Справа № 300/4087/25
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2026 р. справа № 300/4087/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в якому просить:

- визнати протиправним рішення № 81 від 30.05.25 р., Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком, відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з моменту настання права 16.03.2025 р.

Позовні вимоги мотивовані протиправним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 81 від 30.05.25 р., про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

27.06.2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти позову з підстав викладених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, дослідивши письмові докази, відзиви на позовну заяву та пояснення позивача, зазначає наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з моменту народження і до цього часу проживає в м. Фастові. Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 03.04.1995 року, виданого Київською обласною державною адміністрацією є особою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4).

23.05.2025 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивачем, для підтвердження факту постійного проживання в м. Фастові до заяви додано:

- довідку від 21.03.2025 № 02-05/164 про те, що ОСОБА_2 дійсно з 01.09.1977 р по 26.06.1987 р навчалась у школі № 1 м. Фастів,

- архівну довідку від 07.04.2025 № 02-05/179 про те, що перейменовано Фастівський ліцей № 1 згідно історичної довідки у 1986 р. школа мала назву середня школа № 1 м. Фастів;

- свідоцтво про укладення шлюбу в м. Фастові від 12.08.1989 р. ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , у зв`язку з чим прізвище було змінено на з ОСОБА_2 на ОСОБА_4

- свідоцтво про розірвання шлюбу від 15.12.1994 р.

- свідоцтво про укладення шлюбу в м. Фастові від 22.11.1996 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у зв`язку з чим прізвище було змінено з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 .

- довідку від 15.04.2025 Фастівської ЖЕК про те, що дійсно з 1970 року по 26.08.1987 проживала по АДРЕСА_1 ;

- довідку 22-13/181 з реєстру територіальної громади про місце реєстрації особи станом на 20.02.2025 р.

- посвідчення особи, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4);

- довідку від 27.02.2025 № 13 про періоди проживання в зоні ЧАЕС;

- довідку від 21.04.2025 № 25 про періоди проживання в зоні ЧАЕС.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за №81 від 30.05.2025 р. відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вказано, що зниження пенсійного віку визначене статтею 55 Закону України від 28.02.1991 № 796 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для осіб, якщо вони постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють в зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років становить 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Вік позивачки на дату звернення 55 років 2 місяці 8 днів.

Страховий стаж на дату звернення становить 28 років 8 місяців 09 днів.

Станом на 01.01.1993 позивачка проживала та працювала у зоні посиленого радіоекологічного контролю 03 роки 08 місяців 09 днів. До періодів проживання в зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано період навчання з 26.04.1986 по 26.06.1987 в середній школі №1, згідно довідки від 21.03.2025 №22-13/181, оскільки на думку відповідача, визначення періодів проживання за наданим документом не передбачено Порядком №22-1.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, з урахуванням фактичних обставин справи та норм матеріального права, які їх регулюють, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Відповідно до відомостей паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком від 23.05.2025 досягла віку 55 років.

Стосовно дотримання умов закону для призначення пенсії за віком в частині наявності в позивача необхідного для цього страхового стажу та підстав для зниження пенсійного віку, суд зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає Закон України Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ), який створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до статті 1 Закону № 796-ХІІ, цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Згідно з статтею 9 Закону № 796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Статтею 11 Закону № 796-ХІІ визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:

1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення;

2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років;

4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років;

5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України;

6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.

Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону. Після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу в передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття - за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу) визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону.

Відповідно до статті 14 Закону № 796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються чотири категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зокрема, до четвертої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відносяться особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи - особою, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року (категорія 4), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 03.04.1995 року.

Відповідно до статті 49 Закону № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені статтею 55 Закону № 796-ХІІ.

Зокрема, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу:

потерпілі від Чорнобильської катастрофи;

особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Позивачка у цій справі вважає, що має право на зменшення на 5 років встановленого частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV пенсійного віку, оскільки проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше чотирьох років, що підтверджується наданим їй в установленому законом порядку статусом особи постраждалої від Чорнобильської катастрофи - яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року (категорія 4).

Натомість відповідач ставить під сумнів вказаний факт, вказавши, що долучені до заяви довідки не підтверджують факт проживання не менше чотирьох років станом на вказану вище дату.

В спірному випадку в позивача наявний страховий стаж 28 років 8 місяців 9 день, тобто достатній для призначення пенсії за віком на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи як потерпілій від Чорнобильської катастрофи». Вказані обставини щодо наявності в позивача необхідного страхового стажу визнаються сторонами та не є спірними у цій справі.

Згідно оскаржуваного у даній справі рішенням № 81 від 30.05.25 р. позивачка не має права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки станом на 01.01.1993 позивач не проживала 4 роки на території зони посиленого радіологічного контролю. Вказано, що станом на 01.01.1993 позивач проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю 03 роки 08 місяців 09 днів, а саме: з 26.06.1987 по 26.08.1987, з 16.06.1989 по 08.05.1991, з 17.05.1991 по 01.01.1993.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1).

Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку:

- потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

- для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

- для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;

- для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

- посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Таким чином, законодавець встановив перелік документів, що підтверджують статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи. При цьому визначив, що при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи достатньо посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, та відповідної довідки про період проживання, виданої уповноважених на це органом.

Підстави для визначення статусу громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначені статтею 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Так, підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Підставою для визначення статусу евакуйованих із зони відчуження, відселених і тих, які самостійно переселилися, відповідно до статті 4 є довідка про евакуацію, відселення, самостійне переселення.

Підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На час видачі позивачу посвідчення, як особі, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4), був чинним Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501 (далі Порядок № 501).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 501 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 501 громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.

Пунктом 10 Порядку № 501 визначено, що видача посвідчень провадиться: народним депутатам України, керівним і відповідальним працівникам Секретаріату Верховної Ради України, Адміністрації Президента України, Верховного Суду України, Генеральної Прокуратури, Вищого Арбітражного Суду, Кабінету Міністрів, а також керівникам центральних органів державної виконавчої влади, представникам Президента України в областях і містах Києві та Севастополі, працівникам підприємств і організацій, розташованих в зоні відчуження - Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

іншим потерпілим і учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС - Радою Міністрів Республіки Крим, обласним, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій за місцем проживання.

Посвідчення видаються громадяни, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

Проаналізувавши вказані положення, колегія суддів зазначає, що документом, який підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17, від 10.07.2019 у справі № 607/13930/16-а, від 24.10.2019 у справі № 152/651/17, від 21.11.2019 у справі № 572/47/17, від 25.11.2019 у справі № 464/4150/17, від 27.04.2020 у справі № 212/5780/16-а, від 15.01.2021 у справі № 520/7846/17.

Як встановлено судом разом із заявою від 25.05.2025 про призначення пенсії ОСОБА_1 надала органу пенсійного фонду України посвідчення серії НОМЕР_1 від 03.04.1995 року, видане особі, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4).

Суд звертає увагу, що вказане посвідчення є належним та допустимим доказом в підтвердження наявності права позивача для призначення пенсії за віком згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку.

При цьому суд зазначає, що належність позивача до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії ніким не оспорювалась. Вказане вище посвідчення не визнано недійсним та не скасовано у встановленому Законом порядку, а тому позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема на призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах Верховний Суд сформулював раніше, зокрема, у постановах від 19.06.2018 у справі № 287/39/17, від 11.08.2018 у справі № 289/193/17, від 12.04.2019 у справі № 287/42/17.

Постановою Кабінету Міністрів Української РСР Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи від 23.07.1991 № 106, затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, згідно з додатком № 1. Так, в Додатку № 1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 р. № 106 Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи міститься м. Фастів.

Щодо посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на не зарахування періоду навчання з 26.04.1986 по 26.06.1987 згідно довідки від 21.03.2025№02-05/164 , що підтверджує період навчання у середній школі №1 м. Фастів з 01.09.1977 року по 26.06.1987 рік, оскільки відсутня довідка про період постійного проживання за вказаний період, суд зазначає, що оскільки позивач станом на момент аварії - 26.04.1986 по 26.06.1987 навчалась у середній школі в м. Фастів Київської області, прив`язувало її до проживання у зазначеному місці, яке відноситься до 4 категорії, то вказаний період навчання слід розцінювати як період постійного проживання на території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Перебування ОСОБА_1 в зазначеному населеному пункті упродовж цього часу підтверджується довідкою Фастівського ліцею №1 від 21.03.2025№02-05/164, що свідчить про фактичне відвідування школи та проживання у місті Фастів на постійній основі. Сам факт навчання в місцевій школі, без виїзду за межі населеного пункту, свідчить про безперервне проживання у відповідній зоні радіоактивного забруднення.

Враховуючи, що місто Фастів входить до переліку населених пунктів, віднесених до зони посиленого радіологічного контролю (4 категорії) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23 липня 1991 року, проживання позивача на цій території у період з 26.04.1986 по 26.06.1987 надає підстави для зарахування цього періоду як такого, що враховується при визначенні права на пенсію із зменшенням пенсійного віку згідно з пунктом 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також, як було зазначено вище, згідно примітки до п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII вимога щодо початкової величини зниження пенсійного віку, яка встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період є виконаною.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №81 від 30.05.2025 р. про відмову позивачці в призначенні пенсії зі зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Судом встановлено, що позивачці ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнилось 55 років, із заявою про призначення пенсії вона звернулася 23.05.2025.

Враховуючи викладене, звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, а тому позивачці слід призначити пенсію з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 16.03.2025 року.

Відтак слід зобов`язати відповідача призначити позивачці пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 16.03.2025 року.

Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином з урахування задоволення позовних вимог, суд приходить висновку про необхідність стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення № 81 від 30.05.25 р., Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком, відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з моменту настання права 16.03.2025 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шумей М.В.