Справа № 480/7379/25
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2026-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року Справа № 480/7379/25

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7379/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Сумський слідчий ізолятор" про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної установи "Сумський слідчий ізолятор", в якій просить:

- постанову від 03.07.2025 про накладення стягнення скасувати як незаконну та необґрунтовану;

- зобов`язати відповідача відшкодувати моральну шкоду у вигляді 4000,00 грн.

В обґрунтування протиправності оскаржуваної постанови позивач посилався на те, що 26.06.2025 був проведений повний обшук позивача з роздяганням під час переміщення останнього та виявлено металеву пластину.

Позивач, посилаючись на норми п. 1, 2 глави 5 розділу IV Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально- виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 № 1769/5 (далі - Правила № 1769/5), вважає дії представників відповідача безпідставними з частині проведення обшуку.

Також позивач зауважує, що результати особистого обшуку з роздяганням оформлюються протоколом, форма якого не відповідає нормам наказу Міністерства юстиції України від 08.09.2015 № 1674/5 «Про затвердження Інструкції з оформлення посадовими особами установ виконання покарань та слідчих ізоляторів матеріалів про адміністративні правопорушення».

Позивач також вважає, що висновок про результати службової перевірки за фактом виявленої металевої пластини побудований на припущеннях та не відповідає дійсності.

На переконання позивача, матеріали дисциплінарної комісії про накладення дисциплінарного стягнення від 03.07.2025 були побудовані на припущеннях, що не відповідає вимогам Конституції України, а відтак постанова про накладення дисциплінарного стягнення від 03.07.2025 є необґрунтованою. У зв`язку з цим, позивач просить суд скасувати постанову про накладення стягнення відповідача від 03.07.2025 як незаконну, необґрунтовану.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано безпідставність доводів позову, якими позивач обґрунтовує протиправність оскаржуваної постанови. Зокрема, відповідач звертав увагу на те, що згідно довідки оперуповноваженого оперативного відділу державної установи «Сумський слідчий ізолятор» лейтенанта внутрішньої служби Івана БУДКО від 06.10.2025 року за вих. №10/124-2025, 26.06.2025 обшук ОСОБА_1 був проведений за інформацією, яка надійшла до оперативного відділу про наявні заборонені до зберігання та використання предмети, на підставі чого і було проведено обшук камери № 48, під час якого у позивача і було виявлено та вилучено металеву пластину (копія довідки додається до відзиву). Отже, як зазначає відповідач, саме отримана інформація і стала підставою для проведення обшуку, що передбачено Правилами № 1769/5.

На підставі отриманих матеріалів 02.07.2025 позивача було повідомлено про проведення засідання дисциплінарної комісії та право користуватися правовою допомогою (докази відповідач додає до відзиву), а також ознайомлено з розпискою з положеннями ст. 130,131,132,133,134,135 Кримінально-виконавчого кодексу України, ст. 14,15 Закону України "Про попереднє ув`язнення" від 02.07.2025.

При цьому, відповідач просить суд врахувати, що після проведення засідання комісії позивач був ознайомлений з витягом з протоколу № 33 від 03.07.2025 року засідання дисциплінарної комісії про застосування щодо нього стягнення у вигляді «Карцер» під особистий підпис (копія розписки додано до відзиву). При цьому претензій позивач до адміністрації державної установи «Сумський слідчий ізолятор» не мав.

Щодо моральної шкоди, позивачем не надано жодного доказу, який би доводив факт заподіяння йому моральної шкоди, а тому відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди в сумі 4000, 00 грн.

У поданій до суду відповіді на відзив позивач вказав, що доводи відзиву не свідчать про законність оскаржуваної постанови. На переконання позивача, наведені відповідачем обставини не спростовують доводів, наведених ним у позовній заяві.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 засуджений за ч.1 ст.115 КК України.

Як зазначає позивач, не заперечує відповідач та як свідчить з матеріалів справи, 26.06.2025 був проведений повний обшук позивача з роздяганням під час переміщення позивача з камери №48 до іншої камери .

Під час проведення повного обшуку, у позивача було виявлено металеву пластину з гнучкого металу, заточену з одного боку, довжиною 5 х 1 см. До пластини була припаяна пластикова ручка.

