Справа № 200/130/26
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2026-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2026 року Справа№200/130/26

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Голуб Олексій Юрійович (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в інтересах ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) звернувся через підсистему Електронний суд до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (, 58002, Україна, Чернівецька область, місто Чернівці, площа Центральна, буд. 3) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 19.12.2025 номер о/р НОМЕР_3 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком, зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 19.10.1996 по 05.09.1998; з 10.01.1999 по 09.08.2000; з 01.07.2014 по 01.09.2015; періоди догляду за дитиною у 1990 році та у 1999 році; зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 14.12.2025 з врахуванням включеного страхового стажу роботи, з часу звернення за призначенням пенсії з 14.12.2025, зобов`язання призначити та виплатити пенсію за віком, з часу звернення за призначенням пенсії з 14.12.2025.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, не врахувавши окремі періоди страхового стажу, які підтверджені записами трудової книжки та іншими документами.

На підтвердження сплати судового збору у розмірі 1064,96 грн надана квитанція від 08.01.2026.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено таке.

14.12.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до територіального управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003.

Відповідно екстериторіального розподілу за результатами розгляду заяви позивача та доданих до неї документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення № 23 від 19.12.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

З рішення вбачається, що вік позивача 60 років.

Необхідний страховий стаж згідно із статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 32 роки.

Страховий стаж позивача становить: 28 років 2 місяці 14 днів.

За результатами розгляду доданими до заяви документами до страхового стажу позивача не зараховано:

- період роботи на території російської федерації з 19.10.1996 по 05.09.1998, відповідно до записів трудової книжки, оскільки припинена Угода про гарантії громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року в м. Москві. Починаючи з 19.06.2023 обчислення страхового стажу, набутого в республіках колишнього СРСР, а в подальшому незалежних держав та врахування нарахованої на їх території заробітної плати здійснюватиметься відповідно до законодавства України з урахуванням двосторонніх угод/договорів. На сьогодні така двостороння угода в галузі пенсійного забезпечення з російською федерацією відсутня;

- період роботи з 10.01.1999 по 09.08.2000, оскільки при звільненні з роботи відсутній наказ та дата наказу про звільнення. Страховий стаж частково зарахований згідно даних реєстру застрахованих осіб (РЗО);

- період догляду за дитиною 1990 р.н., оскільки в свідоцтві про народження відсутня відмітка про одержання паспорту або інша інформація, що підтверджує факт догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку;

- період догляду за дитиною 1999 р.н., оскільки до матеріалів електронної пенсійної справи (ЕПС) долучено копію свідоцтва про народження дитини;

- період роботи з 01.07.2014 по 01.06.2015, оскільки запис про звільнення завірено печаткою так званої ДНР.

Вважаючи, що управлінням протиправно не враховано до страхового стажу окремі періоди роботи згідно записів у трудовій книжці та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 32 років з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року.

Відповідно до статті 45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом цієї норми вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі - Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній

відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Щодо періоду роботи з 10.01.1999 по 09.08.2000 суд зазначає таке.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_4 в період з 10.01.1999 по 09.08.2000 позивач працювала вчителем математики в Загальноосвітній школі І-ІІІ ст. №9 смт.Миронівський.

До страхового стажу позивача зараховано період 10.01.1999 30.04.1999.

Відповідач, відмовляючи у частковому зарахуванні періоду роботи з 10.01.1999 по 09.08.2000, зазначає таку підставу, як відсутність записів щодо наказу та дати наказу про звільнення.

Така відмова є безпідставною, оскільки при дослідженні трудової книжки НОМЕР_4 судом встановлено, що на сторінках 6-9 трудової книжки позивача зазначено як номер наказу про звільнення так і його дату, а саме «№ 192/К від 09.08.2000».

Отже, не зарахування періоду роботи з 01.05.1999 по 09.08.2000 є протиправним.

Вимога про зарахування періоду роботи з 10.01.1999 по 30.04.1999 задоволенню не підлягає, оскільки такий період зараховано до страхового стажу позивача, що підтверджується розрахунком стажу.

Щодо періоду роботи з 01.07.2014 по 01.06.2015 суд зазначає таке.

Відповідач, відмовляючи у зарахуванні періоду роботи з 01.07.2014 по 01.06.2015, зазначає, що запис про звільнення завірений печаткою ДНР.

Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача НОМЕР_4 наявні, зокрема, таки записи:

№12 16.08.2000 про призначення на посаду вчителя математики ЗОШ І-ІІІ ст. №19 Центрально-Міського району м.Горлівки,

№14 04.10.2011 перейменування управління освіти міської ради в департамент освіти, молоді та спорту Горлівської міської ради,

записи №№ 15 18 містять відомості про перейменування установи «донецькою народною республікою»,

запис №19 01.09.2015 про звільнення, який засвідчено печаткою «донецької народної республіки».

З розрахунку стажу вбачається, що до страхового стажу позивача зараховано період з 16.08.2000 30.06.2014. Період починаючи з 01.07.2014 до страхового стажу не зараховано.

Відповідно до ч. 1ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону № 1058 платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в ст. 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в ч. 1ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 11 Закону № 1058 обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно зі ст. 20 Закону № 1058 обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. […] Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище норм Закону №1058 дає підстави для висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який сплачені страхові внески.

Періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того сплатило підприємство-страхувальник ці страхові внески (єдиний внесок) чи ні, оскільки працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за н а я в н о с т і відомостей, які підтверджують нарахування заробітної плати (доходу), на які відповідно до Закону нараховуються страхові внески (єдиний внесок), - не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року в справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року в справі № 490/12392/16-а, від 4 вересня 2018 року в справі № 482/434/17.

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з цим відсутність відомостей стосовно нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), на яку (який) відповідно до закону нараховуються страхові внески (єдиний внесок), свідчить про відсутність підстав для зарахування відповідного періоду до страхового стажу особи.

З Індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача (довідка форми ОК-5), що сформовані станом на 15.12.2025 (на час звернення із заявою про призначення пенсії) вбачається, що у період липень 2014 року вересень 2014 року наявні відомості про отриману від страхувальника з кодом заробітну плату для нарахування пенсії, однак відсутні позитивні позначки щодо сплати страхових внесків.

Отже, враховуючи те, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу позивача (довідка форми ОК-5), що сформовані станом на 15.12.2025 (на час звернення із заявою про призначення пенсії) наявні відомості про суми отриманої заробітної плати у період липень 2014 року вересень 2014 року, з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду, суд дійшов висновку, що періоди роботи з 01.07.2014 по 30.09.2014 станом на час розгляду заяви про призначення пенсії підлягали зарахуванню до страхового стажу позивача.

Період з 01.10.2014 по 01.09.2015 ( в межах заявлених позовних вимог) зарахуванню до страхового стажу не підлягає, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу позивача відсутні як відомості про отриману від страхувальника з кодом заробітну плату для нарахування пенсії так і позитивні позначки про сплату страхових внесків.

Щодо періоду роботи з 19.10.1996 по 05.09.1998, який не зараховано до страхового стажу позивача, у зв`язку з припиненням участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 з 19.10.1996 по 01.09.1998 працювала на рудніку Баренцбург ПО «Арктикуголь». З 05.09.1998 за роботу на рах.Шпицберген надана відпустка в кількості 99 календарних днів. Звільнена з роботи по ст.29 п.2 КЗоТ РФ с 15.12.1998 та відряджена до попереднього місця роботи у зв`язку із закінченням договору, про що свідчить довідка ДТ «Арктикуголь» арх.Шпицберген (Норвегія) Рудник Баренкбург від 03.09.1998.

Записи про роботу в Державному тресті «Арктикуголь» арх.Шпицберген наявні також в трудовій книжці НОМЕР_4 : запис №3 про прийняття, запис №7 про звільнення у зв`язку із закінченням договору.

З розрахунку стажу вбачається, що період цієї роботи не зараховано до страхового стажу позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону №1058, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до частини четвертої статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Отже, питання врахування періодів роботи в російської федерації після 01 січня 1991 року до стажу при призначенні пенсій на території України регулюється нормами міжнародних угод, підписаних Україною та російською федерацією.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі, Україна та російська федерація (надалі Угода).

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (ст. 5 Угоди).

Відповідно до ст. 1 Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до частини другої статті 6 Угоди Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, укладеною між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом рф Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж взаємно визнається Сторонами.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 №01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Таким чином, під час вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію за віком відповідачем повинен був бути врахований трудовий стаж набутий ним на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території рф.

Відповідно до Постанови КМУ від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (надалі Постанова №1328), Україна вийшла з вищезазначеної Угоди. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022. Отже, до набрання чинності Постановою №1328, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно із Угодою.

Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Окрім цього, згідно приписів пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської соціальної хартії та ст. 46 Конституції України, працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною у 1990 році та у 1999 році суд зазначає наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_2 , батьками якого записані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (позивач), про що Виконкомом Миронівської селищної ради м.Дебальцеве Донецької області зроблено відповідний актовий запис № 90 від 23.11.1990 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 02.12.2016 (повторно).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_4 , батьками якого записані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (позивач), про що складено відповідний актовий запис 27.11.2015 №33 та видано свідоцтво від 04.12.2015 серії НОМЕР_6 .

Записи про народження дітей ( ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ) наявні в паспорті громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_7 , що виданий 15.03.2002 Ц.Міським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області.

Судом встановлено, що в трудовій книжці НОМЕР_4 наявні зокрема наступні записи:

№1 15.08.1987 про призначення на посаду вчителя математики СШ №9 м.Дебальцево,

№2 30.09.1996 про звільнення,

№10 10.01.1999 про призначення на посаду вчителя математики в ЗОШ І-ІІІ ст. №10 смт.Міроновський,

№11 09.08.2000 про звільнення.

Отже, з наданих документів вбачається, що у період роботи в СШ №9 м.Дебальцево (15.08.1987 30.09.1996) у позивача народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а у період роботи в ЗОШ І-ІІІ ст. №10 смт.Міроновський (10.01.1999 09.08.2000) син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Судом встановлено, що до страхового стажу за періоди роботи 15.08.1987 30.09.1996, 10.01.1999 09.08.2000 (в межах заявлених позовних вимог) не зараховано період з 01.05.1999 по 09.08.2000.

Посилання відповідача на відсутність відміток про отримання паспортів спростовуються копіями свідоцтв про народження дітей (Серія НОМЕР_5 від 01.12.2016 ОСОБА_2 , Серія НОМЕР_6 від 04.12.2015 ОСОБА_4 ), копіями їх паспортів та копією паспорта позивача у якому є відмітка про народження дітей.

Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку зараховується до стажу роботи.

Відповідно до статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (у разі якщо дитина потребує домашнього догляду, на підставі медичного висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення" за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Отже, час догляду за дитиною у період до 01.01.2004 зараховується до страхового стажу непрацюючій матері (до досягнення нею 3-річного віку) чи працюючій особі, якій у встановленому законом порядку надана відповідна відпустка по догляду за дитиною до 3- та 6-річного віку.

Вирішуючи спірні питання в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо зарахування періоду догляду за дитиною у 1999 році підлягає частковому задоволенню, а саме в частині періоду з 01.05.1999 по 31.12.1999, оскільки до страхового стажу позивача управлінням вже зараховано період 01.01.1999 30.04.1999, що підтверджується розрахунком стажу.

Позовна вимога щодо зарахування періоду догляду за дитиною у 1990 році задоволенню не підлягає, оскільки розрахунком стажу підтверджено зарахування періоду роботи 15.08.1987 30.09.1996 (в т.ч. повний 1990 рік) до страхового стажу позивача.

Враховуючи те, що під час розгляду справи встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області не забезпечено всебічний, повний і об`єктивний розгляд всіх поданих позивачем документів, зокрема не враховано до страхового стажу періодів роботи, що підтверджені записами у трудовій книжці та іншими документами, суд дійшов висновку, що рішення від 19.12.2025 номер о/р НОМЕР_3 є протиправним та підлягає скасуванню. З метою повного захисту прав позивача, враховуючи безпідставне не зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.12.2025 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу періодів з 19.10.1996 по 05.09.1998; з 01.05.1999 по 09.08.2000; з 01.07.2014 по 30.09.2014.

Водночас вимога щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком є передчасною, оскільки на виконання даного судового рішення відповідачем ще не здійснено зарахування відповідних періодів до її страхового стажу, а визначений управлінням стаж був недостатнім для призначення пенсії.

Суд звертає увагу, що позивач, як особа, яка досягла 60 років, буде мати право на призначення пенсії за заявою від 14.12.2025 за умови наявного страхового стажу не менше 32 років.

Позовна вимога про зобов`язання виплатити позивачу пенсію за віком з часу звернення за призначенням пенсії є передчасною та задоволенню не підлягає, оскільки пенсія позивачу ще не призначалась.

Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що фактично, позовні вимоги задоволенні, оскільки скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії, а вимога про зобов`язання вчинити певні дії є похідною, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача, сплачений ним судовий збір у розмірі 1064,96 грн.

Керуючись ст. 2, 77, 78, 94, 139, 241-246, 257-258, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 19.12.2025 номер о/р НОМЕР_3 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (, 58002, Україна, Чернівецька область, місто Чернівці, площа Центральна, буд. 3) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) від 14.12.2025 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу періодів з 19.10.1996 по 05.09.1998; з 01.05.1999 по 09.08.2000; з 01.07.2014 по 30.09.2014.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (, 58002, Україна, Чернівецька область, місто Чернівці, площа Центральна, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати у розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн 96 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош