Справа № 200/5308/25
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2026-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року Справа№200/5308/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Стойки В.В. розглянувши в порядку загального провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 10.06.2025 року №66, зобов`язання повторно розглянути заяву від 02.06.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальноообв`язкове державне пенсійне страхування, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи, які вказані у трудовій книжці ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 від 15.11.1981 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.06.2025 року позивач звернувся до органу ПФУ із заявою про призначення пенсії відповідно пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду заяви від 02.06.2025 року відповідачем було прийнято рішення, яким в призначенні пенсії було відмовлено через недостатність страхового стажу.

Позивач наголошує, що всі спірні періоди в достатній мірі підтверджуються даними трудової книжки, за правильність заповнення якої працівник відповідальності не несе, вважає свої права порушеними та просить судо задовольнити позов.

Ухвалою від 20.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду суддею Давиденко Т.В. Відкрито провадження в адміністративній справі № 200/5308/25. Розгляд справи ухвалено провести суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 17.12.2025 року адміністративну справу прийнято до провадження с. Стойки В.В.

Відповідач правом на надання відзиву не скористався.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

В трудовій книжці НОМЕР_1 від 15.11.1981 наявні наступні записи про роботу позивача:

Ямало-нененський Національний округ Комсомолсько молодіжний відділ Робочого забезпечення №9. Спеціалізація кухар, з 09.11.1981 року по 13.10.1982 року;

служба в Радянській армії. З 08.11.1982 року по 05.03.1990 року;

органи внутрішніх справ. Управління внутрішніх справ в Донецькій області з 14.07.1990 року по 03.08.1991 року;

товарна біржа «ДОНЕЦКАЛИСА». Спеціалізація інспектор відділу охорони. З 05.08.1991 року по 23.03.1992 року;

підприємство «Інтрен», спеціалізація технік. З 25.03.1992 року по 12.03.1993 року.

Донецька митниця. Спеціалізація інспектор, з 01.09.1993 року старший інспектор. З 22.03.1993 року по 18.09.1995 року;

ТОВ «КАЛВИН». Спеціалізація інженер. З 08.09.1997 року по 30.09.1998 року;

ТОВ «ОЛВИН». Спеціалізація інженер. З 01.10.1998 року по 18.03.1999 року;

АОЗТ «ДОНЕЦК-ПРОТО-СНАБ». Спеціалізація механік. З 19.03. 1999 року по 28.01.2000 року;

Донбаська регіональна митниця. Посада інспектор вантажного відділу №1. З 01.02.2000 року по 08.08.2005 року;

Донецька митниця. Посада інспектор вантажного відділу №1. З 09.08.2005 року по 31.12.2006 року;

Східна регіональна митниця. Посада інспектор відділу митного оформлення. З 01.01.2007 року по 30.04.2008 року;

Східна митниця: Посада інспектор митного оформлення №1. З 01.05.2008 року по 24.04.2009 року;

Державна митна служба. Посада інспектор відділу митного оформлення у м. Феодосія. З 27.04.2009 року по 19.04.2011 рік;

Апарат Верховної ради України. Посада помічник консультанта народного депутату України ОСОБА_2 . З 02.06.2011 року по 14.06.2011 рік;

Кримська митниця. Посада начальник відділу митного оформлення №4. З 24.06.2011 року по 05.05.2014 рік;

Кримська митниця. Посада виконуючий обов`язки заступника начальника митного пункту «Феодосія». З 06.05.2014 року по 11.09.2014 року.

02.06.2025 року позивач звернувся до органу ПФУ із заявою про призначення пенсії відповідно пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

10.06.2025 року позивач ОСОБА_1 отримав рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком №66. В спірному рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 16 років 09 місяців 15 днів.

До страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.11.1981 не зараховано періоди роботи з 09.11.1980 по 13.10.1982, з 14.07.1990 по 03.08.1991, з 05.08.1991 по 23.03.1992, з 25.03.1992 по 12.03.1993, з 22.03.1993 по 18.09.1995, з 08.09.1997 по 30.09.1998, з 01.10.1998 по 18.03.1999, з 19.03.1999 по 28.01.2000, оскільки титульна сторінка трудової книжки не завірена печаткою. Стаж врахований з 01.01.1999 по 18.03.1999 згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ок-5.

Додатково: період роботи в росії з 09.11.1980 по 13.10.1982 потребує підтвердження, оскільки відсутні документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат, або інформація про неможливість отримання відповідних документів. Вказаний період стажу можливо зарахувати з урахуванням вимог Постанови № 562.

До страхового стажу не зараховано період проходження військової служби згідно військового квитку НОМЕР_2 від 09.04.1990, оскільки місце проходження військової служби потребує уточнення.

До страхового стажу не зарахований період навчання в росіїї з 01.09.1983 по 08.07.1987 згідно диплому НОМЕР_3 від 22.06.1989, оскільки відсутні документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат, або інформація про неможливість отримання відповідних документів. Вказаний період стажу можливо зарахувати з урахуванням вимог Постанови 562.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону №1058 право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20, 21 і 25 частини першої статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12, 13 і 16 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (крім працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів), особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до пунктів 3 і 4 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, пункту 5 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, а також пункту 6 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків.

Спірним моментом даної справи є недостатність у позивача страхового стажу для наявності права на отримання пенсії за п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону №1058.

Згідно абз. 1 ч.1 ст.24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону №1058).

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Приписами ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Щодо періодів роботи з 09.11.1980 по 13.10.1982, з 14.07.1990 по 03.08.1991, з 05.08.1991 по 23.03.1992, з 25.03.1992 по 12.03.1993, з 22.03.1993 по 18.09.1995, з 08.09.1997 по 30.09.1998, з 01.10.1998 по 18.03.1999, з 19.03.1999 по 28.01.2000 які не були враховані до страхового стажу оскільки титульна сторінка трудової книжки не завірена печаткою.

На час заповнення титульного аркушу трудової книжки позивача, тобто станом на 15.11.1981, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 09 липня 1958 року № 620 (далі Інструкція № 620).

Відповідно до п. 2 Інструкції № 620 трудова книжка є основним документом, що характеризує трудову діяльність робітника і службовця.

Заповнення трудових книжок було регламентовано нормами розділу І Інструкції № 620.

За правилами п. 11 Інструкції № 620 на першій сторінці Трудової книжки записуються загальні відомості про її власника. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення чи заміни імені та по батькові ініціалами) та рік народження вказуються на на підставі паспорта або свідоцтва про народження. Освіта - середня та вища вказується лише на підставі документів (посвідчення, атестат, диплом); початкове освіта може бути зазначена зі слів робітника або службовця. Якщо працівник має незакінчену середню або вищу освіта, то у графі "освіта" підкреслюється слово "середнє" або "вище" та зверху доповнюється - незакінчене. Запис про незакінчену середню або вищу освіту також може бути зроблена лише на підставі відповідного документа (студентського квитка, довідки, залікової книжки тощо). Професія вказується на підставі документів про освіту або зі слів самого робітника чи службовця. У Трудовій книжці обов`язково має бути поставлена ??особиста підпис її власника та дата первинного заповнення книжки.

Інших вимог щодо заповнення першої сторінки трудової книжки станом на 15.11.1981 Інструкція № 620 не містить.

Таким чином суд констатує, що у роботодався станом на момент заповнення трудової книжки не існувало обов*язку накладати відбиток печаткі підприємства на перший аркуш цієї трудової книжки.

Відтак періоди роботи позивача з 09.11.1980 по 13.10.1982, з 14.07.1990 по 03.08.1991, з 05.08.1991 по 23.03.1992, з 25.03.1992 по 12.03.1993, з 22.03.1993 по 18.09.1995, з 08.09.1997 по 30.09.1998, з 01.10.1998 по 18.03.1999, з 19.03.1999 по 28.01.2000 підлягають врахуванню до страхового стажу як такі, що в повній мірі підтверджуються трудовою книжкою.

Щодо періоду роботи в росії з 09.11.1980 по 13.10.1982 який не було враховано до страхового стажу оскільки відсутні документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат, або інформація про неможливість отримання відповідних документів.

Відповідно до частини 1 статті 24-1 Закону № 1058 періоди трудової діяльності за межами України зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено цим Законом або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Приписами частини 2 статті 24-1 Закону № 1058 передбачено, що періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди. Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат визначається Кабінетом Міністрів України.

У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави і неможливості документального підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди особа повідомляє про це органи Пенсійного фонду в заяві про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.

Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування їх до страхового стажу затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2025 року № 562 Деякі питання обчислення страхового стажу (далі Порядок підтвердження нездійснення виплат № 562).

Цей Порядок підтвердження нездійснення виплат визначає механізм підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування таких періодів трудової діяльності до страхового стажу.

У разі укладення міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, періоди трудової діяльності особи в будь-якій республіці колишнього Союзу РСР (крім Української РСР) зараховуються до страхового стажу на умовах міжнародного договору. (пункт 1 Порядку підтвердження нездійснення виплат № 562).

Згідно з пунктом 2 Порядку підтвердження нездійснення виплат № 562 у цьому Порядку термін інші держави означає держави з числа республік колишнього Союзу РСР, до яких належать Азербайджанська РСР, Вірменська РСР, Білоруська РСР, Грузинська РСР, Казахська РСР, Киргизька РСР, Латвійська РСР, Литовська РСР, Молдавська РСР, Російська РФСР, Таджицька РСР, Туркменська РСР, Узбецька РСР, Естонська РСР.

У пункті 3 Порядку підтвердження нездійснення виплат № 562 зазначено, що у разі коли в документах, що подаються особою до територіального органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії, зазначено періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР, у заяві про призначення пенсії така особа зазначає інформацію про те, що вона отримує або не отримує пенсійні виплати в інших державах.

Пунктом 4 Порядку підтвердження нездійснення виплат № 562 установлено, що у разі коли у заяві про призначення пенсії особа зазначила інформацію про те, що вона не отримує пенсійні виплати в іншій державі, особа додає до заяви про призначення пенсії документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат.

У разі відсутності документів про неотримання в іншій державі пенсійних виплат особа зазначає причини неможливості їх отримання та може звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України за допомогою в поданні до іншої держави запиту щодо відповідних документів.

Також в п. 4 Порядку підтвердження нездійснення виплат № 562 зазначено, що якщо відсутня можливість здійснення обміну інформацією між територіальним органом Пенсійного фонду України та органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі (міжнародне співробітництво між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави не налагоджувалося чи не отримано відповіді на запит МЗС протягом 45 днів з дати його надсилання до іншої держави та органу, що здійснює пенсійне забезпечення в іншій державі), до появи можливості здійснення такого обміну/отримання підтвердних документів про нездійснення іншою державою пенсійних виплат особі, яка проживає в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР, пенсія особі обчислюється з урахуванням періодів роботи в республіках колишнього Союзу РСР. У такому разі в заяві про призначення пенсії особа зазначає інформацію про те, що вона не отримує пенсійних виплат у відповідній державі та не може документально підтвердити нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди.

Згідно матеріалів справи, заявою від 16.07.2025 року позивач підтвердив, що не отримує пенсійні виплати від іншої державни, що не може підтвердити.

Таким чином, з урахуванням положень п. 4 Порядку підтвердження нездійснення виплат № 562, період роботи позивача з 09.11.1980 по 13.10.1982 повинен бути зарахованим до страхового стажу.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду проходження військової служби згідно військового квитка НОМЕР_2 від 09.04.1990, оскільки місце проходження військової служби потребує уточнення.

Відповідно п. «в» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також військова служба тощо.

Відповідно п. 6 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1, до документів, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком віднесено документи про проходження військової служби (служби).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Відповідно до пункту 6 Порядку №637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються військові квитки.

Аналізуючи зазначене суд зауважує, що період проходження позивачем військової служби з 08.11.1982 року по 05.03.1990 підтверджується як трудовою книжкою так і військовим квитком НОМЕР_2 від 09.04.1990 (було надано до ПФУ 02.12.2024), що є достатнім для врахування цього періоду до страхового стажу.

Правомірність неврахування відповідачем періоду навчання з 01.09.1983 по 08.07.1987 до страхового стажу судом не оцінюється, так як такий період не визначено в трудовій книжці і, як наслідок, не охоплюється прохальною частиною позову.

Керуючись наведеним суд вважає за належне:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком від 10.06.2025 року №66;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальноообв`язкове державне пенсійне страхування, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи, які вказані у трудовій книжці ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 від 15.11.1981 року.

Відтак позовні вимоги підлягають задовольнню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 3, 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1213, 00грн. Втім, при зверненні до суду позивач мав сплатити 968, 96 грн (1 211, 20 * 0,8), адже позов був поданий в електронній формі.

Таким чином судовий збір у розмірі 968, 96 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Щодо надміру сплаченого судового збору, суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись полоденнями КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, буд.3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком від 10.06.2025 року №66.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальноообв`язкове державне пенсійне страхування, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи, які вказані у трудовій книжці ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 від 15.11.1981 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, буд.3, ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 грн., 96 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Стойка