Справа № 120/1504/26
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2026-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

13 лютого 2026 р. Справа № 120/1504/26

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян Марини Бондівни, розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Липовецька міська рада про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду адміністративним позовом звернулася ОСОБА_1 до Липовецької міської ради, в якому просить:

- визнати протиправними дії Липовецької міської ради та її посадових осіб щодо здійснення 27 листопада 2025 року виїзних дій за адресою: м. Липовець, вул. Василя Липківського, 47;

- визнати такими, що не створюють правових наслідків, будь-які акти, висновки, довідки чи інші документи, складені за результатами зазначених дій;

- визнати протиправним та скасувати припис від 22 січня 2026 року, виданий інспектором з благоустрою КП «Комунсервіс»;

- заборонити відповідачу та його посадовим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на втручання у господарську (підприємницьку) діяльність позивача, у тому числі шляхом проведення перевірок, виїздів, складення приписів чи інших документів без законних на те підстав та з порушенням установленої процедури.

Одночасно у позовній заяві позивач просить застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо примусового впливу на діяльність позивача до набрання законної сили рішенням суду.

13.02.2026 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшло клопотання про забезпечення позову, в якому просить застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони Липовецькій міській раді, її посадовим особам, виконавчим органам та підпорядкованим підприємствам вчиняти будь-які дії, спрямовані на реалізацію припису від 22.01.2026, втручання у підприємницьку діяльність позивача, вчинення будь-яких примусових дій до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Обґрунтовуючи підстави вжиття заходів забезпечення адміністративного позову представник зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до примусового втручання у підприємницьку діяльність, фактичного припинення господарської діяльності, завдання істотної майнової шкоди, створення ситуації, за якої навіть у разі задоволення позову поновлення прав буде ускладненим або неможливим.

Відповідно до частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Визначаючись щодо наявності підстав для забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Інститут забезпечення позову регламентовано статтями 150 - 153 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову під час здійснення адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (частина 2 статті 150 КАС України).

Надаючи оцінку аргументам заяви про забезпечення позову щодо потенційних несприятливих наслідків (ризиків) для заявника, суд зазначає наступне.

Забезпечення позову - це надання заявнику (позивачеві) тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся чи планує звернутися до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбачених законом (відповідний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 20.03.2019 року в справі № 826/14951/18).

Відтак, у кожному випадку суд повинен надати оцінку характеру ймовірних наслідків оскаржуваного рішення (дій чи бездіяльності) відповідача і лише у виняткових випадках за клопотанням позивача чи з власної ініціативи постановити ухвалу про забезпечення позову.

Згідно частини 2 статті 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії (правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.04. 2019 року в справі № 826/10936/18 (провадження № К/9901/728/19).

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, наслідків заборони відповідачу приймати рішення чи здійснювати певні дії.

Обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, очевидної, реальної та невідворотної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи, та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Обґрунтовуючи очевидні ознаки протиправності дій відповідача та припису від 22.01.2026 "Про усунення порушень при розміщенні групи тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та малих архітектурних форм на території Липовецької міської ради", представник звертає увагу на те, що він прийнятий з перевищенням владних повноважень та без належних правових підстав.

Визначаючись щодо очевидності ознак протиправності припису, суд ураховує усталені правові висновки Верховного Суду релевантні із вказаним питанням, за змістом яких такі ознаки повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, застосування заходів забезпечення позову із цих підстав є можливим у разі якщо оскаржене рішення чи дія явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. В іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивача до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію у справі (висновок сформовано Верховним Судом у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 826/14303/ 18, від 12 лютого 2020 року у справі № 640/17408/19, від 27 лютого 2020 року у справі № 640/16242/19 та від 11.01.2022 у справі № 640/18852/21).

Беручи до уваги аргументи заяви про забезпечення позову та враховуючи вказані висновки Суду касаційної інстанції, суд вважає передчасними твердження заявника про очевидність ознак протиправності дій та рішень відповідача та вказує, що для правової оцінки дій та рішень відповідача слід провести розгляд справи по суті, встановити фактичні обставини справи та дати їм оцінку через призму застосовних норм права.

Інша група аргументів заяви стосується існуючої на думку представника позивача очевидної, реальної та невідворотної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення та неможливості у подальшому без вжиття таких заходів ефективного відновлення її прав.

Так, дійсно, у приписі від 22.01.2026 "Про усунення порушень при розміщенні групи тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та малих архітектурних форм на території Липовецької міської ради", гр. ОСОБА_1 в строк до 28.02.2026 вимагається добровільно демонтувати три тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності, які встановлені відповідно до Паспорту прив`язки групи тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 №13 від 05.01.2023, термін дії якого закінчився, а також демонтувати інші об`єкти, на які відсутня документація.

Отже, згідно із вказаним приписом заявнику рекомендовано самостійно здійснити демонтаж до 28.02.2026. При цьому, у разі не здійснення таких дій, терміни проведення демонтажу будівлі суб`єктом владних повноважень не встановлено. Відтак наразі відсутні обґрунтовані підстави вважати про існування очевидної, реальної та невідворотної загрози завдання шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення, а також про неможливість подальшого ефективного відновлення порушених прав без вжиття відповідних заходів. Крім того жодними доказами не підтверджено, що станом на день подання даної заяви відповідачем вчинено чи/або вчиняються дії щодо демонтажу чи/або відключення від електроживлення належної заявнику будівлі.

Із наведеного слідує, що зміст заяви про забезпечення адміністративного позову не дозволяє дійти переконливого висновку про існування обставин, які згідно положень статті 150 КАС України є підставою для забезпечення позову, оскільки представником заявника не наведено жодних належних та достатніх доводів в підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду.

Враховуючи вище викладене та здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, суд приходить до висновку, що подана заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Мультян Марина Бондівна