Справа № 380/10140/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2026-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 380/10140/24 пров. № А/857/6957/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Іврус-Трейд» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.01.2025р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іврус-Трейд» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, рішення про коригування митної вартості товарів (суддя суду І інстанції: Костецький Н.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 13.01.2025р., м.Львів; дата складання повного рішення суду І інстанції: 13.01.2025р.),-

В С Т А Н О В И В:

03.05.2024р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Іврус-Трейд» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем Львівською митницею наступні рішення:

* картку відмови № UA209230/2023/002844 у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

* рішення № UА209000/2023/100688/2 від 03.11.2023р. про коригування митної вартості товарів (а.с.1-9, 25а).

Згідно ухвали суду від 29.05.2024р. вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в судове засідання за наявними матеріалами (а.с.107 і на звороті).

Відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.01.2025р. в задоволенні заявленого позову відмовлено за безпідставністю (а.с.148-153).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ТзОВ «Іврус-Трейд», який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.156-159).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час розгляду справи відповідач не надав доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності заявленої митної вартості, а також не вказав конкретних обставин, які вимагали додаткового підтвердження.

Наголошує на тому, що платіжна інструкція № 161 від 10.07.2023р. та інвойс № НТ23208003 від 20.08.2023р. повністю відповідали заявленій митній вартості, а також містили всі необхідні реквізити для підтвердження суми платежу. У рішенні суду першої інстанції є відсутнім належне обґрунтування недостатності цих документів для підтвердження заявленої декларантом митної вартості.

Основним аргументом для коригування митної вартості товару було посилання відповідача на платіжну інструкцію № 161 від 10.07.2023р., яка, начебто, підтверджує сплату позивачем суми 15702,55 доларів США, що, на думку відповідача, не відповідає заявленій митній вартості товару. Проте, платіжна інструкція № 161 від 10.07.2023р. включає оплату по двом специфікаціям до договору, в тому числі в розмірі 5613,30 доларів США.

Окрім цього, суд не дослідив і не надав оцінку митній декларації № 23UA26U6 від 30.08.2023р., що слугувала джерелом інформації для коригування митної вартості товару. У вказаній декларації зазначено неідентичні (неподібні) товари, умови поставки.

Водночас, відсутність прибутку в собівартості товарів не може розцінюватися як підстава для визначення митної вартості як неправомірної, оскільки згідно основного методу визначення митної вартості ціна товару є такою, яка сплачена відповідно до договору, а не залежить від структури прибутку продавця.

Також коносамент як товаророзпорядчий (транспортний) документ не містить жодної інформації про митну вартість товару, оскільки не включає відомостей щодо фактичної сплаченої ціни, числових значень складових митної вартості або умов, що визначають її розмір. Суд не врахував докази понесених витрат на транспортування, що були надані ТзОВ «Хельманн Східна Європа Оуверсінг» згідно договору № 071118-01 від 07.11.2018р. і акту приймання-передачі № 7818 від 23.10.2023р.

Відповідач Львівська митниця скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції надав належну оцінку всім обставинам справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.184-190).

Ухвалою апеляційного суду від 07.01.2026р. з ініціативи апеляційного суду витребовувано від позивача додаткові докази по справі (зокрема, переклади на українську мову документів, що викладені на іноземній мові) (а.с.204-206); додаткові докази надані позивачем і долучені на матеріалів справи (а.с.215-228).

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, між ТзОВ «Іврус-Трейд» (покупець) та нерезидентом HIT WELDING INDUSTRY Ltd (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт - договір № 2021-1 від 26.02.2021р., відповідно до якого продавець зобов`язується поставити з території Китаю, а покупець прийняти й оплатити продукцію за умовами діючого договору. Номенклатура, кількість, вартість кожної партії товару узгоджуються сторонами в специфікаціях, які є невід`ємною частиною діючого договору. Загальна кількість товару, що постачається згідно договору складає 2000 (дві тисячі) тон +/- 10% в залежності від остаточно підтвердженого замовлення (а.с.35-36).

