем обгрунтовано реальність господарських операцій з контрагентами, про які зазначено у Акті перевірки, а також зазначені спростування на аргументи контролюючого органу, викладені останнім у відзиві на позовну заяву.
Щодо твердження відповідача про те, що ненадання позивачем документів під час перевірки, свідчить про їх відсутність та неможливість використання в якості доказів. Позивач наголошує, що п. 44.6 ПК України передбачено обов`язок платників податків надавати саме документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, тобто саме первинні документи, які є підставою для відображення операції в обліку, а не всі можливі документи для цілей доведення реальності поставки товарів / робіт / послуг. По-друге, Відповідач, стверджуючи про ненадання Позивачем документів під час перевірки, не надав до Суду належних та допустимих доказів такого факту. Позивач з посиланням на п. 85.6 ПК України вказав, що доказом ненадання документів, які необхідні для цілей проведення перевірки, повинен бути саме складений податковим органом акт відмови платника податків від надання документів. За відсутності такого акту факт ненадання документів під час перевірки не є доведеним.
09.06.2025 року відповідачем подані додаткові пояснення по справі, в яких зауважено щодо правомірності прийняття оскаржуваного позивачем рішення.
19.06.2025 року відповідачем подані додаткові пояснення по справі. Відповідний різновид вантажу підлягає спеціалізованій охороні, а розвантаження відповідного вантажу повинно здійснюватись працівниками підприємства, яке має дозволи на відповідний різновид діяльності. Однак, вищезазначені дозволи у ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» відсутні, а тому відповідна обставина є додатковим доказом відсутності можливості здійснення.
01.07.2025 року та 02.07.2025 року відповідачем подані додаткові пояснення по справі, зокрема, щодо укладених договорів між Позивачем та контрагентами, а також щодо дефектів в наданих разом з відповіддю на відзив документах.
03.07.2025 року позивачем також надані додаткові пояснення. Доводи відповідача, що у контрагентів позивача, відсутні транспортні засоби (які можуть використовуватися для здійснення господарських операцій на користь Позивача), що підтверджується відповіддю Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) вх. від 23.05.2025 №4571/5 (далі Відповідь Сервісного центру №4571/5) є безпідставними та необґрунтованими. Так, відповідь Сервісного центру №4571/5 підтверджує інформацію виключно стосовно відсутності у власності вищезазначених контрагентів транспортних засобів. Тобто, Відповідь Сервісного центру №4571/5 жодним чином не спростовує факти отримання вказаними контрагентами транспортних засобів у користування на підставі договорів оренди / найму, позички або факти залучення третіх осіб перевізників, які мають відповідні транспортні засоби.
Щодо твердження Відповідача про те, що у деяких ТТН не було зазначено коди ЄДРПОУ, номери посвідчень водіїв. По-перше, базисом поставки товарів, які поставлялися контрагентами на користь Позивачу згідно з правилами Інкотермс, є DDP / СPT / DAP склад покупця (Позивача), м. Кривий Ріг. Тобто, саме контрагенти були відповідальними за доставку товарів до складу Позивача. Відповідно, Позивач не мав жодного відношення до організації доставки придбаних товарів та оформлення ТТН. Позивач не укладав договори перевезення вантажів з перевізниками та не здійснював оформлення ТТН. По-друге, відсутність у деяких ТТН код ЄДРПОУ та/або номеру посвідчення водія є незначним недоліком складених ТТН та не унеможливлює ідентифікацію руху товарно-матеріальних цінностей від постачальників до складу Позивача.
Щодо твердження Відповідача про те, що ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» не мала дозволів на здійснення робіт підвищеної небезпеки (вантажно-розвантажувальні роботи за допомогою машин і механізмів) чушкованого чавуну. ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» не надавало Позивачу послуги із завантаження чи розвантаження чушкованого чавуну, а забезпечувала охорону цього чавуну під час його завантаження, перевезення та розвантаження. Тобто, охоронники, залучені ТОВ «ГАРАДА СЕКЮРІТІ» не керували спеціалізованою технікою для завантаження та розвантаження чавуну та не здійснювали завантаження / розвантаження чавуну вручну. перевезення чавуну повинно здійснюватися або в супроводі відомчої охорони ПАТ «Укрзалізниця» або в супроводі провідників Позивача. З огляду на це, слід відмітити, що саме охоронники ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» виконували функції провідників для супроводу перевезення вантажів (чавуну чушкованого). Отже, Позивач не зобов`язаний був додатково залучати відомчу охорону ПАТ «Укрзалізниця».
28.07.2025 року відповідачем подані додаткові пояснення по справі, де зазначено про обгрунтованість висновків перевірки, а також про правомірність прийняття оскаржуваного ППР.
29.07.2025 року відповідачем та 06.08.2025 року позивачем долучено додаткові докази по справі.
06.08.2025 року контролюючий орган долучив до справи додаткові пояснення.
27.08.2025 року позивач надав додаткові пояснення відносно отримання перепусток та перебування працівників, залучених ТОВ «КВАНТ-ЕЛЕКТРО КР» для виконання робіт на території Позивача, зокрема, але не виключно, монтажу, демонтажу металоконструкцій, ремонту механічного, електричного та енергообладнання Позивача.
28.08.2025 року до суду надійшли додаткові пояснення позивача щодо взаємовідносин з ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ».
15.09.2025 року відповідач подав додаткові пояснення на додаткові пояснення Позивача від 06.08.2025, від 27.08.2025, від 28.08.2025.
15.09.2025 року позивачем подані додаткові пояснення та докази щодо доказів звернення ТОВ «КВАНТ-ЕЛЕКТРО КР» до Позивача з метою видачі перепусток працівникам ТОВ «КВАНТ-ЕЛЕКТРО КР». Також Позивач зазначає, що у відповідях Регіонального Сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях №516/5 від 27.01.2025, №9820/5 від 05.12.2024 (копії містяться в матеріалах справи) міститься інформація про нібито відсутність інформації стосовно видачі посвідчення водія серії НОМЕР_1 . Вказане посвідчення зазначено в ТТН, які підтверджують факт перевезення насіння соняшнику на замовлення ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» перевізниками, зокрема ТОВ «РУБІКОН ЛОГІСТИК». З огляду на це, на спростування твердження Відповідача про дефектність ТТН, які містять посилання на вказане посвідчення водія, надаємо копію посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , 09.06.2012
25.09.2025 року позивач долучив додаткові пояснення по справі на додаткові пояснення Відповідача від 12.09.2025. Так, відповідність ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» критеріям ризиковості платника податку протягом періоду з березня 2021 року по червень 2024 року жодним чином не вплинуло на здійснення господарських операцій з Позивачем, що відбулися у серпні-жовтні 2024 року, і жодним чином не свідчить про нереальність операцій між Позивачем та ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ». Твердження Відповідача про те, що факт відсутності працевлаштування частини вищезазначених осіб на ТОВ «КВАНТ ЕЛЕКТРО КР» свідчить про нереальність виконаних робіт, є надуманим та необґрунтованим припущенням. Отже, той факт, що в окремі дні спірних періодів працівники ТОВ «КВАНТ ЕЛЕКТРО КР» були тимчасово непрацездатними і не могли виконувати роботи в рамках Договору №975, не свідчить про нереальність робіт, оскільки такі роботи виконували інші особи, залучені субпідрядниками ТОВ «КВАНТ ЕЛЕКТРО КР».
16.10.2025 року позивачем подані додаткові пояснення по справі, в яких зазначено, що твердження Відповідача про недостатню кількість працівників у ТОВ «КВАНТ ЕЛЕКТРО КР» та відповідно нібито неможливості ТОВ «КВАНТ ЕЛЕКТРО КР» виконувати роботи на користь Позивача в рамках Договору №975, є безпідставним та необґрунтованим та спростовується Листом №07/10-1 ТОВ «КВАНТ-ЕЛЕКТРО КР».
20.11.2025 року від позивача надійшли додаткові пояснення по справі відносно епізоду стосовно операцій між Позивачем та його контрагентом - ТОВ «КВАНТ ЕЛЕКТРО КР», зокрема стосовно дати початку договірних відносин між Позивачем та ТОВ «КВАНТ ЕЛЕКТРО КР».
27.11.2025 року позивач долучив до справи додаткові пояснення стосовно операцій між Позивачем та його контрагентом - ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ», зокрема стосовно фактичної перевірки Позивачем фактів перебування охоронників ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» на постах під час здійснення охорони об`єктів Позивача, а також стосовно підстав застування Відповідачем до Позивача штрафу у розмірі 50% під час складення оскаржуваного ППР №23.
У судових засіданнях представники сторін підтримали позиції, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Видами діяльності «АрселорМіттал Кривий Ріг» за КВЕД є:
24.10 Виробництво чавуну сталі та феросплавів (основний);
07.10 Добування залізних руд;
19.10 Виробництво коксу та коксопродуктів;
24.10 Виробництво чавуну, сталі та феросплавів;
43.29 Інші будівельно-монтажні роботи;
85.32 Професійно-технічна освіта;
85.59 Інші види освіти, н.в.і.у.;
86.10 Діяльність лікарняних закладів;
46.90 Неспеціалізована оптова торгівля;
47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазина;
71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах;
36.00 Забір, очищення та постачання води;
41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель;
42.21 Будівництво трубопроводів.
Станом на час розгляду справи Публічне акціонерне товариство АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ знаходиться на податковому обліку в Східному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків.
За результатами проведеної перевірки складено Акт №1060/32-00-07-03-14/24432974 від 26.12.2024 року.
Проведеною вибірковою перевіркою відображеного ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» у податковій декларації з податку на додану вартість за період з 01.10.2024 по 31.10.2024 показника у рядку 10.1 (колонка Б) з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України (з основною ставкою)», на підставі документів, перелік яких наведено у додатку 1 до акту перевірки, встановлено завищення цього показника в сумі 43 884 827 грн, внаслідок встановленого порушення пп. «а» п. 198.1, абз. 1-3 п. 198.2, абз. 1, 2 п. 198.3 ст. 198 ПКУ Позивачем завищено суму податкового кредиту на 43 884 827 грн, при відображенні в податковій звітності взаємовідносин з контрагентами, які декларують господарські операції при відсутності можливості їх здійснення (недостатня кількості персоналу для надання послуг/виконання робіт; відсутність(або незначна наявність) основних засобів; відсутність технічної та матеріальної бази для виконання робіт/послуг, постачання ТМЦ; неможливість виробництва ТМЦ, відсутність фактичних виробників по ланцюгу придбання/реалізації товарів, робіт/ послуг; неможливість реального здійснення платником податків господарських операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг тощо).
На підставі Акту №1060/32-00-07-03-14/24432974 від 26.12.2024 року відповідач прийняв ППР №23/32-00-07-13 від 22.01.2025 року, яким за завищення бюджетного відшкодування у розмірі 43 884 827 грн застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 50% у сумі 21 492 413,50 грн.
Позивач звернувся до суду, вважаючи протиправним ППР від 22.01.2025 року №23/32-00-07-13.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України(далі ПК України).
Згідно із п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Згідно з п.78.4 ст.78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
За правилами п.п.79.1,79.2 ст.79 ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до положень пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
За змістом підпункту «а» пункту 187.1. статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, а саме дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно з пунктами 198.3, 198.6 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи).
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.
Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), визначений у статті 200 ПК України.
Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
За положеннями пункту 200.2 статті 200 ПК України для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.
Абзацом «б» п. 200.4 статті 200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.
Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (пункт 200.7 статті 200 ПК України).
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій. Сума податку для включення до податкового кредиту повинна бути підтверджена, крім того, податковою накладною, виписаною постачальником на операцію з постачання товару (послуг) і зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум витрат та податкового кредиту, врахованих платником під час визначення податкових зобов`язань з податку на прибуток та з ПДВ відповідно, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимозі ст. 75 КАС України щодо достовірності доказів.
На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.
Досліджуючи господарські відносини між позивачем та зазначеними вище у Акті контрагентами, суд встановив таке.
Між Позивачем та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «МЕТКОМ ІНВЕСТ» укладено:
- договір від 20.08.2021 року №1874, відповідно до умов якого Підрядник зобов`язується виконати свої зобов`язання, вказані в п. 1.1 Договору у встановлений в цьому Договорі строк (строки) на об`єкті «Нове будівництво хвостосховища III карта шламового господарства рудозбагачувальної фабрики на території Гречаноподівської та Новолатівської сільських рад Широківського району Дніпропетровської області ПАТ «АМКР». Перший пусковий комплекс у повному обсязі основних та супутніх зобов`язань згідно Технічного завдання та Технічної пропозиції Підрядника.
- договір від 20.08.2021 №1791, відповідно до умов якого Підрядник зобов`язується виконати свої зобов`язання, вказані в п. 1.1 Договору у встановлений в цьому Договорі строк (строки) на об`єкті «Нове будівництво хвостосховища III карта шламового господарства рудозбагачувальної фабрики на території Гречаноподівської та Новолатівської сільських рад Широківського району Дніпропетровської області ПАТ «АМКР». Перший пусковий комплекс у повному обсязі основних та супутніх зобов`язань згідно Технічного завдання та Технічної пропозиції Підрядника.
Під час проведення перевірки контролюючим органом проведено аналіз наданих до перевірки документів за формою первинних.
До перевірки надані наступні документи:
1) договір №1874 від 20.08.2021 з додатковими угодами, договір №1791 від 20.08.2021, договір №778 від 20.05.2024;
2) рахунки на оплату
3) акти коригування вартості дизельного палива;
4) акти приймання виконаних будівельних робіт;
5) акти постачання обладнання підрядника;
6) сальдо за жовтень 2024 року.
Контролюючим органом зауважено, що оскільки до перевірки не надано бухгалтерський облік підприємства за вересень та жовтень 2024 року, а саме: головну книгу, регістри бухгалтерського обліку, відомості по взаємовідносинам з ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "МЕТКОМ ІНВЕСТ" з наданням відповідних виписок банку на підтвердження здійснення розрахунків за виконані роботи, то неможливо підтвердити фактичні взаємовідносини між позивачем та ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "МЕТКОМ ІНВЕСТ", так як податкова звітність грунтується та визначається на підставі даних бухгалтерського обліку.
Так судом з матеріалів справи встановлено, що позивачем не надано доказів на підтвердження здійснення розрахунків по договорах №1791 від 20.08.2021 року та №1874 від 20.08.2021 року за виконані роботи, як і не надано бухгалтерський облік по взаємовідносинам з ТОВ «БК «Метком Інвест».
Як встановлено з матеріалів справи видами діяльності ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "МЕТКОМ ІНВЕСТ" є 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій (основний) та інші:
25.61 Оброблення металів та нанесення покриття на метали
46.90 Неспеціалізована оптова торгівля
47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах
69.10 Діяльність у сфері права
71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах
41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель
49.20 Вантажний залізничний транспорт
52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту
Водночас, ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "МЕТКОМ ІНВЕСТ" у розділі Б по графі 3.3 податкових накладних внесено код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг: 41.00.40 будування нежитлових будівель / нове будівництво, реконструкція, капітальний поточний ремонт.
Позивач наголошував, що виключно помилки в обов`язкових реквізитах податкової накладної, які стосуються змісту операції, періоду, сторін та суми ПДВ зобов`язань, унеможливлюють віднесення сум ПДВ до податкового кредиту. Водночас, помилки чи неточності в коді послуги згідно з ДКПП не можуть бути підставою для не віднесення сум ПДВ до податкового кредиту.
З приводу цього суд вказує таке.
Абзацом 2 п. 201.1 ст. 201 ПКУ передбачено, що у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити, зокрема: пп. «е» опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг. У податковій накладній, що складається за операціями з вивезення товарів за межі митної території України, зазначаються ті одиниці виміру товарів, які застосовуються при оформленні митної декларації на такі товари.
Об`єднана палата звертає увагу, що помилка в реквізитах податкової накладної не є нездоланною перешкодою для одержання покупцем податкового кредиту. За умови розумної і добросовісної поведінки покупця і продавця помилка в реквізитах податкової накладної може і має бути виправлена (постанова ВС від 01.12.2023 року по справі №926/3347/22).
Так, суд наголошує, що опис послуг є обов`язковим реквізитом податкової накладної, а тому з урахуванням постанови ВС від 01.12.2023 року по справі №926/3347/22, суд вказує, що означена помилка мала бути виправлена.
Таким чином, позивачем порушено п. 15 Порядку заповнення податкової накладної та віднесено до складу податкового кредиту податкові накладні, виписані ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «МЕТКОМ ІНВЕСТ».
Водночас, відповідно до п. 15-16 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1107, строк дії дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки або на експлуатацію машин, механізмів та устатковання підвищеної небезпеки становить п`ять років. Дозвіл на застосування машин, механізмів та устатковання підвищеної небезпеки є безстроковим.
Разом з тим, Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці у листі №ПС/1/718-25 від 10.01.2025 вказало, що відповідно до п. 4 Постанови КМУ «Деякі питання виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації (застосування) машин, механізмів устатковання підвищеної небезпеки на період дії воєнного стану» №347 строк дії документів дозвільного характеру на експлуатацію машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки та на виконання робіт підвищеної небезпеки, який закінчився в період дії воєнного стану автоматично продовжується на період дії воєнного стану і протягом одного місяця після його припинення чи скасування. Відповідно до підпункту 5 п. 1 Постанови №314 строки дії діючих документів дозвільного характеру автоматично продовжуються на період воєнного стану та три місяці з дня його припинення чи скасування. Дана норма стосується і тих дозволів, що вважалися такими, дію яких продовжено на період карантину та обмежувальних заходів.
Тож, не знайшов свого підтвердження аргумент контролюючого органу щодо того, що через відсутність у Дозволах дати, до якої вони дійсні, свідчить про неможливість виконання робіт підвищеної небезпеки на об`єктах ПАТ «АМКР».
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність доказів, які б підтверджували реальність господарських операцій між ПАТ «АМКР» та ТОВ «БК «Метком Інвест».
Взаємовідносини з ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» відбувались на підставі:
- договору від 10.06.2020 №950 - надання послуг з Охорони об`єктів охорони, в т.ч. виконання комплексу заходів власними силами і засобами, необхідними для збереження цілісності Об`єктів охорони, а також з використанням технічних засобів охорони і комплексних систем безпеки Замовника в період часу і на умовах, визначених Договором. ТОВ «ГАРДА СЕКІОРІТІ» забезпечувало охорону вантажів при перевезенні залізною дорогою.
- договору від 20.04.2024 №685 надання послуг з Охорони об`єктів охорони, в т.ч. виконання комплексу заходів власними силами і засобами, необхідними для збереження цілісності Об`єктів охорони, а також з використанням технічних засобів охорони і комплексних систем безпеки Замовника в період часу і на умовах, визначених Договором. ТОВ «ГАРДА СЕКІОРІТІ» забезпечувало охорону вантажів при перевезенні залізною дорогою.
Як встановлено судом з матеріалів справи, ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» за період серпень-жовтень 2024 року не придбавав ідентичні послуги з охорони.
Суд погоджується, з висновком контролюючого органу про юридичну дефектність первинних документів, а саме: відсутність відомостей про дату та час здачі представником ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» вагонів з чавуном чушковим, підписів начальника варти, який здав вантаж, підписів, прізвищ, ініціалів представника, який прийняв вантаж.
Позивачем жодним чином не спростовано твердження контролюючого органу щодо достатності власних або залучених працівників ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» задля виконання договірних відносин.
Позивачем не надано до перевірки головну книгу, журнали-ордери, ОСВ, бухгалтерські довідки, регістри бухгалтерського обліку, до яких перенесено інформацію з первинних документів, зведені бухгалтерські документи, платіжні інструкції, виписки з банку, інформацію щодо оформлених, виданих, отриманих перепусток працівникам та транспортним засобам ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ», що підтверджує той факт, що ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» не надавало послуги для ПАТ «АМКР», Положення «Про пропускний та внутрішньооб`єктовий режим» на ПАТ «АМКР». Відсутність наданих до перевірки вказаних документів унеможливлює встановлення достовірності наданих до перевірки Актів, обсяг витрат і їх вплив на активи підприємства. Тобто неможливо перевірити отримання ПАТ «АМКР» послуг від ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ».
Окрім того, стосовно ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» наявні рішення про його віднесення до ризикових платників податків.
Тож, матеріалами справи не підтверджено реальність господарських операцій між ПАТ «АМКР» та ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ», а також не спростовано висновок контролюючого органу щодо наміру позивача на ухилення від сплати податків шляхом отримання податкової вигоди.
12.08.2022 року між позивачем (замовник) та ТОВ «МЕТАЛУРГСЕРВІС ПЛЮС» (виконавець) укладено договір №690, за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати в порідку та на умовах даного договору вказані види послуг, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.
До перевірки не надано платіжні доручення, платіжні інструкції, виписки банку, інші документи для підтвердження перерахування коштів контрагенту, що свідчить про відсутність оплати коштів контрагенту та/або надання інших видів компенсації, та свідчить про відсутність руху активів ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ». Означеним порушено умови п. 3 Договору №690.
До перевірки не надано журнали ордери та інші бухгалтерські регістри у яких відображено проведені операції, згідно оформлених документів
Також не надано інформацію щодо оформлених, виданих, отриманих перепусток працівникам та транспортним засобам, що також, підтверджує той факт, що ТОВ "МЕТАЛУРГСЕРВІС ПЛЮС" не надавало послуги для ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ».
Не спростовано аргументи контролюючого органу щодо наявності у ТОВ «МЕТАЛУРГСЕРВІС ПЛЮС» достатньої кількості працівників, а також не надано відомостей щодо аутсорсингу та аутстафінгу, що свідчить про відсутність залучених працівників.
Наявне Рішення №4064 від 25.04.2024 року про відповідність ТОВ «МЕТАЛУРГСЕРВІС ПЛЮС» критеріям ризиковості платника податку.
Тож, матеріалами справи не підтверджено реальність господарських операцій між ПАТ «АМКР» та ТОВ «МЕТАЛУРГСЕРВІС ПЛЮС».
15.05.2020 року між позивачем (замовник) та ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» (виконавець) укладено договір №800, за яким замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язки надати послуги по заміщенню ПГ біопаливом на ОП №2, №3 ВВЦ замовника, а замовник зобов`язується прийняти та відповідним чином оплатити надані послуги.
ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» не надано до перевірки бухгалтерський облік підприємства за лютий 2022 року, вересень та жовтень 2024 року, а саме: головну книгу, регістри бухгалтерського обліку, відомості по взаємовідносинам з ТОВ "БІО ТРАНС СЕРВІС" з наданням відповідних виписок банку на підтвердження здійснення розрахунків за виконані роботи.
У зв`язку з ненаданням позивачем до перевірки бухгалтерського обліку, підтвердити фактичні взаємовідносини між ПАТ «АМКР» та ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» неможливо, так як податкова звітність грунтується та визначається на підставі даних бухгалтерського обліку.
Також, встановлено, що основним видом діяльності ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» є 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля
Інші види діяльності:
01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур
01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві
01.63 Післяурожайна діяльність
10.41 Виробництво олії та тваринних жирів
45.19 Торгівля іншими автотранспортними засобами
45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів
45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів
45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів
46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами
46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин
46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами
46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення
77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.
46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами
46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом
49.41 Вантажний автомобільний транспорт
49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду)
52.10 Складське господарство
52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту
52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту
68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна
68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна
77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів
77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів
38.11 Збирання безпечних відходів
38.32 Відновлення відсортованих відходів
При цьому ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» у розділі Б по графі 3.3 податкових накладних внесено код послуги згідно з ДКПП: 38.21.23-00.00 спалювання безпечних відходів. А згідно з інформації щодо видів діяльності ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» такий вид не задекларовано даним контрагентом.
Так, позивачем не доведено реальність господарських операцій з ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС».
28.11.2022 року між ПАТ «АМКР» (замовник, покупець) та ТОВ «КВАНТ-ЕЛЕКТРО КР» (контрагент, продавець) укладено договір підряду №975, за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик виконувати в порядку та на умовах даного договору роботи в об`ємах (кількості) та згідно строків, зазначених у Специфікації(ціях), що є невід`ємною частиною даного договору за цінами, узгодженими у «Переліку робіт та їх вартість» даного Договору, а покупець прийняти роботу та оплатити її на умовах даного договору.
Позивачем не спростовані твердження контролюючого органу щодо достатньої кількості працівників (власних або залучених) для реалізації означеного договору з даним контрагентом.
Так, згідно даних ЄРПН відсутні зареєстровані постачальниками для ТОВ «КВАНТ-ЕЛЕКТРО КР» ПН із номенклатурою аутсорсингу, аутстафінгу, лізингу, (оренда персоналу) тощо, що свідчить про відсутність залучених працівників.
Контролюючим органом встановлено дефектність первинних документів при здійсненні господарської операції між позивачем та ТОВ «КВАНТ-ЕЛЕКТРО КР» на всіх актах «приема выполненных подрядных работ», актах «на передачу основных и вспомагательных материалов, конструкций, запасных частей и деталей», актах «на израсходованные при ремонте материалы» (назви документів наведено мовою оригіналу) відсутні дати складання та підписання документу, печатки ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» і ТОВ «КВАНТ-ЕЛЕКТРО КР». На всіх актах «на передачу основных и воспомагательных материалов, конструкций запасных частей, деталей для выполнения ремонта и обслуживания оборудования», та на актах «Акт на израсходованние при техническом обслуживаии материалы подрядной организации ООО «КВАНТ - ЭЛЕКТРО КР» відсутні підписи директора ТОВ «КВАНТ-ЕЛЕКТРО КР», відсутні печатки ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» і ТОВ «КВАНТ-ЕЛЕКТРО КР», У документах не зазначаються номера та дати специфікацій. Вищенаведене свідчить про юридичну дефектність первинних документів, неправомірне складання первинних документів, що свідчить про відсутність права на податковий кредит.
У Акті перевірки також вказано про відсутність у ТОВ «КВАНТ-ЕЛЕКТРО КР» власних та/або залучених основних засобів, виробничих потужностей, які необхідно використовувати під час ведення господарської діяльності, та тим, що ТОВ «КВАНТ-ЕЛЕКТРО КР» не придбаває товарно-матеріальні цінності, які наведено у складених Актах та які необхідно використовувати під час проведення робіт. Що свідчить про відсутність факту надання послуг Замовнику.
Відсутні платіжні доручення, платіжні інструкції, виписки банку, інші документи для підтвердження перерахування коштів контрагенту, що свідчить про відсутність оплати коштів контрагенту та/або надання інших видів компенсації, зведені бухгалтерські регістри, що свідчить про відсутність руху активів ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ».
