Справа № 320/3399/25
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2026-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3399/25 Головуючий у 1-й інстанції: Панченко Н.Д.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Файдюка В.В., Штульман І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

21 січня 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач/апелянт/ГУ ПФУ у Київській області) про:

- визнання протиправною відмови ГУ ПФУ у Київській області щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром;

- зобов`язання ГУ ПФУ у Київській області провести ОСОБА_1 з 20 липня 2024 року перерахунок та виплачувати пенсію без обмеження максимальним розміром, з урахуванням надбавок, підвищень, цільової допомоги інвалідам війни, індексації пенсійних виплат, інших доплат та з урахуванням вже проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідачем допущені протиправні дії щодо обмеження його пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, у зв`язку з чим порушено права позивача на отримання пенсії в належному розмірі.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті пенсії без обмеження максимальним розміром.

Зобов`язано ГУ ПФУ у Київській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром, починаючи з 20 липня 2024 року, з урахуванням надбавок, підвищень, цільової допомоги інвалідам війни, індексації пенсійних виплат, інших доплат та з урахуванням вже проведених виплат.

Ухвалюючи таке рішення, суд виходив з того, що обмеження пенсії позивача максимальним розміром є протиправним, оскільки пенсія ОСОБА_1 була призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08 липня 2011 року, яким уперше запроваджено обмеження пенсій десятьма прожитковими мінімумами. Відтак до спірних правовідносин не можуть застосовуватися положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08 липня 2011 року, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 24 грудня 2015 року № 911-III та Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII, з огляду на принцип незворотності дії закону в часі, закріплений у статті 58 Конституції України та роз`яснений у рішеннях Конституційного Суду України. Стаття 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу, не передбачала жодного обмеження її максимального розміру, а тому застосування відповідачем більш пізніх норм, які погіршують становище особи, є неприпустимим. За наявності ж колізії між Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII та Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08 липня 2011 року пенсійний орган був зобов`язаний застосувати найбільш сприятливий для особи підхід, що узгоджується з правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду. Суд врахував сталий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 03 жовтня 2018 року та 12 листопада 2019 року, відповідно до якого обмеження максимального розміру пенсії не поширюється на осіб, яким пенсія призначена до 01 жовтня 2011 року, а також положення частини п`ятої статті 242 КАС України щодо обов`язковості врахування такої практики. Cуд звернув увагу на правові позиції Конституційного Суду України, зокрема Рішення від 12 жовтня 2022 року № 7-р(II)/2022, яким визнано неконституційними приписи статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08 липня 2011 року, як такі, що суперечать сутності конституційних соціальних гарантій. У сукупності з практикою Європейського суду з прав людини це підтверджує, що пенсійні виплати є майновим правом, а їх обмеження без належної правової підстави є непропорційним втручанням у це право. Отже, відмова відповідача у перерахунку та виплаті пенсії без обмеження максимальним розміром порушує набуте право позивача, не ґрунтується на законі та суперечить конституційним засадам соціального захисту, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ у Київській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Апелянт зазначив, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкових висновків щодо відсутності правових підстав для обмеження пенсії позивача максимальним розміром. Положення статті 67 ЗаконуУкраїни «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII є спеціальною нормою, яка прямо передбачає обмеження пенсій чорнобильців десятьма прожитковими мінімумами, і підлягає застосуванню незалежно від дати призначення пенсії. Суд безпідставно поширив на спірні правовідносини висновки Конституційного Суду України та Верховного Суду, оскільки рішення КСУ від 12 жовтня 2022 року № 7-р(II)/2022 не має автоматичної зворотної дії та не скасовує обов`язок застосування чинних на момент виплати норм бюджетного та пенсійного законодавства. Суд першої інстанції не врахував публічний інтерес та фінансові можливості держави, а також не надав належної оцінки тому, що виплата пенсії без обмеження максимальним розміром може призвести до порушення принципу збалансованості бюджету Пенсійного фонду. У зв`язку з цим апелянт вважає, що висновок суду про протиправність дій відповідача є передчасним та необґрунтованим, а позовні вимоги не підлягають задоволенню

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Київській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідачем при нарахуванні пенсії починаючи з 01 березня 2024 року обмежено розмір 10 прожитковими мінімумами, встановленими для непрацездатних осіб.

Не погоджуючись з вказаними діями, позивач звернувся до пенсійного органу з заявою, в якій просив провести перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Листом від 20 грудня 2024 року ГУ ПФУ у Київській області відмовлено позивачу у виплаті пенсії без обмеження максимальним розміром, в обґрунтування чого пенсійний орган послався на те, що відповідно до статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII максимальний розмір пенсії не може перевищувати десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії позивача, позивач звернувся до суду.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

За приписами статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08 липня 2011 року (далі - Закон № 3668-VI), який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, зокрема, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постанови Верховної Ради України «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» від 13 жовтня 1995 року, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з абзацом першим пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

При цьому, абзацом другим пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Так, згідно з частиною третьою статті 67 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 20 березня 2024 року № 2-р(ІІ)/2024 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами. Цим актом суду конституційної юрисдикції також вирішено, що наведені нормативні приписи втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Отже, 20 березня 2024 року скасовані приписи законодавства, якими встановлювалось обмеження максимального розмірі пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які отримують пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII.

Втім, вирішуючи питання щодо початку дії вказаного рішення Конституційного Суду України, Верховний Суд у постанові від 04 липня 2024 у справі № 580/7744/23 дійшов висновку, що правова позиція Конституційного Суду України щодо неконституційності приписів статті 2 Закону про реформування пенсійної системи із змінами, що поширює свою дію на Закон із змінами, та першого речення частини третьої статті 67 Закону із змінами має пряму дію у часі і може бути застосована до правовідносин, що виникли або принаймні тривали після ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення, тобто з 21 березня 2024 року.

Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Файдюк В.В.

Штульман І.В.