Справа № 380/11522/25
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2026-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 380/11522/25 пров. № А/857/39212/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року (головуючий суддя Мартинюк В.Я., м. Львів) у справі №380/11522/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

09.06.2025 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач), в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у виготовленні та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 р. для перерахунку пенсії з 01.02.2023 р.; зобов`язати відповідача підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 р., у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з розрахунком посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 03.11.2022 р. № 2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023» станом на 01.01.2023 року, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з додатками 1,12,13,14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, із зазначення у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01.02.2023 р.

Позов обґрунтовує правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02.08.2022 року у справі №440/6017/21, згідно якого з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів. Також, робить покликання на зразкову справу №380/19324/23.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Щодо висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що подання адвокатського запиту не є самостійною та достатньою підставою для виготовлення уповноваженим органом довідки про розмір грошового забезпечення пенсіонера, апелянт зазначає наступне. Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на положення норм пенсійного законодавства та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» подання адвокатського запиту є підставою для надання державним органом вже існуючих документів для можливості забезпечення адвокатом належної правничої допомоги, натомість не є самостійною та достатньою підставою для виготовлення уповноваженим органом довідки про розмір грошового забезпечення пенсіонера. Так дійсно, до відповідача в інтересах ОСОБА_1 представником позивача - адвокатом Станько Юрієм Петровичем направлено адвокатський запит з проханням підготувати та надати довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023, з метою подальшого перерахунку його пенсії з 01.02.2023. Зазначений запит подано на підставі ордера, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльності серії № 000752 та відповідно до приписів статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Однак, відповідачем листом від 29.11.2024 № 1159/12/18844 надана відповідь про те, що з ГУ ПФУ у Львівській області не надходили списки осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Крім того, пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (зі змінами) установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими спеціальними) званнями військовослужбовців, розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт. Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що звертаючись до відповідача із даним запитом, адвокат діяв на підстав Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Даний запит відповідає вимогам закону та не стосувався надання консультацій чи роз`яснень положень законодавства. Крім того, в Львівському окружному адміністративному суді в даній адміністративній справі позивачем оскаржувалася відмова відповідача саме у виготовлені і надані довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не надав оцінки правовідносинам, що виникли у справі, та безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, посилаючись лише на те, що адвокат не має права на звернення із запитом стосовно виготовлення довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 встановленого станом на 01.01.2023. Відтак, апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні даного адміністративного позову з вказаних вище підстав. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Позивач перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Представник позивача 28.10.2024 року звернувся до відповідача із адвокатським запитом, в якому просив підготувати та направити до органів пенсійного фонду оновлену довідку про розмір грошового забезпечення, розрахованого з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення перерахунку основного розміру пенсії.

Відповідач листом від 29.11.2024 року відмовив у виготовленні оновленої довідки, зазначивши, що від територіальних органів Пенсійного фонду України не надходило повідомлення про прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсії та списки осіб, яким слід видати довідки, як це передбачено Порядком №45. Крім цього, уважає, що абсурдно видавати довідки для перерахунку пенсії з розмірами грошового забезпечення, яке є значно більшим ніж у діючих військовослужбовців.

Вважаючи відмову відповідача протиправною позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Зміст адвокатського запиту вказує на те, що такий поданий згідно статтей 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI, з наступними змінами та доповненнями (Закон України № 5076-VI).

Згідно пунктів 1 та 4 частини першої статті 20 Закону України № 5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги, зокрема: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб); складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Відповідно до положень абзацу першого частини першої статті 24 Закону України № 5076-VI, адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту.

Відтак, колегія суддів зазначає, що законодавець розрізняє дії адвоката щодо звернення з адвокатським запитом та дії щодо складання заяви, скарги, клопотання, інших правових документів та подання їх.

При цьому, в силу змісту наведених норм, звернення з адвокатським запитом має на меті отримання вже створеної інформації або документа, а не їх створення.

Застосовуючи вищенаведений висновок до спірних правовідносин, апеляційний суд констатує, що у адвокатському запиті не може міститись вимога про підготовку і подання оновленої довідки для перерахунку пенсії, оскільки такої довідки на момент подання згаданого запиту та на час розгляду справи не існувало.

Більше того, прохання у адвокатському запиті підготувати та надати згадану довідку територіальному органу Пенсійного фонду України не відповідає вимогам, які ставляться до згаданого запиту положеннями п.1 ч.1 ст.20, абз.1 ч.1 ст.24 Закону України № 5076-VI.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не зобов`язаний готувати та надсилати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на підставі адвокатського запиту.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року у справі № 380/11522/25 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Т. І. Шинкар