Згідно з п.3.1 договору загальна вартість договору складає 2500000 доларів США (+/- 20% в залежності від кожного підтвердженого замовлення).

Відповідно до специфікації № 33 від 16.06.2023р. до договору № 2021-1 від 26.02.2021р. позивач ТзОВ «Іврус Трейд» придбав дріт сталевий, вкритий міддю та без покриття, на пластикових касетах та в картонних діжках діаметром: HTW-50 1,0 мм (15 кг/коробка) 3780 кг за ціною 750 доларів США на суму 2835 доларів США; HTW-50 1,2 мм (15 кг/коробка) 3780 кг за ціною 735 доларів США на суму 2778,30 доларів США; Торговельна марка: HTW. Виробник: HIT WELDING INDUSTRY CO., LTD. Країна виробництва: CN, на загальну суму 5613,30 доларів США., на умовах поставки FOB Shanghai; умови оплати 100 % переплата, можлива сплата частинами (а.с.39).

Згідно комерційного інвойсу № HT23208003 від 20.08.2023р. ТзОВ «Іврус Трейд» придбало товару по специфікації № 33 від 16.06.2023р. до договору № 2021-1 від 26.02.2021р. на суму 5613,30 доларів США (а.с.40).

ТзОВ «Іврус-Трейд» здійснило оплату на суму 15702,55 доларів США за товар по специфікаціях №№ 32 і 33 до договору № 2021-1 від 26.02.2021р., що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті або банківських металах № 161 від 10.07.2023р. (а.с.41).

З метою митного оформлення партії товару подав митному органу електронну митну декларацію /МД/ № 23UA52U0 від 03.11.2023р., в якій визначив митну вартість такого товару, що імпортується, за основним методом - за ціною договору (контракту) на загальну вартість 5613,30 доларів США (зворот а.с.123- а.с.124).

До вказаної митної декларації ТзОВ Іврус-Трейд» долучено наступні документи:

пакувальний лист (Packing list) № б/н від 20.08.2023р.;

рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № НТ23208003 від 20.08.2023р.;

коносамент (Bill of ladіng) № SZX230801091 від 23.08.2023р.;

накладна УМ ВС (SMGS consiqnment note (rail)) № 31501893 від 20.10.2023р.;

автотранспортна накладна (Road consianment note) № 7063 від 01.11.2023р.;

супровідний документ Т1 (Dispatch note model Tl) № 23РL322080NU67UR65 від 16.10.2023р.;

сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № 23С3204В0216/00073 від 23.08.2023р.;

інвойс на перевезення № 08875АR123 від 19.10.2023р.;

банківський платіжний документ № 161 від 10.07.2023р.;

рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 7818 від 23.10.2023р.;

довідки про транспортні витрати № 9909-1091 від 19.10.2023р., № 99091/1023 від 23.10.2023р.;

прейскурант (прайс-лист) виробника товару № б/н від 16.06.2023р.;

висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - висновок Держзовнішінформу № 123/475 від 28.09.2023р.;

документ, що містить інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини № б/н від 09.05.2023р.;

розрахунок ціни (калькуляція) № б/н від 27.10.2023р.;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - додаткові угоди № 1 від 03.11.2022р., специфікація № 33 від 16.06.2023р.;

зовнішньоекономічний договір (контракт) № 2021-1 від 26.02.2021р.;

договір про надання послуг митного брокера № 21-08/17 від 21.08.2017р.;

договір (контракт) транспортного експедирування № 071118-01 від 07.11.2018р.;

договір (контракт) на транспортно-експедиційне обслуговування № 1708-23 від 17.08.2023р.;

заявки на перевезення № 9909-1 від 17.08.2023р. та від 24.08.2023р.;

видаткова і податкова накладні від 02.11.2023р.;

копія митної декларації країни відправлення № 02932822 від 20.08.2023р.

Митним органом скерована вимога декларанту стосовно надання наступних додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості товарів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару: 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів: 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вказану вимогу декларант не надав будь-яких додаткових документів, що стверджується листом декларанта ТзОВ «Енерджі Лоджістік».

Перевіривши подані документи, відповідач встановив наявність розбіжностей, відтак відповідно до вимог МК України митним органом відмовлено в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю; прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UА209000/2023/100688/2 від 03.11.2023р. та виніс картку відмови № UA209230/2023/002844 від 03.11.2023р. в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно з оформленою відповідачем карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/002844 від 03.11.2023р. у прийнятті митної декларації відмовлено в зв`язку із неможливістю завершення митного оформлення по причині помилкового заповненими граф 12, 43, 44, 45, 46, 47 МД відповідно до рішення про коригування митної вартості № UА209000/2023/100688/2 від 03.11.2023р. (порушено умови декларування, передбачені ст.55, п.п.1, 8 ст.257 МК України, постанови КМ України № 450 від 21.05.2012р.) (а.с.12).

Рішенням Львівської митниці № UА209000/2023/100688/2 від 03.11.2023р. про коригування митної вартості товарів скориговано митну вартість товару із застосуванням 6 (шостого) методу визначення митної вартості товарів; джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД № 23UA26U6 від 30.08.2023р., де вартість такого товару становить 1,15 доларів США за кг (а.с.10-11).

Згідно з п.33 цього рішення обставинами прийняття рішення та джерелами інформації, що використовувалися митним органом для визначення митої вартості товару, визначено:

1) відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах № 161 від 10.07.2023р. ТзОВ «Іврус-Трейд» сплачує 15702,55 доларів США, в той час, як в інвойсі № НТ23208003 від 20.08.2023р. сума для оплати складає 5613,30 доларів США. При цьому декларантом не надано специфікацію № 32, яка зазначена у призначенні платежу платіжної інструкції.

2) надана декларантом калькуляція собівартості продукції продавця/виробника № б/н від 27.10.2023р. не містить інформації про числове значення щодо сформованого розміру прибутку продавця/виробника. Оскільки, калькуляція собівартості - це бухгалтерський документ, який формує собівартість продукції, а відсутність в ньому інформації про прибуток ставить під сумнів таку зовнішньоекономічну операцію продажу товару, яка полягає в отриманні прибутку продавцем/виробником та як наслідок її економічну доцільність.

3) у СMR від 01.11.2023р. у графах 16 та 23 міститься відтиск штампу ФОП ОСОБА_1 , проте рахунок на транспортні витрати № 7818 від 23.10.2023р. видано Nunit LLC (документи, що висвітлюють договірні відносини із цією фірмою при виконанні угоди відсутні);

4) в рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 7818 від 23.10.2023р. міститься посилання на договір № 071118-01 від 07.11.2018р., а тому не можливо перевірити порядок та умови розрахунку між суб`єктами;

5) в наданому висновку Держзовнішінформу № 123/475 від 28.09.2023р. експертом у використаних методичних та інформаційних виданнях вказано інформацію з мережі Інтернет щодо цін на дріт сталевий з мідним покриттям та їх аналоги, пропозиції з яких відображають цінову інформацію з країни виробництва Китай, проте експертом вищевказану інформацію, а саме Інтернет пропозиції, не відображено в висновку (звіті). Згідно з п.54 Національного стандарту № 1, затв. постановою КМ України № 1440 від 10.09.2003р., зібрані вихідні дані та інша інформація повинна відображатися у звіті з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього. У висновку, наданому для підтвердження заявленої митної вартості, відсутні вихідні дані з додатками. Підготовлений з порушенням положень Національного стандарту № 1 висновок не може засвідчувати обґрунтованість числового розрахунку вартості імпортованих товарів, які у ньому наведені у зв`язку з відсутністю документально підтверджених даних. Оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватись на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

У митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ.

Крім цього, проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МК України. Неможливо застосувати такі методи визначення митної вартості, а саме: метод 2а (ст.59 МК України) та метод 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; метод 2в (ст.62 МК України) та метод 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу. Застосовано метод 2ґ (ст.64 МК України).

З урахуванням прийнятого відповідачем оскаржуваного рішення, у зв`язку із забезпеченням сплати гарантійних митних платежів, позивач подав електронну МД № № 23UА74U2 від 03.11.2023р., за якою товар випущено у вільний обіг (а.с.33-34).

Із змісту заявленого ТзОВ «Іврус-Трейд» позову слідує, що його предметом є оскарження прийнятих Львівською митницею рішення про коригування митної вартості, а також картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Приймаючи рішення та відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач встановив розбіжності, про які зазначено у спірному рішенні № UA209000/2023/100688/2 від 03.11.2023р. про коригування митної вартості товарів.

Водночас, позивач не надав будь-яких доказів та не навів доводів, які б спростовували аргументи та позицію відповідача.

Таким чином, у митного органу на час проведення митного оформлення імпортованого позивачем товару були наявні обґрунтовані сумніви у правильності визначення декларантом митної вартості товару, у зв`язку з чим відповідач витребував додаткові документи. Вказані розбіжності у поданих до митного оформлення документах могли бути усунуті або ж спростовані декларантом після отримання запиту митного органу, проте декларант не спростував твердження відповідача про виявлені у документах недоліки та не надав додаткових документів, які б дозволяли митниці однозначно встановити і перевірити заявлену декларантом митну вартість.

Отже, встановлені відповідачем розбіжності в поданих до митного оформлення документах свідчили про наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості та правомірно стали підставою для витребування митним органом додаткових документів у декларанта.

Висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заявленого позову колегія суддів вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Відповідно до МК України (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин):

ст.ст.49, 50 - митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

ч.2 ст.52 - декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

ч.ч.1, 2 ст.54 - контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

ч.3 ст.54 - за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визнається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч.3 цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В розглядуваному випадку рішення відповідача про коригування митної вартості ґрунтуються на відсутності у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України № 2 від 13.03.2017р. «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року», факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

В пункті 2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Під час судового розгляду справи з`ясовано, що позивач (декларант) для підтвердження заявленої митної вартості товару подав до митного органу всі необхідні для цього документи, які містять достатні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а також відомості про ціну, яка була сплачена за товар.

Із змісту представлених документів можна чітко та однозначно встановити вартість придбання ввезених товарів, при цьому наявність будь-яких обставин, що є визначальними за цих умов та змінюють його вартість, відповідачем не доведено.

Зокрема, для здійснення митного оформлення товару позивач подав до Львівської митниці електронну МД № 23UA52U0 від 03.11.2023р.

До вказаної митної декларації декларант ТзОВ «Іврус-Трейд» долучив наступні документи: пакувальний лист, інвойс (рахунок-фактуру) (Commercial invoice), автотранспортну накладну (Road consignment note); декларації про походження товару (Declaration of origin); документи, що підтверджують вартість перевезення товару у формі довідок; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів та доповнення до нього, прайс-лист, копію митної декларації країни відправлення.

Водночас, висновки митного органу про розбіжності у вартості товарів ґрунтуються на тому, що відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах № 161 від 10.07.2023р. ТзОВ «Іврус-Трейд» сплачує 15702,55 доларів США, в той час, як в інвойсі № НТ23208003 від 20.08.2023р. сума для оплати складає 5613,30 доларів США. При цьому декларантом не надано специфікацію № 32, яка зазначена в призначенні платежу платіжної інструкції.

Під час судового розгляду встановлено, що фактична оплата за товар, зазначений в митній декларації № 23UA52U0 від 03.11.2023р., підтверджена платіжною інструкцією № 161 від 10.07.2023р., яка повністю відповідає інвойсу № НТ23208003 від 20.08.2023р. на суму 5613,30 доларів США та специфікації № 33 від 16.06.2023р. до договору купівлі-продажу № 2021-1 від 26.02.2021р., що й було задекларовано позивачем під час митного оформлення товарів.

Зміст вказаного платіжного документа вказує на те, що ТзОВ «Іврус-Трейд» здійснило оплату на суму 15702,55 доларів США за товар по двом специфікаціям №№ 32, 33 до договору № 2021-1 від 26.02.2021р.

Колегія суддів звертає увагу на постанови Верховного Суду від 17.04.2018р. у справі № 815/329/17, від 19.11.2024р. у справі № 420/23588/23, в яких Суд наголосив, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом.

Окрім цього, під час митного оформлення позивач надав договір № 071118-01 від 07.11.2018р., укладений з ТзОВ «Хельманн Східна Європа Оуверсінг», платіжну інструкцію про оплату транспортно-експедиційних послуг, акт здачі-приймання робіт № 7818 від 23.10.2023р. При цьому, товаросупровідні документи не містять згадок про ФОП ОСОБА_1 або його печаток.

В частині тверджень митного органу про відсутність належної інформації щодо прибутків виробника/продавця у калькуляції № б/н від 27.10.2023р. колегія суддів вважає, що відсутність прибутку в собівартості не є підставою для визнання неправильної митної вартості, оскільки метод основного визначення митної вартості (за ціною договору) передбачає, що ціна товару є такою, яка сплачена відповідно до договору, а не залежить від структури прибутків продавця.

Крім того, щодо недоліків поданого декларантом під час митного оформлення товарів висновку цінової експертизи ДП «Держзовнішінформ» № 123/475 від 28.09.2023р. (а.с.96-97), колегія суддів зауважує про те, що висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини є додатковими документами, що подаються декларантом на вимогу митного органу у випадку виникнення сумнівів у правильності задекларованої митної вартості товарів, однак сама по собі наявність або відсутність таких висновків чи інформації не може бути підставою для сумнівів у задекларованій митній вартості товарів за умови подання декларантом усіх наявних та підтверджуючих заявлену митну вартість документів, визначених ч.2 ст.53 МК України.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що виявлені митним органом розбіжності по суті є формальними, несуттєвими та жодним чином не впливають на рівень заявленої митної вартості. Відтак, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість доводів митного органу про те, що подані позивачем документи не дозволяли у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, є необґрунтованими та не відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

Також апеляційний суд констатує, що усі зауваження відповідача з приводу наявності у нього сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості та з приводу непідтвердження позивачем числових значень складових митної вартості спростовані під час судового розгляду, а тому такі не можна вважати обґрунтованими.

Поряд із тим, текст спірного рішення про коригування митної вартості не містить інформації про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. У свою чергу, недоведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів. Посилання у рішенні про коригування митної вартості лише на номери митних декларацій, як на джерела цінової інформації, не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості визначення митної вартості за резервним методом.

Такі міркування суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 25.05.2021р. у справі № 520/10386/2020 та від 13.01.2022р. у справі № 520/11061/2020.

Крім того, посилання відповідача в спірному рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару за ціною договору.

Колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, сформовані у постановах від 25.05.2021р. у справі № 520/10386/2020, від 29.09.2020р. по справі № 520/7041/19, за якими формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню. Рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм п.п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Проте, як встановлено під час судового розгляду, в оскарженому рішенні відповідач не вказує будь-яких джерел та інформації, якими керувався при визначенні митної вартості товару.

Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Так, у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 18.08.2021р. у справі № 160/4944/19 та від 17.01.2022р. у справі № 520/2000/19.

Також Верховний Суд у постановах від 25.02.2020р. у справі № 260/718/19 та від 27.04.2020р. у справі № 140/804/19 наголошував на тому, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Звідси, Львівською митницею не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару в митній декларації, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.(*) b) Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або i) з порівнюваними кількостями, або ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.(*) c) Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Згідно з приміткою 4 до п.2 ст.7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі формулювання підпунктів «a» і «b» дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на подібний товар.

Відповідно до положень Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року первинною основою для митної вартості за цією Угодою є «контрактна вартість», визначена в статті 1. Статтю 1 необхідно розглядати разом зі статтею 8, яка передбачає inter alia, коригування ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті у випадках, коли певні конкретні елементи, які вважаються такими, що формують частину вартості для митних цілей, припадають на покупця, але не включені до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.

Згідно з частинами 1, 2 Приміток до ст.7 вказаної Угоди митні вартості, визначені згідно з положеннями статті 7, повинні настільки, наскільки можливо, ґрунтуватися на раніше визначених митних вартостях. Методи оцінювання, які мають використовуватися згідно зі статтею 6, повинні бути методами, викладеними в статтях 1 - 6, проте обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів відповідатиме цілям та положенням статті 7.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог ст.ст.52, 53 МК України позивач подав всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного товару за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в ч.3 ст.53 МК України, і відповідач не мав підстав для прийняття оскарженого рішення про коригування митної вартості.

Таким чином, колегія суддів приходить до послідовного висновку про те, що позивач подав для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар, містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4 і 5 ст.58 МК України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Натомість, відповідач не представив суду вагомих доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Окрім цього, в цій справі ненадання позивачем до митного органу інших документів, визначених спірним рішенням про коригування митної вартості, не є обґрунтованою підставою, через яку митну вартість імпортованих товарів за МД № 23UA52U0 від 03.11.2023р. не може бути визначено за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

За обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до п.п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затв. наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012р., у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019р. у справі № 825/648/17.

Між тим у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

Звідси, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

За усталеною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021р. у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020р. у справі № 809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому, наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, що зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отже, рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Також Верховний Суд у постанові від 21.12.2018р. по справі № 815/228/17 дійшов висновку про те, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про розмитнення у попередніх періодах аналогічних товарів із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, апеляційний суд вважає, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому, зазначені документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас, такі підтверджували числові значення митної вартості.

Разом з тим, митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу постачальником-нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Враховуючи вищезазначене, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

Відтак, узагальнюючи наведене, колегія суддів вважає, що наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за другорядним методом.

Суд же першої інстанції, формуючи свої висновки щодо відповідності оскаржуваних індивідуальних актів вимогам ч.2 ст.2 КАС України, норми права застосував формально, безвідносно до обставин цієї справи, при цьому належним чином (відповідно до визначених у оскаржуваних індивідуальних актах підстав) не обґрунтував у чому полягає недостатність і неналежність наданих позивачем документів для цілей підтвердження митної вартості товару.

Отже, встановлені судом апеляційної інстанції обставини в комплексному аналізі наявних у матеріалах справи доказів, формують висновки про те, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені митним законодавством, що вказує на правильність визначення ним митної вартості товару за першим методом. Натомість, всупереч ч.2 ст.77 КАС України митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами правомірності спірних у справі індивідуальних актів.

За таких обставин визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваних рішення та картки відмови.

Таким чином, оскаржувані рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення не ґрунтуються на вимогах закону.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів вважає заявлені позовні вимоги підставними та обґрунтованими, а тому такі підлягають до задоволення, з вищевикладених мотивів.

В порядку ч.6 ст.139 КАС України апеляційний суд змінює розподіл судових витрат, при цьому належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь позивача сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 6056 грн. (а.с.25) та апеляційної скарги в розмірі 9084 грн. (а.с.172), всього: 15140 грн.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до помилкового вирішення спору, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Іврус-Трейд» задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.01.2025р. в адміністративній справі № 380/10140/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Іврус-Трейд» позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати прийняті Львівською митницею наступні рішення:

картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/002844;

рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/100688/2 від 03.11.2023р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (79000, Львівська обл., м.Львів, вул.Костюшка Т., буд.1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іврус-Трейд» (03151, м.Київ, вул.Ушинського, буд.25А; ) сплачений судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 15140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного судового рішення: 12.02.2026р.