Справа № 320/5508/26
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2026-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12 лютого 2026 року м. Київ № 320/5508/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 при обчисленні ОСОБА_2 посадового окладу та окладу за військовим званням, премії, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з 25.02.2022 по 19.05.2023 рік;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_3 перерахунок грошового забезпечення за період з 25.02.2022 по 19.05.2023 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, премії, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-ІХ, «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року №2710-IX, на відповідний тарифний коефіцієнт, а також провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_3 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати грошового забезпечення за період з 25.02.2022 по 19.05.2023 рік, за весь період такої затримки з 25.02.2022 по день фактичної виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши позовну заяву на предмет дотримання процесуальних норм щодо її форми та змісту, суд констатує її невідповідність та вважає за необхідне залишити позов без руху.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України позовній заяві зазначаються докази, що підтверджують вказані обставини.

Відповідна норма кореспондується з ч. 4 ст. 161 КАС України, де зазначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суд зазначає, що відповідно до правових позицій Верховного Суду, викладених у рішеннях, ухвалених у справах адміністративної юрисдикції, звернення до адміністративного суду є належним способом захисту лише за умови наявності реального, конкретного та індивідуалізованого порушення прав, свобод чи інтересів особи з боку суб`єкта владних повноважень, яке існує на момент звернення до суду та підтверджується належними і допустимими доказами.

З аналізу поданої позовної заяви та долучених до неї матеріалів убачається, що позивач не навів фактичних обставин, які б свідчили про невиплату йому грошового забезпечення або про здійснення таких виплат у розмірі, меншому ніж передбачено законодавством. Позовні вимоги не конкретизовані шляхом зазначення періоду, розміру нарахувань, фактичних виплат та розбіжностей між належним і фактично виплаченим, що, відповідно до усталеної практики Верховного Суду, унеможливлює перевірку обґрунтованості заявлених вимог.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що самі по собі посилання на норми матеріального права без викладення обставин їх порушення та без підтвердження таких обставин доказами не можуть вважатися належним обґрунтуванням адміністративного позову. Адміністративний суд не наділений повноваженнями з`ясування замість позивача підстав позову або формування предмета доказування за відсутності відповідних тверджень і доказів з боку особи, яка звернулася до суду.

Крім того, відповідно до частини сьомої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням правових висновків Верховного Суду, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень позивач зобов`язаний надати індивідуальний акт або інший документ, який підтверджує існування спірного владного волевиявлення, або ж заявити клопотання про його витребування судом.

Однак позивачем не долучено жодного індивідуального акта, який би підтверджував відмову відповідача у виплаті відповідного грошового забезпечення або свідчив про оскаржувану бездіяльність, а також не подано клопотання про витребування такого акта. За відсутності відповідного рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відсутній і предмет судового контролю, що узгоджується з підходом Верховного Суду щодо недопустимості абстрактних та декларативних позовів.

Суд також враховує, що за правовими позиціями Верховного Суду право на судовий захист, гарантоване статтею 55 Конституції України, передбачає не лише формальну можливість звернення до суду, а й обов`язок позивача обґрунтувати, яке саме право або інтерес порушено, у чому полягає таке порушення та яким чином обраний спосіб захисту забезпечить його поновлення. Натомість подана позовна заява не містить чіткого визначення порушеного права та не дозволяє суду перевірити ефективність обраного способу захисту.

З огляду на викладене та з урахуванням практики Верховного Суду суд приходить до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не містить належного обґрунтування позовних вимог, не підтверджена доказами та подана за відсутності визначеного предмета судового захисту.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви мають бути усунені шляхом подання до суду:

- доказів, які підтверджують обставини на які посилається у позовній заяві, зокрема відомості про розмір, структуру, складові отриманого грошового забезпечення за спірний період та розрахунок, який підтверджує відповідність, чи невідповідність виплаченого грошового забезпечення вимогам чинного законодавства, та всіх інших обставин і тверджень, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

- детального розрахунку виплат, які за твердженням позивача підлягали йому до виплати відповідачем у спірний період, у розрізі фактично проведених відповідачем виплат та зазначенням їх складових;

Зважаючи на надану законодавцем до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС технічну можливість розглядати (формувати та зберігати) справи в паперовій, електронній чи змішаній формі, суддя вважає за доцільне дану справу розглядати у змішаній формі (електронній формі).

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви у спосіб, визначений даною ухвалою шляхом завантаження відповідних матеріалів в електронному вигляді до Електронного суду до цієї справи.

Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) позивачу (його представнику), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панченко Н.Д.