Справа № 240/16849/25
Суддя: Леміщак Дмитро Михайлович
Дата ухвалення: 2026-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 лютого 2026 року м. Житомир справа № 240/16849/25

категорія 111030100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леміщака Д.М., розглянувши адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ледіс+" до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

У провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕДІС+" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.03.2025 № 1 про застосування штрафних санкцій у сумі 805200,00 грн за неподання звіту про контрольовані операції за 2023 рік.

Представником позивача подано до суду клопотання про витребування доказів та надання судового доручення. У вказаному клопотанні представник позивача просить зобов`язати відповідача надати суду усі матеріали, які були використані під час перевірки, у тому числі пояснення та докази, які були надані йому позивачем. Також позивач просить зобов`язати Головне управління ДПС у Житомирській області як компетентний орган України для цілей обміну податковою інформацією зібрати та надати суду інформацію про сплату Lion Motors Group LLC (штат Нью-Джерсі, США) у звітному 2023 році податку на прибуток (корпоративного податку) відповідно до вимог Конвенції про взаємну адміністративну допомогу в податкових справах. Крім того, позивач просить суд звернутися із судовим дорученням до компетентного органу штату Нью-Джерсі, Сполучені Штати Америки, про надання правової допомоги в отриманні інформації про сплату вищевказаним нерезидентом податку на прибуток у звітному 2023 році.

Клопотання обґрунтоване тим, що для повного та об`єктивного розгляду справи необхідно встановити факт сплати нерезидентом податку на прибуток (корпоративного податку) у звітному періоді, оскільки це виключає кваліфікацію операцій як контрольованих відповідно до підпункту "г" підпункту 39.2.1.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України. Позивач посилається на неможливість самостійного отримання такої інформації через обмеження, встановлені Конвенцією про взаємну адміністративну допомогу в податкових справах, ратифікованою Законом України від 17.12.2008 № 677-VI, а також на те, що відповідач не відреагував на подані під час перевірки заперечення з проханням здійснити відповідний запит. Позивач стверджує, що наявна у нього довідка від приватної бухгалтерської компанії не була прийнята податковим органом під час перевірки як належний доказ, а самостійно отримати офіційний документ від державних органів США позивач нібито не має можливості через обмеженість доступу до такої інформації для приватних осіб.

Розглянувши подане клопотання, заслухавши думку учасників справи та дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до таких висновків.

Завданням адміністративного судочинства згідно з положеннями статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. При цьому суд зазначає, що адміністративний процес базується на засадах змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, має право подати клопотання про витребування доказів судом. Суд витребує докази на клопотання учасника справи або з власної ініціативи, якщо сторона обґрунтує неможливість самостійного отримання доказів та їх значення для правильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Водночас суд не може виходити за межі своїх повноважень та зобов`язувати органи державної влади вчиняти дії, які не передбачені законом або виходять за рамки адміністративного судочинства.

Стаття 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Щодо частини клопотання про витребування у відповідача всіх матеріалів перевірки суд зазначає, що під час судового засідання дана вимога була розглянута та задоволена в частині зобов`язання податкового органу надати суду належним чином засвідчені копії документів, що стали підставою для висновків, викладених в акті перевірки. Станом на дату розгляду цього клопотання відповідачем вказані матеріали подані до суду, а отже в цій частині клопотання вже вичерпало свою актуальність та було фактично реалізовано судом.

Розглядаючи вимоги позивача про зобов`язання податкового органу здійснити збір інформації через канали міжнародного обміну та направлення судового доручення до США, суд виходить з такого.

Згідно з підпунктом 39.2.1.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України, господарські операції з нерезидентом, організаційно-правова форма якого включена до відповідного переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, визнаються контрольованими. Разом із тим, абзац 3 підпункту "г" вказаної норми встановлює виключення: якщо нерезидентом у звітному році сплачувався податок на прибуток (корпоративний податок), господарські операції за відсутності інших критеріїв визнаються неконтрольованими.

Важливим аспектом є те, що право на спростування статусу контрольованої операції через факт сплати податку нерезидентом належить саме платнику податків. Саме на позивача покладено тягар доказування обставин, які дозволяють йому не подавати звіт про контрольовані операції. Суд звертає увагу на те, що процедура отримання підтвердження про статус податкового резидента та сплату податків у Сполучених Штатах Америки є регламентованою та доступною для учасників господарських відносин. Зокрема, податкова служба США (IRS) видає відповідні сертифікати (Form 6166), які підтверджують статус резидента та податкову відповідальність особи.

Позивач у своєму клопотанні не надав суду доказів того, що він вживав вичерпних заходів для самостійного отримання офіційного документа від компетентних органів США, але отримав відмову. Надання довідки від приватної бухгалтерської компанії Weinstein, Galak & Co. свідчить лише про наявність у позивача певних ділових контактів з контрагентом, проте не підміняє собою офіційне підтвердження від державного органу іноземної держави. Суд не може брати на себе функцію збору доказів, які сторона може і повинна отримати самостійно в межах звичайної обачності при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності.

Стосовно вимоги зобов`язати ГУ ДПС у Житомирській області зібрати інформацію через механізм міжнародного обміну, суд зазначає, що міжнародний обмін податковою інформацією в рамках Конвенції про взаємну адміністративну допомогу в податкових справах є інструментом контролюючого органу для здійснення податкового контролю, а не сервісом для збору доказів на користь платника податків у судовому процесі.

Стаття 103 Податкового кодексу України встановлює порядок застосування міжнародних договорів про уникнення подвійного оподаткування, згідно з яким підставою для звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки є подання нерезидентом довідки, яка підтверджує, що він є резидентом країни, з якою укладено договір. Аналогічний підхід має застосовуватися і до цілей трансфертного ціноутворення: саме платник податків має надати переконливі докази сплати податку контрагентом.

Суд вважає, що задоволення такої вимоги призведе до порушення принципу рівності сторін та змагальності, оскільки суд фактично зобов`яже одну сторону (відповідача) працювати над створенням доказової бази для іншої сторони (позивача). Контролюючий орган уже висловив свою позицію в акті перевірки, ґрунтуючись на наявних у нього даних про організаційно-правову форму контрагента та відсутність офіційного підтвердження сплати ним податків. Обов`язок спростувати ці висновки лежить виключно на Товаристві з обмеженою відповідальністю "ЛЕДІС+".

Позивач не довів, що він звертався до свого контрагента Lion Motors Group LLC з проханням надати офіційні витяги з податкових реєстрів або копії податкових декларацій з відмітками про сплату, і що йому в цьому було відмовлено. Як учасник господарської операції обсягом понад 61 млн грн позивач мав усі можливості передбачити необхідність документування податкового статусу контрагента для цілей трансфертного ціноутворення в Україні.

Слід наголосити, що суд не повинен підміняти собою сторону у справі та збирати докази, доступ до яких не є обмеженим для цієї сторони. Платник податків, вступаючи у правовідносини з нерезидентом, чия форма включена до ризикових переліків, свідомо приймає на себе ризик необхідності доведення винятків, передбачених статтею 39 Податкового кодексу України. Невиконання платником цього обов`язку не може бути виправлене шляхом перекладання процесуальних дій на суд або податковий орган.

Механізм міжнародного обміну податковою інформацією відповідно до Конвенції про взаємну адміністративну допомогу в податкових справах є спеціальною процедурою, яка здійснюється виключно між компетентними органами держав-учасниць (в Україні - Державною податковою службою України як уповноваженим представником Міністерства фінансів України згідно з пунктом 2 Наказу Міністерства фінансів України від 16.04.2022 № 118). Ця процедура не передбачає ініціації обміну за рішенням суду в рамках адміністративного провадження. Зобов`язання контролюючого органу звертатися з таким запитом у межах судового розгляду адміністративної справи суперечило б принципу розподілу повноважень та спеціальному регулюванню міжнародного обміну податковою інформацією.

Конвенція про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах від 18.03.1970 застосовується до цивільних, комерційних та адміністративних справ лише в частині, передбаченій національним законодавством та міжнародними договорами. Однак процедура витребування доказів в адміністративних справах щодо оскарження податкових рішень регулюється виключно Кодексом адміністративного судочинства України та Податковим кодексом України. Суд не є компетентним органом для ініціювання обміну інформацією з податковими органами іноземної держави поза межами, встановленими міжнародними договорами про уникнення подвійного оподаткування або адміністративну допомогу.

Суд також враховує, що позивач не був позбавлений можливості надати додаткові докази сплати податку нерезидентом у встановленому порядку (наприклад, отримати належним чином легалізовану довідку від компетентного органу США та подати її до суду). Відсутність такої інформації на момент перевірки та судового розгляду не є підставою для покладення на відповідача або суд обов`язку ініціювати міжнародний обмін.

З огляду на вищевикладене суд приходить до переконання, що клопотання позивача в частині зобов`язання ГУ ДПС у Житомирській області зібрати інформацію та в частині направлення судового доручення є необґрунтованим, передчасним та таким, що не відповідає завданням адміністративного судочинства щодо ефективного та своєчасного розгляду справи. Позивачем не доведено неможливості самостійного отримання зазначених доказів у встановленому порядку. Відсутність доказів звернення до компетентних органів США або безпосередньо до контрагента за отриманням належних документів свідчить про неналежне виконання позивачем своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 80, 84, 241, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕДІС+" про витребування доказів та надання судового доручення відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.М. Леміщак