18.06.2024 року між позивачем (покупець) та ТОВ «ГІРНИЧО-РУДНІ ТЕХНОЛОГІЇ» укладено договір №857, за яким продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію відповідно до Специфікації, узгодженої до Договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного Договору.
Положеннями п. 3.2 даного Договору передбачено, що поставка продукції продавцем здійснюється у строки, зазначені у відповідності до Специфікації, але тільки після надання покупцем замовлення на поставку. Датою подачі замовлення на поставку вважається його направлення електронною поштою на e-mail …… .
Водночас, матеріали справи не містять доказів направлення покупцем (позивачем) відповідних замовлень на електронну пошту, вказану у п. 3.2 Договору №952, як і не надано доказів на виконання п. 3.5 означеного Договору про те, що продавець сповіщає покупця про готовність до поставки продукції за телефоном або електронною поштою.
16.05.2023 року між позивачем (покупець) та ТОВ «ГІРНИЧО-РУДНІ ТЕХНОЛОГІЇ» укладено договір №526, за яким продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію відповідно до Специфікації, узгодженої до Договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного Договору.
Позивачем на виконання умов п. 3.2 та 3.5 Договору не надано доказів направлення покупцем (позивачем) відповідних замовлень на електронну пошту, , як і не надано доказів, що продавець сповіщає покупця про готовність до поставки продукції за телефоном або електронною поштою.
Згідно форми 4 ДФ за ІІІ квартал 2024 задекларовано нараховані та виплачені доходи у вересні 2024 року за трудовими договорами (контрактами) (ознака 101) 5 особам. Згідно даних ЄРПН відсутні зареєстровані постачальниками для ТОВ «ГІРНИЧО- РУДНІ ТЕХНОЛОГІЇ» ПН із номенклатурою аутсорсингу, аутстафінгу, лізингу, (оренда персоналу) тощо, що свідчить про відсутність залучених працівників. Тобто, у ТОВ «ГІРНИЧО-РУДНІ ТЕХНОЛОГІЇ» відсутні у достатній кількості власні та/ або залучені працівники для ведення господарської діяльності та виготовлення товарів.
До перевірки не надано платіжні доручення, платіжні інструкції, виписки банку інші документи для підтвердження перерахування коштів контрагенту, що свідчить про відсутність оплати коштів контрагенту та/або надання інших видів компенсації, та свідчить про відсутність руху активів ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ».
24.11.2022 року між позивачем (покупець) та ТОВ «АЛЬЯНСПРОМБУД» (продавець) було укладено договір №952, за умовами якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію або товар відповідно до специфікації (цій), узгодженої(них) до Договору, а Покупець зобов`язується прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного Договору.
Проведеною перевіркою контролюючим органом встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п.198.1, п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу, що свідчить про відсутність поставки товару та відсутність проведення оплати за товар, а саме: згідно наданих копій рахунків на оплату, прибуткових ордерів, видаткових накладних, та відповідно до зареєстрованих податкових накладних сума взаємовідносин складає 1 804 044,00 грн.. Так, до перевірки не надано платіжні доручення, платіжні інструкції, виписки банку, зведені регістри бухгалтерського обліку та інші документи для підтвердження перерахування коштів контрагенту, що свідчить про відсутність оплати коштів контрагенту та/або надання інших видів компенсації, та свідчить про відсутність руху активів ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ»;
До перевірки не надано прибутковий ордер, який має скласти працівник ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» для підтвердження надходження та оприбуткування «Гальмо ETB Z075B5 GS180V 65NM C2», товарно транспортні накладні щодо підтвердження факту перевезення товару, що свідчить про дефектність оформлених документів та відсутність факту постачання товару ТОВ «АЛЬЯНСПРОМБУД» в адресу ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ».
До перевірки не надано платіжні доручення, платіжні інструкції, виписки банку, зведені регістри бухгалтерського обліку та інші документи для підтвердження перерахування коштів контрагенту, що свідчить про відсутність оплати коштів контрагенту та/або надання інших видів компенсації, та свідчить про відсутність руху активів ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ»;
ТОВ «АЛЬЯНСПРОМБУД» не є імпортером товару з номенклатурою «гальмо ETB Z0750B5 GS180V 65NM C2», «електродвигун DR16MA4W-TOF». ТОВ «АЛЬЯНСПРОМБУД» не придбаває на території України «електродвигун DR16MA4W-TOF» на загальну суму ПДВ 187164,00 грн. ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» не оприбутковував «Гальмо ETB Z075B5 GS180V 65NM C2», що свідчить про відсутність факту постачання товару.
При цьому у відповідності до п. 3.2 Договору №952 поставка продукції продавцем здійснюється у строки, визначені у відповідній (них) Специфікації(ціях), але тільки після надання покупцем замовлення на поставку. Датою подачі замовлення на поставку вважається дата його направлення електронною поштою на e-mail …… .
Водночас, матеріали справи не містять доказів направлення покупцем (позивачем) відповідних замовлень на електронну пошту, вказану у п. 3.2 Договору №952, як і не надано доказів на виконання п. 3.5 означеного Договору про те, що продавець сповіщає покупця про готовність до поставки продукції за телефоном або електронною поштою.
Таким чином, матеріалами справи не підтверджено реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «АЛЬЯНСПРОМБУД».
29.10.2021 року між позивачем (покупець) та ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД» укладено договір №2585, за яким продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію відповідно до Специфікації, узгодженої до Договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного договору.
До перевірки не надано платіжні доручення, платіжні інструкції, виписки банку, зведені регістри бухгалтерського обліку та інші документи для підтвердження перерахування коштів контрагенту, що свідчить про відсутність оплати коштів контрагенту та/або надання інших видів компенсації, та свідчить про відсутність руху активів ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ».
Також відповідачем встановлено дефектність первинних документів по господарським взаємовідносинам з ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД». На прибуткових ордерах відсутні: посада працівника, який прийняв ТМЦ на склад ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ», прізвище, ім`я, по батькові особи (далі П.І.Б.), посада, П.І.Б, підпис особи/працівника ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД», який здав ТМЦ на склад ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ».
Позивачем не спростовано, що ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД» не мало можливості поставити ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» товар, на який оформлено ПН, а також твердження, що у даного контрагента відсутні залучені трудові ресурси та не достатня кількість власних працівників для ведення господарської діяльності та виробництва товарів.
Згідно даних ЄРПН для ТОВ «УКРПРОТТРАС» відсутні зареєстровані ПН контрагентами щодо постачання ідентичного товару та/або послуг його виготовлення.
25.01.2024 року між ПАТ «АМКР» (покупець) та ТОВ НВП «СПЕЦІНСТРУМЕНТ» (продавець) укладено договір №114, за умовами якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію за цінами, узгодженими у Специфікаціях до даного Договору, в об`ємах та згідно строків, зазначених у Замовленнях на поставку, що є невід`ємними частинами даного Договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного Договору.
На порушення умов п.3.6. укладеного договору до перевірки не надано документи, що підтверджують якість Продукції (сертифікат якості та/або відповідності, виданий на одиницю або партію продукції), документи, які підтверджують транспортування товару від контрагента до ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ», а саме: ТТН, залізничні накладні та/або інші документи.
До перевірки не надано платіжні доручення, платіжні інструкції, виписки банку, інші документи для підтвердження перерахування коштів контрагенту, що свідчить про відсутність оплати коштів контрагенту та/або надання інших видів компенсації, та свідчить про відсутність руху активів ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ».
Перевіркою встановлено юридичну дефектність первинних документів, що свідчить про відсутність поставки товару, на який оформлено первинні документи контрагентом.
На прибуткових ордерах - відсутні прізвище, ім`я, по батькові (далі ПІБ) та підпис працівника ТОВ НВП «СПЕЦІНСТРУМЕНТ», який здав ТМЦ на склад ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ».
На видаткових накладних відсутні відомості щодо довіреності (серія, номер, дата, ПІБ) працівника ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ», який прийняв ТМЦ від ТОВ НВП «СПЕЦІНСТРУМЕНТ».
Водночас, Верховний Суд у постанові від 11.04.2024 року по справі №500/4244/22, наголошуючи, що, що договір не є первинним документом, оскільки його укладання не призводить до змін у структурі активів, зобов`язань та капіталу, вказав, що видаткова накладна є первинним документом, вона підтверджує передачу матеріалів, сировини, палива, товарів, необоротних активів тощо від продавця до покупця.
Також відсутні платіжні доручення, платіжні інструкції, виписки банку, інші документи для підтвердження перерахування коштів контрагенту, що свідчить про відсутність оплати коштів контрагенту та/або надання інших видів компенсації, що свідчить про відсутність руху активів ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ».
При цьому у довідці ГУ ДПС у Харківській області №167/20-40-07-13-05/30591625 від 13.11.2024 року «про результати проведення зустрічної звірки ТОВ НВП «СПЕЦІНСТРУМЕНТ» щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» їх реальності та повноти відображення в обліку відповідно податкових накладних червень, липень, серпень 2024 року» зазначений наступний висновок:
- зустрічною звіркою ТОВ НВП «СПЕЦІНСТРУМЕНТ» документально не підтверджено здійснення господарських відносин із ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ», їх вид, обсяг, якість та розрахунки за червень, липень, серпень 2024 року;
- звіркою ТОВ НВП «СПЕЦІНСТРУМЕНТ» встановлено відображення в податковому обліку господарських операцій та розрахунків із ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» відповідно періоду за червень, липень, серпень 2024 року.
16.01.2024 року між ПАТ «АМКР» (покупець) та ТОВ «УКРСПЕЦМАШ 2004» (продавець) укладено договір №51, за умовами якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію за цінами, узгодженими у Специфікаціях до даного Договору, в об`ємах та згідно строків, зазначених у Замовленнях на поставку, що є невід`ємними частинами даного Договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного Договору.
Контролюючим органом встановлено, що у ТОВ «УКРІНСПЕЦМАШ 2004» відсутні власні та/або залучені виробничі потужності для виготовлення товарів, відсутня достатня кількість власних та/або залучених працівників для ведення господарської діяльності. Що свідчить про відсутність постачання ТМЦ на які оформлено первинні документи для ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ».
До перевірки не надано платіжні доручення, платіжні інструкції, виписки банку, інші документи для підтвердження перерахування коштів контрагенту, що свідчить про відсутність оплати коштів контрагенту та/або надання інших видів компенсації, та свідчить про відсутність руху активів ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ».
Принагідно, суд вважає зазначити, що контролюючим органом по кожному контрагенту вказано про недоліки ТТН, з приводу чого суд вказує таке.
Верховний Суд у постанові від 20.10.2022 року у справі №200/5836/19-а зазначив, що не приймає посилання контролюючого органу не те, що товарно-транспортні документи складено з порушенням вимог законодавства, через те, що в них неповно/неправильно заповнено всі реквізити, оскільки товарно-транспортна накладна, подорожній лист (документи, що передбачені Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363) призначені для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезенням автомобільним транспортом, і в операціях з поставки товару не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.
За усталеною практикою Верховного Суду недоліки в оформленні ТТН не є свідченням безтоварності операцій з поставки товару (постанова ВС від 12.03.2021 року по справі 200/6316/19-а).
Отже, сам собою факт наявності у ТТН певних недоліків не повинен автоматично вказувати на безпідставність підтвердження обставин здійснення господарської операції. Водночас, немає жодних підстав перекладати на платника податків (позивача) відповідальність за внесення до таких документів даних іншою особою.
Товарно-транспортні накладні є доказом факту перевезення (переміщення) товару, натомість факт передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього має підтверджуватись видатковою накладною.
Аналогічна правова позиція підтверджена постановами Верховного Суду від 15.07.2023 року №826/3616/18, від 25.11.2022 року №200/4458/20-а, від 13.07.2022 року №520/223/20.
Водночас, Верховний Суд у постанові від 11.04.2024 року по справі №500/4244/22, наголошуючи, що договір не є первинним документом, оскільки його укладання не призводить до змін у структурі активів, зобов`язань та капіталу, вказав, що видаткова накладна є первинним документом, вона підтверджує передачу матеріалів, сировини, палива, товарів, необоротних активів тощо від продавця до покупця.
Тож, судом не приймаються твердження контролюючого органу щодо недоліків ТТН, однак враховані аргументи щодо недоліків видаткових накладних, які, з урахуванням позиції ВС, є первинними документами щодо підтвердження передачі товарів тощо.
Судом досліджено договори та інші первинні документи з контрагентами позивача, про які зазначено контролюючим органом у Акті перевірки, який слугував підставою для прийняття оскаржуваного ППР у межах даної справи.
Суд зазначає, що первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.
Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту, наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
Судом досліджені всі надані платником первинні документи та не встановлено реальне виконання сторонами, укладених правочинів.
Відповідачем у ході проведення перевірки наведені та встановлені обставини, які свідчать про невідповідність господарських операцій з поставки товару, виконання робіт, надання послуг меті та задачам діяльності позивача, та те, що реалізація вказаних операцій не обумовлена розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).
Факт реалізації укладених позивачем з переліченими вище контрагентами договорів відповідачем спростований, а судом встановлено це під час судового розгляду.
На час здійснення господарських операції з позивачем вказані контрагенти були віднесені до ризикових платників податків, не мали достатньо трудових ресурсів, технічних та технологічних можливостей задля виконання договорів.
Верховний Суд неодноразово висловлювався про те, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Цей підхід підтримано і Великою Палатою Верховного Суду у згаданій постанові від 7 липня 2022 року по справі №160/3364/19.
Як встановлено судом вище, позивачем не надано до матеріалів справи доказів, які б свідчили про наявність у його контрагентів достатніх трудових та матеріальних ресурсів задля реалізації означених вище договорів.
Так, податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок, платник не може відповідати за порушення, допущені покупцем, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Проте, посадовими особами відповідача під час здійснення перевірки встановлені такі обставини та детально зазначено про них в Акті перевірки.
При цьому суд зазначає, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка в свою чергу є підставою для формування підприємством податкового обліку.
Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю
З метою з`ясування факту здійснення господарської операції необхідно, серед іншого, встановити: наявність необхідних ресурсів (спеціального обладнання, технологічних транспортних засобів, кваліфікованого персоналу) у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання робіт, послуг, понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податків.
Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.
Встановлена судом відсутність у контрагента необхідних трудових ресурсів та механізмів у розрізі робіт, що він мав виконати за договором, укладеним із позивачем, свідчить на користь обґрунтованості висновків контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства при здійсненні господарських взаємовідносин позивача з контрагентами.
Правовий висновок з цього питання викладений у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі №1640/3323/18.
Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактично здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх оформлених реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
На момент розгляду справи, додаткових пояснень, документів, що спростовують вищевказані факти та доводять реальність вказаних господарських операцій позивачем не надано.
З урахуванням вищевикладеного, первинні документи свідчать про відсутність факту реального вчинення господарської операції по взаємовідносинам ПАТ «АМКР» з контрагентами. Досліджені операції спрямовані на документальне оформлення господарських операцій, та не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними. Метою їх оформлення є мінімізація податкових зобов`язань ПАТ «АМКР». Укладені між позивачем та вказаними вище контрагентами договори не опосередковується реальним виконанням операції, що становить його предмет.
Фактично позивачем здійснено безпідставне оформлення нереальних господарських операцій з контрагентами і неправомірно складені первинні документи, інформація з яких перенесена до облікових регістрів всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за №168/704. Оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу.
Враховуючи вищевказані норми законодавства, суд приходить до висновку, що первинні документи, які складені суб`єктами господарської діяльності на операції що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненної операції не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку. Витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою і для формування податкового обліку платника податків.
Отже, судом не встановлено надходження товару, що має індивідуально визначені ознаки, та виконання послуг саме від заявлених у спорі контрагентів, подальший рух товару, у тому числі переміщення на виробництво, та його використання при виготовленні власної продукції.
Судом встановлено документальне оформлення операцій, які в подальшому відображені в податковому обліку, проте, підтвердження фактичного існування зазначеного в таких документах товару як об`єктів цивільного обігу, які мають індивідуально визначені ознаки, виробника, сертифікати відповідності або якості не надані.
Відсутність необхідних умов для здійснення фінансово-господарської діяльності саме відсутність трудових, матеріальних ресурсів, виробничої бази, складських приміщень, транспортних засобів та обладнання унеможливлює здійснення господарської діяльності контрагента позивача.
Враховуючи наведене, суд зазначає, що надані до перевірки позивачем документи не є достовірними доказами факту поставки товарів, адже сам факт наявності у позивача податкових та видаткових накладних не є безумовним доказом реальності господарських операцій між позивачем і його контрагентами, тоді як для податкового обліку значення має саме факт поставки товарів тим виконавцем (постачальником), який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження податкового кредиту.
Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.
Дані висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, що була сформована ним у тексті постанов від 19.03.2019 у справі №826/9534/17, від 26.02.2019 у справі №826/1536/18, від 11.12.2018 у справі №804/6942/16 за наслідками проведення правового аналізу норм ПК України та Закону №996-ХIV. Зокрема, Верховний Суд відзначив те, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. У первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Водночас, згідно постанов від 16.11.2018 у справі №816/2142/17, від 27.06.2017 у справі №808/1062/14, від 14.03.2017 у справі №826/757/13-а, від 06.02.2018 №К/9901/5042/17 Верховний Суд також відзначає, що недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.
Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій.
Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарів з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.
На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
Суд погоджується з доводами контролюючого органу про допущені позивачем порушення вимог податкового законодавства, які були виявлені під час проведення перевірки, щодо безпідставності формування даних податкового обліку за господарськими операціями, які не підтверджені належними первинними документами та проведені (оформлені) з контрагентами, які мають ознаки фіктивності та у яких відсутні необхідні умови та ресурси для проведення відповідної господарської діяльності, й дійшли висновку про достовірність задекларованих позивачем даних, а відповідно і про правомірність формування податкового кредиту з податку на додану вартість за господарськими операціями проведеними з контрагентом-постачальником, оскільки такі операції фактично відбулись та є реальними.
Судом здійснено аналіз підтвердження конкретними первинними документами реальності кожної господарської операції та не з`ясовано дійсного економічного змісту по кожній з господарських операцій в розрізі кожного контрагента окремо, не досліджено судами можливість їх здійснення з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, транспортних засобів тощо. У зв`язку із зазначеним, під час розгляду справи було досліджено не лише наявність відповідних первинних документів, їх форму та зміст, але й встановлювались обставини щодо виконання договорів, наявність у контрагентів умов для здійснення господарської діяльності на момент укладення і вчинення спірних правочинів.
Враховуючи вищенаведене позивачем не спростовані доводи відповідача щодо нереальності здійснення господарської операції з поставки товару, виконання робіт вказаними вище контрагентами. Тож, висновки контролюючого органу підтверджені матеріалами справи.
Щодо аргументів контролюючого органу про кримінальні провадження стосовно контрагентів позивача, вказаних у акті перевірки, суд зазначає таке.
Суд наголошує, що згідно з п. 6 ст. 78 КАС України для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи обов`язковими є лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, та лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду.
У листі №6714/5 від 16.08.2024 року БЕБ України повідомлено Східне МУ ДПС по роботі з ВПП, що на даний детективами БЕБ здійснюється досудове розслідування кримінальних проваджень, у яких фігурують ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ», ТОВ «АЛЬФА ПРЕМІУМ ГРУП», та ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ». На даний час досудове розслідування у вказаних кримінальних провадженнях триває.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів наявності вироку в кримінальних провадженнях станом на час розгляду по суті даної адміністративної справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Щодо штрафної (фінансової) санкції, застосованої до позивача спірним ППР, у розмірі 50%.
Як убачається з податкового повідомлення-рішення від 22.01.2025 №23/32-00-07-13 до позивача застосовано штрафну санкцію у виді штрафу у розмірі 50 %, що відповідає положенням п.123.3 ст.123 Податкового кодексу України.
У розрахунку до даного ППР вказано, що протягом останніх 1095 днів було прийнято ППР «В1» від 17.10.2023 року №000/964/32-00-07-06-19 (Акт від 20.07.2023 року №787/32-00-07-06-14/24432974).
Пункт 123.3 ст.123 Податкового кодексу України наголошує, що діяння, передбачені пунктом 123.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Тобто кваліфікуючі ознаки застосування штрафної (фінансової) санкції у розмірі 50% є повторність вчиненого умисно діянь платником податків, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу.
Відповідно до статті 1 ПК України порядок справляння податків і зборів їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, встановлюється цим Кодексом.
Законом України від 16.01.2020 №466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (далі - Закон №466) внесено зміни до Кодексу, у тому числі, в частині кваліфікації податкового правопорушення саме як протиправного, винного (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Також, Законом №466 визначено, у яких випадках діяння вважається таким, що вчинене умисно, а також зазначено, що необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, у випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2 - 125-1.4 статті 125-1 Кодексу, є встановлення контролюючими органами вини особи.
Податковим правопорушенням, у відповідності із п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України, є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (у т. ч. осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 112.1, п. 112.2 ст. 112 ПК України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Отже, невжиття платником податків достатніх заходів щодо дотримання правил та норм податкового законодавства, або якщо контролюючий орган доведе що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються не достатніми, платник податків вважається винною у вчиненні правопорушення.
Суд відмічає, що ПК України не містить визначення поняття «вина», однак умови, за яких особа вважається винною, наведені у пунктах 112.1, 112.2 ст. 112 ПК України та полягають у тому, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
При цьому, необхідно враховувати, що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Отже, умовами, які визначають вину особи, у розумінні ст. 112 Кодексу є:
- встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання;
- доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Саме можливість особою дотримуватися правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, однак не вжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи, у вчинені податкового правопорушення.
Отже, обов`язок доведення вини, ПК України покладено на контролюючий орган, без виконання якого, особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого, умовою є наявність вини.
Суд зазначає, що разом із цим, необхідно враховувати, що згідно п. 109.3 ст. 109 Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи, лише у випадках визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2 - 125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу.
У всіх інших випадках визначених Кодексом, за які передбачена фінансова відповідальність, обов`язок встановлення вини особи на контролюючі органи не покладений. Підставою для притягнення особи до фінансової відповідальності є виключно не дотримання нею вимог Кодексу, за які така відповідальність встановлена.
Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених ПКУ та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (абзац другий п. 109.1 ст. 109 ПК України).
У випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125 1.2 - 125 1.4 статті 125 1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи (абзац другий п. 109.3 ст. 109 ПКУ).
Юридичним фактом, з яким законодавець пов`язує відповідальність у вигляді штрафу на підставі пункту 123.3 ст. 123 Податкового кодексу України, є обов`язок доведення контролюючим органом умислу платника податків, а саме, що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм Податкового кодексу України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.
У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, то останній не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Водночас, положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків (п. 112.7 ст. 112 ПКУ).
Отже, не вжиття платником податків достатніх заходів щодо дотримання правил та норм податкового законодавства, або якщо контролюючий орган доведе що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються не достатніми, платник податків вважається винною у вчиненні правопорушення.
Зважаючи на зазначене, суд вказує, що відповідальність за скоєння податкового правопорушення, що передбачена, у тому числі пунктом 123.3 ст.123 ПК України настає лише у разі, коли контролюючий орган доведе, що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але не вчиняв певні дії або допускаючи бездіяльність, діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Отже, обов`язок доведення вини, ПК України покладено на контролюючий орган, без виконання якого, платника податку не можливо буде притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого, умовою є наявність вини.
Виходячи з аналізу положень пункту 123.3 ст.123 ПК України, юридичним фактом, з яким пов`язується відповідальність у вигляді штрафу, є обов`язок доведення контролюючим органом скоєння платником податків податкового правопорушення, а саме: що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але платником податків умисно не вчиняв певні дії або допускаючи бездіяльність, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, умисно вчинив ці дії.
На ст. 23 Акту зазначено наступне щодо вини ПАТ «АМКР»:
«Вина ПАТ «АМКР» полягає у тому, що суб`єкт господарювання міг дотриматися правил і норм, визначених цим Кодексом, однак вказаного не здійснив та не виконав свого податкового обов`язку, за сукупністю обставин платник податків віднісся без належної обачності до вибору контрагентів, а відтак метою платника було отримання податкової «преференції». Платник податків створив формальний документообіг між кількома суб`єктами господарювання-контрагентами (відсутність (незначна наявність) основних засобів, відсутність фактичних виробників (виконавців) по ланцюгу постачання тощо, наявна несплата, недекларування податків чи сплата в мінімальному обсязі по ланцюгу) задля мінімізації сплати податкових зобов`язань (формування податкового кредиту, що непідтверджений реально здійсненими операціями за рухом товару) тобто з усвідомленням настання шкідливих наслідків для бюджету. Вказані дії умисні, за сукупністю обставин, оскільки саме цей платник податків зменшив податкові зобов`язання на суму податкового кредиту, сформованого по ПН».
Водночас, у розрахунку до податкового повідомлення-рішення від 22.01.2025 №23/32-00-07-13 вказано, що протягом останніх 1095 днів було прийнято ППР «В1» від 17.10.2023 року №000/964/32-00-07-06-19 (Акт від 20.07.2023 року №787/32-00-07-06-14/24432974).
Як убачається з податкового повідомлення-рішення від 22.01.2025 №23/32-00-07-13 до позивача застосовано штрафну санкцію у виді штрафу у розмірі 50 %, що відповідає положенням п.123.3 ст.123 Податкового кодексу України.
Ухвалами ВС від 01.08.2024 року, від 09.09.2024 року, від 17.10.2024 року касаційні скарги Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №160/29344/23 повернуто особі, яка її подала.

Ухвалою ВС від 07.01.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №160/29344/23. Відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №160/29344/23.

Таким чином, станом на момент прийняття ППР №23/32-00-07-13 від 22.01.2025 року відсутні були підстави для застосування штрафу у розмірі 50%, оскільки не підтверджений факт повторності.

Тому, суд зазначає, що у відповідності до п. 123.1 ст. 123 ПКУ до позивача мали б бути застосовані штрафні санкції у розмірі 10%, а не 50%, суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування, а саме: 10% від 43 884 827 грн 4 388 482,7 грн.

Тож, від 22.01.2025 року №23/32-00-07-13 форми В1 є правомірним лише в частині штрафу у розмірі 4 388 482,7 грн, а в іншій частині (17 553 930,80 грн) підлягає скасуванню.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06.09.2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18.07.2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10.02.2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи сторін не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат у вигляді судового збору здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (вул. Криворіжсталі, буд. 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50095, ) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (пр. Олександра Поля, буд. 57, м. Дніпро, 49031, ) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати прийняте Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків податкове повідомлення-рішення форми «В1» від 22.01.2025 року №23/32-00-07-13 в частині застосування до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» штрафних санкцій у розмірі 17 553 930,80 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків судові витрати з оплати судового збору у розмірі 8074,66 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 13 лютого 2026 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко