Справа № 440/13290/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2026-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 лютого 2026 року м. ПолтаваСправа № 440/13290/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Бевза В.І., розглянувши заяву відповідача про залишення позову без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправною та незаконною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у не проведенні службового розслідування щодо встановлення фактичних обставин, що призвели до отримання поранення, контузії (травми) старшим сержантом ОСОБА_1 , що сталася 26 червня 2022 року під час виконання бойового завдання у населеному пункті Покровське Бахмутського району Донецької області;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 призначити та провести службове розслідування факту поранення та встановлення фактичних обставин контузії (травми) старшого сержанта ОСОБА_1 , що сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання у населеному пункті Покровське Бахмутського району Донецької області;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 за результатами проведеного службового розслідування у відповідності до п. 4 прохальної частини позову в офіційному порядку надіслати на електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та поштову адресу ( АДРЕСА_1 ): 1) акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) у відповідності з Додатком 4 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України /пункт 8 розділу II/, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 27.10.2021 № 332; 2) довідку про обставини поранення, контузії (травми) у відповідності з Додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України /пункт 1.9 глави 1 розділу II/, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 20.10.2025 поновлений позивачу строк звернення до адміністративного суду з 20.07.2025 по 18.09.2025. Продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 04.11.2025 прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 440/13290/25, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази від відповідачів.

13.11.2025 до суду від відповідача, військової частини НОМЕР_2 , надійшов відзив на позовну заяву, у якому міститься заява відповідача про залишення позову без розгляду без пропуск строку звернення до суду позивачем.

Надаючи оцінку вказаному клопотанню, суд дійшов наступного висновку.

Щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд враховує таке.

Судом поновлений строк позивачу ухвалою суду від 20.10.2025 у цій справі, інші доводи відповідача не змінюють висновків суду, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - це, зокрема, військова служба.

Отже, для даного спору строк звернення до суду складає один місяць з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 06.03.2025 у справі № 380/13595/24 зробив наступні висновки щодо обчислення строку звернення до суду в даній категорії справ:

"64. У контексті відмови у видачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) таким моментом є не дата подання рапорту, а саме дата отримання офіційної відмови військовою частиною. Це пояснюється тим, що до моменту отримання відповіді від компетентного органу особа не може достеменно знати, чи порушені її права фактом відмови.

65. У даному випадку відмова у видачі довідки була оформлена офіційним листом військової частини НОМЕР_1 від 08 травня 2024 року. Відповідно, перебіг строку звернення до суду повинен обчислюватися саме з моменту отримання позивачем цього листа. Такий підхід узгоджується з положеннями статті 122 КАС України, згідно з якою строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

66. Однак суди попередніх інстанцій не встановили фактичну дату отримання позивачем зазначеного листа від військової частини НОМЕР_1. Не встановлення такого факту є суттєвим недоліком судового розгляду, оскільки без цього неможливо точно визначити момент початку відліку строку звернення до суду.

67. З огляду на вищевикладене, встановлення дати отримання позивачем відмови у видачі довідки є необхідною передумовою для визначення своєчасності звернення до суду.

68. Окрім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду наголошує, що у справах, пов`язаних із відмовою у видачі довідок військовослужбовцям, процесуальні строки мають визначатися з урахуванням реальних обставин проходження військової служби та об`єктивних перешкод для звернення до суду.

69. Правозастосовна практика вимагає уникнення надмірного формалізму, який може призвести до обмеження доступу до правосуддя. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначає, що застосування строків не може бути суто механічним. Процесуальні норми повинні враховувати фактичні можливості особи для реалізації права на судовий захист, особливо якщо йдеться про військовослужбовців, які виконують службові завдання у складних умовах.

70. Надмірний формалізм у застосуванні строків звернення до суду може розцінюватися, зокрема, як необґрунтоване обмеження права на справедливий судовий розгляд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це може свідчити про відхід від принципу верховенства права та порушення процесуальних гарантій, які забезпечують ефективний судовий контроль за діями суб`єктів владних повноважень.

71. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду також наголошує, що в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із збройною агресією РФ, необґрунтоване формальне застосування строків може мати ознаки обмеження доступу до правосуддя. Військовослужбовці, які беруть безпосередню участь у бойових діях, стикаються з об`єктивними перешкодами, які можуть ускладнювати або унеможливлювати своєчасне звернення до суду. Отже, суди повинні оцінювати не лише формальні аспекти процесуальних строків, але й фактичні умови, у яких перебуває військовослужбовець.

72. З огляду на це, суворе застосування процесуальних строків без врахування зазначених факторів суперечить статтям 55, 124 та 129 Конституції України, які гарантують право на судовий захист і зобов`язують суди враховувати об`єктивні перешкоди, що впливають на можливість звернення до суду.

73. З огляду на викладене Верховний Суд вважає висновки судів попередніх інстанцій щодо залишення позовної заяви без розгляду передчасними.

74. Верховний Суд наголошує, що при застосуванні положень статей 122 та 123 КАС України у справах щодо відмови у видачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до наказу МОЗ № 402, слід враховувати наступне: початком перебігу строку оскарження є дата отримання військовослужбовцем офіційної відмови, а не дата подання рапорту чи запиту; умови проходження військової служби в період воєнного стану в конкретних випадках мають враховуватися судами як обставина під час визначення своєчасності звернення."

З урахуванням зазначеної позиції Верховного Суду, суд обраховує строк звернення до суду із дати отримання відмови від військової частини.

Лист від 13.06.2025 з відмовою військової частини НОМЕР_1 у видачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до наказу МОЗ № 402, отриманий позивачем 19.06.2025 відповідно до трекінгку поштового відправлення № 106.

На інший запит позивача та його заяву, військова частина НОМЕР_2 відповідь не надала.

Відповідно до статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно із частиною першою статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Водночас перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ураховуючи те, що в цій справі оскаржується саме бездіяльність відповідача щодо неприйняття відповідного рішення, то предметом спору в цій справі є триваюче порушення прав позивача у виді невиконання суб`єктом владних повноважень свого обов`язку протягом законодавчо визначеного строку.

Бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Отже, вчинена відповідачем бездіяльність фактично є триваючим правопорушенням, оскільки відсутність дій, що полягає у нескладенні довідки про обставини травми, одержаної позивачем 26 червня 2022 року під час виконання бойового завдання у населеному пункті Покровське Бахмутського району Донецької області, триває з 2022 року.

Строк звернення до суду існує не для того, щоб надавати можливість суб`єкту владних повноважень уникнути відповідальності.

Триваюче право повинно бути захищено, а триваюче порушення - припинено, тобто протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути оскаржена до суду в будь-який час за весь період, протягом якого вона триває. В іншому разі суб`єкт владних повноважень отримав би легітимацію з боку держави у формі забезпечення можливості зловживання правом та безкінечне продовження протиправної поведінки з огляду на відсутність дієвого механізму спонукання до виконання обов`язку.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати і на ту обставину, що позивач на момент виникнення спірних правовідносин проходив військову службу.

А тому, суд вважає за можливе звернути увагу на висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 29 листопада 2024 року по справі № 120/359/24.

Верховним Судом зроблено висновок, що проходження особою військової служби, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з кількох причин, пов`язаних із особливим статусом військовослужбовців та характером їхньої служби:

1. Обмеження доступу до правової допомоги: під час служби військовослужбовці можуть перебувати у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду.

2. Виконання обов`язків служби: військовослужбовці, особливо в умовах воєнного стану, часто перебувають у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори.

3. Фактор часу: участь військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях може унеможливити дотримання, визначеного процесуальним законом, строку для звернення до суду.

4. Повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку.

5. Обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку.

Також суд враховує, що позивач є особою з інвалідністю та учасником бойових дій із 24.02.2024, здійснював захист Батьківщини в умовах воєнного стану.

Суд також враховує і військове звання та посаду позивача, які не належать до офіцерських, що також може створювати певні додаткові труднощі під час отримання доказів від військового командування.

Відтак, на підставі вищевикладеного у своїй сукупності, строк звернення з даною позовною заявою позивачем пропущений з поважних причин, суд не вбачає в доводах відповідача у відзиві нових підстав, які б вказували на пропуск строку позивачем та помилкове поновлення строку судом.

Додатково суд звертає увагу військової частини НОМЕР_2 , що така військова частина не надала відповідь на запит адвоката від 25.05.2025 №141 та долученої заяви позивача командиру військової частини НОМЕР_2 , а тому суд вважає доводи військової частини, з огляду на таку обставину, додатково безпідставними, оскільки ненадання відповіді на заяву та запит адвоката створює додаткові підстави для правової невизначеності позивача щодо необхідності здійснення захисту свого порушеного права.

З урахуванням принципу добросовісності та належного урядування, ненадання відповідачем відповіді на запит адвоката та долученої заяви позивача є перешкодою у реалізації позивачем свого захисту, а тому відповідач не може посилатись на порушення строку позивачем у цих спірних правовідносинах.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, засада використання та захисту цивільних прав, якій корелює принцип добросовісності у пункт 5 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України під час перевірки рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Цивільні права у публічно-правовому спорі захищаються в адміністративній юстиції.

Принципи адміністративної процедури є добросовісність і розсудливість (п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про адміністративну процедуру" 17 лютого 2022 року № 2073-IX).

Стаття 10 Закону України "Про адміністративну процедуру" пояснює добросовісність і розсудливість в адміністративній процедурі. Адміністративний орган зобов`язаний діяти добросовісно для досягнення мети, визначеної законом. Адміністративний орган при здійсненні адміністративного провадження повинен діяти, керуючись здоровим глуздом, логікою та загальноприйнятими нормами моралі, з дотриманням вимог законодавства. Особа зобов`язана здійснювати надані їй права добросовісно та не зловживати ними.

Принципу добросовісності ("bona fides") корелюють доктрина римського права "venire contra factum proprium" (заборони суперечливої поведінки, інша назва принцип "естопель") ґрунтується ще на римських максимах - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), "nemo auditur propriam turpitudinem allegans" (ніхто не може посилатися на власну ганебність або провину, щоб отримати перевагу в суді або в правових питаннях - тобто заборони отримувати вигоду від власного неправомірної поведінки). В основі зазначених доктрин знаходиться принцип добросовісності.

Інші доводи відповідача не спростовують висновків суду про необхідність поновлення позивачу строку звернення до суду, який вирішений судом на стадії відкриття провадження у справі.

Отже, заперечення відповідача щодо пропуску строку позивачем у відзив на позову є необґрунтованими.

Керуючись статтями 122, 241, 243, 248, 256, 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника відповідача військової частини НОМЕР_2 про залишення позову без розгляду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та окремо не оскаржується.

Головуючий суддя В.І. Бевза