Справа № 440/8799/25
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2026-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 р.Справа № 440/8799/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2025 (суддя: С.С. Бойко, м. Полтава, повний текст складено 05.11.2025) по справі № 440/8799/25

за позовом ОСОБА_1

до Національного агентства з питань запобігання корупції

про визнання протиправними та скасування результатів перевірки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національного агенства з питань запобігання корупції (далі по тексту відповідач) про визнання протиправними та скасування результатів спеціальної перевірки щодо достовірності відомостей, зазначених ОСОБА_1 у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, як кандидата на посаду заступника начальника відділу управління майном Полтавського апеляційного суду.

В обґрунтування вимог адміністративного позову зазначила, що після встановлення розбіжності та/або відомостей, які не відповідають встановленим законодавством вимогам для зайняття посади, відповідач не надав ОСОБА_1 можливості надати пояснення щодо відомостей, зазначених у декларації для спростування висновків відповідача.

Вважає, що відповідач стосовно позивача вчинив неправомірні дії, які полягають у неправильному застосуванні положень розділу VII Закону України «Про запобігання корупції» під час проведення спеціальної перевірки щодо достовірності відомостей, зазначених ОСОБА_1 у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, як кандидата на посаду заступника начальника відділу управління майном Полтавського апеляційного суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2025 по справі № 440/8799/25 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Національного агенства з питань запобігання корупції (б-р Миколи Міхновського,28, м. Київ, 01103, код ЄРДПОУ 40381452) про визнання протиправними та скасування результатів перевірки відмовлено.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2025 по справі № 440/8799/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що перевірка, за результатами якої складено оскаржувану довідку, тривала з листопада 2024 року по травень 2025 року, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 57 Закону України «Про запобігання корупції».

Вказує, що спеціальна перевірка здійснюється НАЗК для з`ясування достовірності відомостей, зазначених особою у декларації за минулий рік. Минулим вважається рік, що передував даті надання особою згоди на проведення такої перевірки. Якщо згоду на проведення спецперевірки надано в листопаді 2024 року, то перевірці підлягає декларація за 2023 рік. Якщо ж згоду на проведення спецперевірки особа надала в 2024 році - перевірятиметься декларація за 2023 рік. Проте НАЗК здійснило спецперевірку у 2025 році за 2023 рік, після закінчення дозволених строків, не враховуючи відомості вже поданої нової декларації за 2024 рік, що свідчить про істотне порушення предмета тa меж перевірки та є самостійною підставою для визнання її результатів протиправними.

Зазначає, що позивачем під час подання декларації була зазначена, як того вимагає законодавство, ринкова вартість автомобіля, а також вартість, визначена дарувальником при укладенні договору дарування в сервісному центрі МВС. Тобто апелянт сумлінно виконав вимоги законодавства, не допустив порушень і задекларував вартість у спосіб, передбачений нормативними актами.

Також, вказує, що жодних відомостей про корпоративні права члена сім`ї (чоловіка) у TОВ «Алектро» (ЄДРПOУ:39284778) (вартістю 20,00 грн.), що наявні у нього відповідно до відомостей ЄДР; про чоловіка, як кінцевого беніфіціарного власника ПП «МАКІГ» (ЄДРПOУ 33885143), TOB «КОМФОРТНE ЖИТЛО» (), а також отримання доходу у сумі 635,93 грн., ОСОБА_1 надано не було.

Таким чином, відомості і обставини, зазначені у довідці за результатами спеціальної перевірки щодо достовірності відомостей, зазначених ОСОБА_1 у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, як кандидата на посаду заступника начальника відділу управління майном Полтавського апеляційного суду, суперечать приписам Закону.

Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2025 по справі № 440/8799/25 - без змін.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що Національним агентством з питань запобігання корупції на підставі запиту Полтавського апеляційного суду від 04.11.2024 № 4.7-39/81/2024 (вх. № 139456/0/05-24 від 12.11.2024) та відповідно до положень ст.ст. 56-58 Закону України «Про запобігання корупції», а також Порядку проведення спеціальної перевірки стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №171, проведено спеціальну перевірку стосовно ОСОБА_1 , як особи, яка претендує на зайняття посади, яка передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища, або посади з підвищеним корупційним ризиком, щодо достовірності відомостей, зазначених нею у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік.

За результатами спеціальної перевірки встановлено ознаки відображення у декларації недостовірних відомостей.

Результати проведеної Національним агентством з питань запобігання корупції щодо ОСОБА_1 спеціальної перевірки надіслано Полтавському апеляційному суду листом від 01.05.2025 №49-01/37640-25.

Позивач не визнала результати спеціальної перевірки щодо достовірності відомостей, зазначених нею у декларації за 2023 рік, та звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та чинним законодавством, а відображені ним у результатах спеціальної перевірки декларації позивача висновки є правомірними, оскільки повністю підтверджуються відомостями, отриманими з офіційних джерел.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Закону України «Про запобігання корупції» (далі по тексту Закон) визначено, що стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, а також посад з підвищеним корупційним ризиком, перелік яких затверджується Національним агентством, проводиться спеціальна перевірка, у тому числі щодо відомостей, поданих особисто. У разі якщо призначення, обрання чи затвердження на посади здійснюється місцевою радою, спеціальна перевірка проводиться у встановленому цим Законом порядку стосовно призначених, обраних чи затверджених на відповідні посади осіб.

Зі змісту ч.2 ст.56 Закону вбачається, що організація проведення спеціальної перевірки покладається на керівника (заступника керівника) державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування або їх апарату, на зайняття посади в якому претендує особа, крім випадків, установлених законом. Для забезпечення організації проведення спеціальної перевірки керівник відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування або їх апарату може визначити відповідальний структурний підрозділ.

Згідно з п 3 ч.3 ст.56 Закону, спеціальній перевірці підлягають відомості про особу, яка претендує на зайняття посади, зазначеної в ч. 1 цієї статті, зокрема щодо достовірності відомостей, зазначених у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.57 Закону, спеціальна перевірка проводиться за письмовою згодою особи, яка претендує на зайняття посади, після отримання якої орган, на посаду в якому претендує особа, не пізніше наступного дня надсилає до відповідних державних органів, до компетенції яких належить проведення спеціальної перевірки відомостей, передбачених у ч. 3 ст. 56 Закону, або до їх територіальних органів (за наявності) запит про перевірку відомостей щодо особи, яка претендує на зайняття відповідної посади, за формою згідно з додатком 2 до Порядку.

Порядок проведення спеціальної перевірки та форма згоди на проведення спеціальної перевірки затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 171 затверджено Порядок проведення спеціальної перевірки стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком (далі по тексту Порядок), яким визначено механізм проведення спеціальної перевірки.

Положеннями ч.2 ст.57 Закону передбачено, що особа, яка претендує на зайняття посади, подає до Національного агентства в порядку, визначеному ч. 1 ст. 45 Закону, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Положеннями ч.3 ст.57 Закону та п.4 Порядку №171 встановлено, що після одержання письмової згоди особи, яка претендує на зайняття посади, на проведення спеціальної перевірки орган, на посаду в якому претендує особа, не пізніше наступного дня надсилає до відповідних державних органів, до компетенції яких належить проведення спеціальної перевірки відомостей, передбачених у частині третій статті 56, або до їх територіальних органів (за наявності) запит про перевірку відомостей щодо особи, яка претендує на зайняття відповідної посади, за формою, яку затверджує Кабінет Міністрів України.

У п.3 ч.4 ст.57 Закону та п.п.5 п.3 Порядку №171 визначено, що Національним агентством спеціальна перевірка проводиться щодо наявності у Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, відомостей про кандидата, а також щодо достовірності відомостей, зазначених особою у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Приписами п.3 Порядку №171 встановлено, що органи (підрозділи), які проводять перевірку відомостей, зазначених у цьому пункті, за результатами її проведення обов`язково повідомляють про факт виявлення чи не виявлення відомостей, які не відповідають установленим законодавством вимогам для зайняття посади, що передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища, чи посади з підвищеним корупційним ризиком.

Згідно з ч.1 ст.58 Закону та п.6 Порядку №171, інформація про результати спеціальної перевірки, підписана керівником органу, що проводив перевірку, а в разі його відсутності - особою, яка виконує його обов`язки, або заступником керівника органу відповідно до розподілу функціональних обов`язків, подається до органу, який надіслав відповідний запит, у семиденний строк з дати надходження запиту.

Відповідно до ч.3 ст.58 Закону, орган, на посаду в якому претендує особа, на підставі одержаної інформації готує довідку про результати спеціальної перевірки за формою згідно з додатком 3 Порядку №171.

Приписами абз.2 ч.3 ст.58 Закону передбачено, що особи, щодо яких проведена спеціальна перевірка, мають право на ознайомлення з довідкою про результати спеціальної перевірки та в разі незгоди з результатами перевірки можуть подати відповідному органу державної влади, органу місцевого самоврядування свої зауваження у письмовій формі. Ці зауваження підлягають розгляду у семиденний строк з дня їх надходження.

Орган, на посаду в якому претендує особа, здійснює розгляд відповідних пояснень особи та приймає рішення щодо призначення (звільнення) такої особи.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст. 8 Закону, у разі встановлення за результатами спеціальної перевірки відомостей про претендента на посаду, які не відповідають встановленим законодавством вимогам для зайняття посади, посадова особа, яка здійснює призначення на цю посаду, відмовляє претенденту у призначенні на посаду.

До таких відомостей, відповідно до п.10 Порядку №171, зокрема, належить відображення у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, недостовірних відомостей, якщо такі відомості стосуються майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, і можуть відрізнятися від достовірних на суму, яка дорівнює або перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, установлених на день подання такої декларації.

Приписами абз.5 ч.2 ст.58 Закону встановлено, що особа, щодо якої за результатами спеціальної перевірки встановлено обставини, які є підставою для відмови у призначенні (обранні) на посаду, вважається такою, що не пройшла спеціальну перевірку.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів вказує, що рішення щодо результатів розгляду (врахування) наданих кандидатом на посаду пояснень та виправлення розбіжностей, як і рішення щодо призначення (відмову у призначенні), приймається органом, на посаду в якому претендує особа, в даному випадку це Полтавський апеляційний суд.

Як вбачається з матеріалів справи, спеціальна перевірка стосовно ОСОБА_1 здійснювалась Національним агентством щодо достовірності відомостей, зазначених нею у декларації кандидата на посаду особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, відповідно до ст.ст. 56-58 Закону та Порядку № 171.

Під час проведення спеціальної перевірки відповідачем проаналізовано відомості, зазначені у розділах 2.1 «Інформація про суб`єкта декларування», 2.2 «Інформація про членів сім`ї суб`єкта декларування», 3 «Об`єкти нерухомості», 6 «Цінне рухоме майно транспортні засоби», 8 «Корпоративні права», 9 «Юридичні особи, трасти або інші подібні правові утворення, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є суб`єкт декларування або члени його сім`ї», 11 «Доходи, у тому числі подарунки», 12 «Грошові активи», 13 «Фінансові зобов`язання» декларації.

Перевірка проводилась з використанням наявної у Національному агентстві інформації та баз даних, а саме:

- Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі ЄДРТЗ);

- Державного суднового реєстру України та інформації з Суднової книги України;

- Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі ДРРП);

- Державного реєстру цивільних повітряних суден України;

- Державного земельного кадастру (далі ДЗК);

- Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР);

- Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми доходів, нарахованих фізичній особі податковим агентом, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи (далі ДРФО);

- Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення;

- Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі РЗО);

- Державного реєстру актів цивільного стану громадян (далі ДРАЦС);

- Єдиного державного демографічного реєстру (далі ЄДДР);

- Єдиного реєстру для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів;

- документів, наданих до запитів Полтавського апеляційного суду від 04.11.2024 № 4.7-39/81/2024 та № 4.7-39/84/2024.

За результатами спеціальної перевірки щодо достовірності відомостей, зазначених позивачем у декларації за 2023 рік, відповідачем встановлено ознаки відображення ОСОБА_1 у ній недостовірних відомостей.

Усі розбіжності, що виявлені в ході проведення відповідної перевірки були встановлені на підставі отриманих Національним агентством даних із спеціальних реєстрів, які містили в собі необхідну інформацію.

У ході проведення спеціальної перевірки Національним агентством встановлено, що ОСОБА_1 у розділі 6 «Цінне рухоме майно транспортні засоби» декларації у відомостях про автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT (2016 р.в.) у полі «Вартість на дату набуття права» зазначила відомості про вартість автомобіля 684 000,00 грн., проте, відповідно до відомостей, наявних в ЄДРТЗ, вартість вказаного автомобіля становить 226 924,00 гривень.

На спростування встановлених Національним агентством обставин позивач звертала увагу, що за спільним рішенням з іншим співвласником вказаного автомобіля (її чоловіком ОСОБА_2 ) ними було визначено середню ринкову вартість відповідного транспортного засобу, яка за курсом долара США станом на кінець 2023 року, на їх думку, становила 684 000,00 гривень.

Відповідачем порівняння здійснювалося між інформацією, наявною у ЄДРТЗ, та відомостями, зазначеними позивачем у декларації за 2023 рік в частині вартості автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT (2016 р.в.), який належить ОСОБА_1 та її чоловіку ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності та, згідно з інформацією, отриманою відповідачем з відповідного реєстру, вартість вказаного транспортного засобу на дату його набуття становила 226 924,00 гривні.

Приписами п.2 ч.1 ст.46 Закону визначено, що у декларації зазначається вартість транспортного засобу на дату його набуття у власність, володіння або користування.

Відповідно до п.15 ч.1 ст.11 Закону, Національне агентство надає роз`яснення, методичну та консультаційну допомогу, зокрема, щодо застосування положень Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів.

Згідно з п.107 Роз`яснень НАЗК від 13.11.2023 № 4 «Щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку)» (зі змінами та доповненнями), вартістю транспортного засобу є ціна, визначена відповідним правовстановлюючим документом, що підтверджує купівлю-продаж та на підставі якого здійснювалось розмитнення транспортного засобу (у разі його здійснення). Витрати на митне оформлення, реєстрацію транспортного засобу, ремонт транспортного засобу (його частини) до його вартості не включаються.

Разом з тим, якщо відповідний разовий видаток на митне оформлення, реєстрацію, ремонт чи сплату відповідних сервісних зборів перевищує встановлений поріг декларування (50 ПМ) і здійснений суб`єктом декларування у звітному періоді, то він повинен бути відображений у розділі 14 "Видатки та правочини суб`єкта декларування" декларації.

Також, позивач у розділі 8 «Корпоративні права» декларації кандидата на посаду не відобразила відомостей про корпоративні права члена сім`ї (чоловіка ОСОБА_2 ) у ТОВ «АЛЕКТРО» (), вартістю 20,00 грн., які наявні у нього відповідно до відомостей ЄДР.

Позивач у розділах 8 «Корпоративні права» та 9 «Юридичні особи, трасти або інші подібні правові утворення, кінцевим беніфіціарним власником (контролером) яких є суб`єкт декларування або члени його сім`ї» поданої ОСОБА_1 декларації, не зазначила відомостей про ПП «МАКІГ» (), засновником та кінцевим беніфіціарним власником (контролером) якого є член сім`ї кандидата (чоловік ОСОБА_2 ), який володіє часткою 100 % (1000,00 грн.) та ТОВ «КОМФОРТНЕ ЖИТЛО» (), засновником та кінцевим беніфіціарним власником (контролером) якого є член сім`ї кандидата (чоловік ОСОБА_2 ), який володіє часткою 100 % (1000,00 грн).

Відповідно до відомостей Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації позивач не зазначила відомостей про дохід члена сім`ї (чоловіка ОСОБА_2 ) у сумі 635,93 грн. у виді додаткового блага, отриманого ним впродовж 2023 року від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» ().

Доказів відмови члена сім`ї суб`єкта декларування надати будь-які відомості чи їх частину для заповнення декларації суб`єктом декларування позивачем до суду не надано.

Також, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.11.2023 по справі № 520/25012/21 про те, що оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з винесенням НАЗК спірної довідки у процедурі здійснення публічно-владних управлінських функцій і така довідка стосується прав, обов`язків та охоронюваних законом інтересів позивача, тому такі правовідносини мають характер юридичного спору, що підлягають вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Дослідивши наявні у справі документальні докази у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та чинним законодавством, а відображені ним у результатах спеціальної перевірки декларації позивача висновки є правомірними, оскільки повністю підтверджуються відомостями, отриманими з офіційних джерел.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 ..

Колегія суддів також враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

У відповідності до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2025 по справі № 440/8799/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Я.М. Макаренко Т.С. Перцова