Позивач, посилаючись на норми п. 1, 2 глави 5 розділу IV Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально- виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 № 1769/5 (далі - Правила № 1769/5), вважає дії представників відповідача безпідставними з частині проведення обшуку.

Також позивач зауважує, що результати особистого обшуку з роздяганням оформлюються протоколом, форма якого не відповідає нормам наказу Міністерства юстиції України від 08.09.2015 № 1674/5 «Про затвердження Інструкції з оформлення посадовими особами установ виконання покарань та слідчих ізоляторів матеріалів про адміністративні правопорушення».

Позивач також вважає, що висновок про результати службової перевірки за фактом виявленої металевої пластини побудований на припущеннях та не відповідає дійсності.

В цілому позивач зазначає, що матеріали дисциплінарної комісії про накладення дисциплінарного стягнення від 03.07.2025 були побудовані на припущеннях, що не відповідає вимогам Конституції України, а відтак постанова про накладення дисциплінарного стягнення від 03.07.2025 є необґрунтованою та невмотивованою.

У зв`язку з цим позивач просить суд скасувати постанову про накладення стягнення відповідача від 03.07.2025 як незаконну.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного:

Щодо посилань позивача на те, що обшук був проведений безпідставно та форма протоколу не відповідає нормам Інструкції № 73/5-ДСК, суд зазначає наступне:

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими, регулюються, зокрема, Кримінально-виконавчим кодексом України (далі КВК України в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до статті 2 КВК України кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

До засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України. Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання (стаття 3 КВК України).

Частинами першою, другою, четвертою статті 7 КВК України встановлено, що держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду. Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання.

Статтею 9 КВК України визначені основні обов`язки засуджених, до яких належать, зокрема, виконання встановлених законодавством обов`язків громадян України, неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, заборона посягань на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконання встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань, ввічливе ставлення до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених.

Згідно з частиною другою статті 9 КВК України невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Відповідно до статті 131-1 КВК України дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою. Персонал установи виконання покарань зобов`язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.

Порядок та умови перебування у слідчих ізоляторах (далі - СІЗО) осіб, які тримаються під вартою, та окремих категорій засуджених, визначені Правилами внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 2019 року №1769/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18 червня 2019 року №633/33604 (далі Правила №1769/5 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу IV Правил № 1769/5 обшуки та огляди ув`язнених і засуджених, персоналу СІЗО і громадян, які перебувають на території СІЗО, проводяться у такій послідовності:

- перед початком обшуку чи огляду оголошуються підстави і порядок їх проведення;

- пропонується здати гроші, цінні папери і речі, а також продукти харчування та предмети, які заборонено використовувати в СІЗО;

- оголошуються права осіб, які підлягають обшуку або огляду, на оскарження дій персоналу СІЗО щодо виконання зазначених заходів;

- для проведення особистого обшуку ув`язнений чи засуджений піднімає руки догори і розставляє ноги (в окремих випадках, коли існує припущення про наявність в ув`язненого чи засудженого, який підлягає обшуку, зброї або інших заборонених предметів, які можуть бути знаряддям для вчинення кримінального правопорушення, йому пропонується обпертися руками об стіну розкритими долонями і розставити ноги. У таких випадках обшук проводиться не менше ніж двома особами);

- для проведення огляду персоналу СІЗО і громадян, які перебувають на території СІЗО, їм пропонується особисто пред`явити речі і предмети, що їм належать, для поверхневого огляду. Для перевірки внутрішнього вмісту на вимогу осіб, які проводять огляд, валізи, сумки, пакети, футляри розкриваються їх власниками, а кишені одягу вивертаються. Особам, які відмовилися від проведення огляду, прохід до СІЗО забороняється;

- за фактом вилучення грошей, цінних паперів і речей, а також продуктів харчування та предметів, які заборонено використовувати в СІЗО, та про шляхи їх надходження до зони, що охороняється, особи, щодо яких було проведено обшук, мають право надавати письмові пояснення;

- після завершення обшуків та оглядів проводиться опитування осіб, у яких проведено обшуки та огляди, на наявність у них скарг і заяв.

Пункт 2 глави 5 розділу IV Правил № 1769/5 передбачає, що особистий обшук може проводитися як з роздяганням, так і без роздягання.

Особистому обшуку з роздяганням підлягають ув`язнені та засуджені під час їх прибуття до СІЗО, перед відправленням за його межі, під час поміщення до карцеру чи дисциплінарного ізолятора, переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), перед проведенням тривалого побачення і після його завершення, а також у разі наявності у персоналу СІЗО інформації про те, що ці особи мають предмети або речовини, заборонені до зберігання і використання. В останньому, випадку обшук проводиться за рішенням начальника СІЗО або його заступника, а за їх відсутності - чергового помічника.

Аналогічна норма передбачена Інструкцією із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 13.12.2019 № 73/5-ДСК (далі - Інструкція № 73/5-ДСК), яка визначає порядок організації несення служби та здійснення персоналом слідчих ізоляторів функцій охорони та нагляду за особами, які в них тримаються.

Ця Інструкція обов`язкова до виконання персоналом усіх слідчих ізоляторів, а також установа виконання покарань, що виконують функції слідчих ізоляторів (п. 1 розділу І Інструкції).

Так, абзац другий п. 5 глави І розділу VIII Інструкції № 73/5ДСК передбачає, що результати проведення особистого обшуку з роздяганням ув`язненого (засудженого) оформляються протоколом, в якому перераховуються всі вилучені речі. Протокол підписується особами, які проводили обшук, і особою, яку обшукували. Відмова останньої підписати протокол та всі претензії, заявлені під час обшуку, зазначаються в протоколі. Про проведений обшук робиться відмітка в камерній картці із зазначенням дати і прізвища осіб, які проводили обшук (витяг з Інструкції відповідачем додано до відзиву) .

Як вказано в абзаці першому п. 5 глави І розділу VIII Інструкції № 73/5ДСК особистому обшуку з роздяганням підлягають ув`язнені у разі наявності у персоналу СІЗО інформації про те, що ці особи мають предмети або речовини, заборонені до зберігання і використання. Результати проведення особистого обшуку з роздяганням ув`язненого (засудженого) оформляються протоколом, в якому перераховуються всі вилучені речі (копія зразка додатку 63 до Інструкції (пункт 5 глави 1 розділу VIII) додана відповідачем до відзиву).

По суті позовних вимог позивача: по-перше, він вважає обшук, проведений 26.06.2025, безпідставним. При цьому, відповідачем додано до матеріалів справи довідку оперуповноваженого оперативного відділу державної установи «Сумський слідчий ізолятор» лейтенанта внутрішньої служби Івана БУДКО від 06.10.2025 року за вих. № 10/124-2025. Отже, 26.06.2025 обшук ОСОБА_1 був проведений за інформацією, яка надійшла до оперативного відділу про наявні заборонені до зберігання та використання предмети, на підставі чого і було проведено обшук камери № 48, під час якого у позивача і було виявлено та вилучено металеву пластину.

Отже, матеріали додані відповідачем до відзиву свідчать про те, що саме отримана інформація і стала підставою для проведення обшуку, що передбачено Правилами № 1769/5.

Крім цього, позивач зазначає, що у матеріалах дисциплінарної комісії відсутній протокол обшуку, складений відповідно до додатку 63 Інструкції № 73/5ДСК.

Разом з тим, протокол про вилучення заборонених предметів, який міститься у матеріалах дисциплінарної комісії, має бути складний згідно до норм п. 2 наказу Міністерства юстиції України від 08.09.2015 № 1674/5, яким затверджена Інструкція з оформлення посадовими особами установ виконання покарань та слідчих ізоляторів матеріалів як протокол про адміністративні правопорушення.

Інструкція № 1674/5, розроблена відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та встановлює порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення, передбачений додатком 1 п.2 Інструкції № 1674/5 складається відповідно до статті 255 КУпАП уповноваженими посадовими особами установ виконання покарань чи слідчих ізоляторів у разі вчинення передбаченої статтею 188 КУпАП прихованої від огляду передачі або спроби передачі будь-яким способом особам, яких тримають в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах, алкогольних напоїв, лікарських та інших засобів, що викликають одурманювання, а також інших заборонених для передачі предметів.

Суд вважає обґрунтованими посилання відповідача на те, що у зв`язку з тим, що обшук ОСОБА_1 був проведений на підставі наявності у персоналу СІЗО інформації про заборонені до зберігання і використання предмети, обшук був проведений у відповідності до пункту 5 глави 1 розділу VIII Інструкції № 73/5ДСК з урахуванням норм Правил №1769/5.

У матеріалах дисциплінарної комісії міститься протокол № 228 про проведений позаплановий обшук від 26.06.2025 року, складений у відповідності до вимог пункту 5 глави 1 розділу VIII Інструкції № 73/5ДСК, що підтверджує його відповідність встановленим нормам.

Суд вважає недоречними посилання позивача на те, що висновок, складений по факту виявлення та вилучення заточеної металевої пластини побудований на припущеннях та не відповідає дійсності, оскільки дані твердження позивача повністю спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, як слідує з матеріалів дисциплінарної комісії, які містяться в особовій справі ОСОБА_1 , на підставі абзацу другого пункту 2 глави 5 розділу IV Правил № 1769/5 відповідно до протоколу № 228 від 26.06.2025 року був проведений позаплановий обшук камери № 48 відповідно до затвердженого графіка (розпорядження) з метою виявлення заборонених предметів, приготувань до вчинення втечі, злочинів та правопорушень.

Згідно рапорту чергового помічника начальника СІЗО капітана внутрішньої служби Кривенко О.О. від 26.06.2025 о 17 год. 10 хв. під час переміщення позивача з камери № 48 до іншої камери був проведений повний обшук з роздяганням, в ході якого в особистих речах, а саме, в пачці з приправами було виявлено та вилучено металеву пластину з гнучкого металу заточену з одного боку розміром 5x1 см та припаяна до неї пластикова ручка.

Позивачу було запропоновано надати письмове пояснення по вказаному факту, яке він і н а д а в (копія рапорту в справі).

Згідно пояснення ОСОБА_1 , датованого 26.06.2025, останній пояснив, що близько 17 год. 10 хв. його було переміщено до іншої камери, при цьому був проведений особистий обшук. В пакеті з кухонним приладдям було вилучено предмет з пластмасовою ручкою з припаяною до неї металевою пластиною розміром 5x1 см із гнучкого металу, заточеного з одного боку (копію додано до відзиву).

На підставі отриманих матеріалів був складений висновок по факту виявлення та вилучення заточеної металевої пластини при проведенні повного обшуку з роздяганням ув`язненого ОСОБА_1 , 1988 р.н., затверджений начальником державної установи «Сумський слідчий ізолятор» Ігорем Яковлевим 02.07.2025 (копію надано до матеріалів справи).

В подальшому, як вказує відповідач, згідно вказаного вище висновку під час проведення розслідування встановлено, що 26.06.2025 черговим помічником начальника СІЗО капітаном внутрішньої служби Кривенко О.О. під час переміщення позивача з камери № 48 до іншої камери був проведений повний обшук з роздяганням, в ході якого в особистих речах, а саме, в пачці з приправами було виявлено та вилучено металеву пластину з гнучкого металу заточену з одного боку розміром 5x1 см та припаяна до неї пластикова ручка.

Як зазначає відповідач, при спілкуванні з ОСОБА_1 було з"ясовано, що заточену металеву пластину він виготовив власноруч, але в поясненні про це не зазначив.

Зазначене вище підтверджується зібраними в ході перевірки доказами: рапортом чергового помічника начальника СІЗО капітана внутрішньої служби Кривенко О.О., поясненнями ув`язненого ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (копії додаються), протоколом вилучення заборонених предметів від 26.06.2025 № 48.

Згідно абзацу 14 п. З глави 4 розділу І Правил № 1769/5 передбачено, що ув`язненим забороняється, зокрема, виготовляти, зберігати і користуватися предметами, речами, напоями та речовинами, забороненими для передавання ув`язненим і засудженим, а також для користування та зберігання при собі.

На підставі вищевказаного, старшим інспектором (з кінології) відділу режиму і охорони капітаном внутрішньої служби Сергієм Русіним, старшим інспектором відділу режиму і охорони капітаном внутрішньої служби Сергієм Яценко, за погодженням з виконуючим обов`язки начальника відділу режиму і охорони майором внутрішньої служби Євгеном Серебрянніковим, які здійснили перевірку по факту вилучення заточеної металевої пластини, комісія правомірно дійшла висновку про наявність правових підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності згідно статті 15 Закону України "Про попереднє ув`язнення".

Згідно статі 15 Закону України "Про попереднє ув`язнення" передбачено, що до осіб, взятих під варту, які порушують вимоги режиму, адміністрація місця попереднього ув`язнення може застосовувати такі заходи стягнення:

попередження або догану;

позачергове залучення до прибирання приміщення.

Особи, взяті під варту, які злісно порушують вимоги режиму, за мотивованою постановою начальника місця попереднього ув`язнення можуть бути поміщені до карцеру на строк до десяти діб, а неповнолітні - на строк до п`яти діб. Поміщення до карцеру не повинно поєднуватися з погіршенням встановлених норм харчування.

Вагітні жінки і жінки, які мають при собі дітей, поміщенню до карцеру не підлягають.

Застосовувані до взятих під варту заходи стягнення мають відповідати тяжкості і характеру провини. Не допускається застосування заходів, що навмисно завдають особам, яких тримають під вартою, фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Стягнення може бути накладено у строк, що не перевищує десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її завершення, але не пізніш як через шість місяців з дня вчинення проступку.

Накладене стягнення виконується негайно або не пізніше одного місяця з дня його винесення.

Порядок застосування заходів заохочення і стягнення до ув`язнених і засуджених передбачений главою 6 розділу VIII Правил № 1769/5, згідно якої застосування заходів заохочення має на меті здійснення виховного впливу на осіб, до яких ці заходи застосовуються, на основі об`єктивної оцінки додержання ними встановлених правил поведінки.

Правом застосовувати в повному обсязі заходи заохочення і стягнення до ув`язнених та засуджених (за винятком переведення засуджених до приміщення камерного типу (одиночної камери)) користується начальник СІЗО або особа, яка виконує його обов`язки.

Перед накладенням стягнення питання про доцільність застосування стягнення до ув`язнених та засуджених вирішується на засіданні дисциплінарної комісії СІЗО, яка діє на постійній основі. Засідання дисциплінарної комісії є повноважним, якщо на ньому присутні більше половини її членів.

До складу дисциплінарної комісії входять начальник СІЗО, його перший заступник, заступники, а також начальники служб СІЗО, які за своїми посадовими обов`язками безпосередньо спілкуються з ув`язненими та засудженими. Очолює дисциплінарну комісію начальник СІЗО або особа, яка виконує його обов`язки.

На засідання дисциплінарної комісії запрошуються й інші особи, присутність яких є доцільною, для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності. Члени спостережних комісій на відповідній території мають право бути присутніми на засіданні дисциплінарної комісії та мають право дорадчого голосу.

Ув`язнений чи засуджений має бути письмово повідомлений про місце і час засідання дисциплінарної комісії не пізніше ніж за одну добу до його проведення. За письмовою заявою ув`язненого чи засудженого цей термін може бути продовжено, але не більш як на дві доби.

Ув`язнений чи засуджений під час підготовки до засідання дисциплінарної комісії має право користуватися за власним вибором послугами захисника, адвоката або іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правничої допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, який представлятиме його інтереси під час засідання дисциплінарної комісії.

Якщо ув`язнений або засуджений не має доступу до захисника, адвоката або іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правничої допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, адміністрація СІЗО невідкладно, але не пізніше 24 годин з моменту отримання письмового звернення (заяви) такої особи або її близьких родичів, забезпечує ув`язненому чи засудженому можливість звернутися за отриманням безоплатної правничої допомоги до суб`єктів надання такої допомоги за допомогою засобів телефонного зв`язку або шляхом надсилання листа на електронну поштову скриньку чи на поштову адресу в обраний ув`язненим або засудженим спосіб.

Про час, дату та спосіб здійснення такого повідомлення персонал СІЗО ставить відповідну відмітку на зверненні (заяві), після чого долучає його (її) до особової справи ув`язненого чи засудженого.

Ув`язнений і засуджений та/або їх представники мають право:

отримати інформацію про притягнення до відповідальності, у тому числі документи, що стосуються справи, не пізніш як за одну добу до початку засідання дисциплінарної комісії;

бути присутніми на засіданні дисциплінарної комісії під час розгляду питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності;

ознайомлюватися з матеріалами дисциплінарного провадження та особової справи, робити виписки, знімати копії з них;

надавати пояснення, заперечення та заявляти клопотання в усному та письмовому вигляді, надавати докази;

подавати клопотання не пізніш як за двадцять чотири години до визначеного часу засідання про залучення до засідання дисциплінарної комісії осіб, присутність яких є доцільною, для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності.

Матеріали про порушення доповідає на засіданні дисциплінарної комісії начальник відділення соціально-психологічної служби або особа, яка ініціювала притягнення до відповідальності, у присутності особи, яка вчинила порушення, та інших запрошених осіб.

Під час засідання дисциплінарної комісії заслуховуються пояснення ув`язненого чи засудженого та його представника, свідків, інших осіб, присутність яких є доцільною, для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності, адміністрації СІЗО, особи, яка ініціювала притягнення до відповідальності, та осіб, які мають право дорадчого голосу.

Рішення про притягнення до відповідальності приймається більшістю голосів членів дисциплінарної комісії. Результати розгляду дисциплінарною комісією питання про доцільність застосування стягнення до засудженого оформлюються відповідним письмовим рішенням.

Ув`язненому чи засудженому протягом трьох робочих днів видається копія рішення про застосування до нього стягнення із зазначенням можливості та порядку його оскарження (абзац другий п.7 глави 6 розділу VIII Правил № 1769/5).

II. 8 глави 6 розділу VIII Правил № 1769/5 містить норму про те, що про заохочення і стягнення начальник СІЗО виносить постанову про заохочення і постанову про накладення дисциплінарного стягнення.

Так, на підставі отриманих матеріалів, 02.07.2025 позивача було повідомлено про проведення засідання дисциплінарної комісії, яке відбулося 03.07.2025 о 14 год. 00 хв. (копія повідомлення в справі) та право користуватися правовою допомогою (копія заяви в справі), а також ознайомлено з розпискою з положеннями ст. 130,131,132,133,134,135 Кримінально-виконавчого кодексу України, ст. 14,15 Закону України "Про попереднє ув`язнення" від 02.07.2025 (копія в справі).

Після проведення засідання комісії позивач був ознайомлений з витягом з протоколу № 33 від 03.07.2025 року засідання дисциплінарної комісії про застосування щодо нього стягнення у вигляді «КАРЦЕРУ» під особистий підпис (копія розписки в справі). При цьому, відповідач правомірно звертає увагу суду у відзиві на те, що претензій позивач до адміністрації державної установи «Сумський слідчий ізолятор» не мав.

При цьому згідно зі встановленими обставинами позивач у ході здійснення дисциплінарного провадження не надавав дисциплінарній комісії доказів, які би спростовували висновки дисциплінарної комісії.

Не вказано про наявність таких і в позовній заяві.

Суд погоджується із твердженнями відповідача про те, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення було здійснено у відповідності до чинного законодавства, такому передувало проведене за належною процедурою дисциплінарне провадження, за результатами якого було прийнято постанову про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення від 03.07.2025р.

Доводи позову, якими позивач обґрунтовує незаконність прийнятої відносно нього постанови від 03.07.2025 року, не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи. Такі спростовуються наявними у справі матеріалами дисциплінарного провадження.

Тому, оскаржувана п о с т а н о в а скасуванню не підлягає. При її винесенні відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають, що має своїм наслідком відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення м о р а л ь н о ї шкоди.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем у спірних правовідносинах, було дотримано критеріїв правомірності, передбачених ч.2 ст.2 КАС України, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду докази на підтвердження правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав задоволення адміністративного позову.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Враховуючи, що в задоволенні позову належить відмовити підстави розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної установи "Сумський слідчий ізолятор" про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець