Справа № 620/399/25
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2026-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/399/25 Головуючий у 1-й інстанції: Скалозуб Ю.О.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Служби судової охорони у Чернігівській області (далі - відповідач/апелянт/ТУ ССО у Чернігівській області) про:

- визнання протиправними дій ТУ ССО у Чернігівській області щодо відмови у зарахуванні до стажу служби у Службі судової охорони часу попередньої роботи в: Бахмацькій міжрайонній державній податковій інспекції з 01 серпня 2000 року по 16 листопада 2000 року (00 років 03 місяці 15 днів); Державному управлінні екології та природних ресурсів в Чернігівській області з 13 листопада 2001 року по 24 жовтня 2003 року (01 рік 11 місяців 11 днів); Територіальному управлінні Служби судової охорони у Чернігівській області з 13 березня 2020 року по 14 травня 2020 року (00 років 02 місяці 1 день);

- зобов`язання ТУ ССО у Чернігівській області перерахувати вислугу років у Службі судової охорони відповідно до пункту 5 розділу І Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 04 квітня 2019 року № 1052/0/15-19, та зарахувати до вислуги років для обчислення стажу служби в Службі судової охорони час роботи в: Бахмацькій міжрайонній державній податковій інспекції з 01 серпня 2000 року по 16 листопада 2000 року (00 років 03 місяці 15 днів); Державному управлінні екології та природних ресурсів в Чернігівській області з 13 листопада 2001 року по 24 жовтня 2003 року (01 рік 11 місяців 11 днів); Територіальному управлінні Служби судової охорони у Чернігівській області з 13 березня 2020 року по 14 травня 2020 року (00 років 02 місяці 1 день).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що не зарахування відповідачем спірних періодів до стажу служби у Службі судової охорони суперечить приписами закону, а покликання відповідача на відсутність у затвердженому переліку посад середнього і вищого складу територіальних управлінь Служби судової охорони як на підставу для відмови позивачу у зарахуванні спірних періодів до стажу служби у Службі судової охорони, є протиправним. Пунктом «и» частини першої статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1999 року № 2262-ХІІ передбачено зарахування відповідного попереднього часу роботи в державних органах у разі переходу на службу до Служби судової охорони саме на посади середнього і вищого складу. Разом з тим, наказом Служби судової охорони позивачу було присвоєно спеціальне звання підполковник Служби судової охорони та на момент подання рапорту про зарахування до стажу служби у Службі судової охорони часу попередньої роботи на посадах державної служби останній обіймав посаду начальника фінансово-економічного відділу (головного бухгалтера) ТУ ССО у Чернігівській області, що підтверджує перебування на посаді у Службі судової охорони, у разі переходу на яку підлягає зарахуванню попередній період роботи в державних органах.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії ТУ ССО в Чернігівській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу служби у Службі судової охорони часу попередньої роботи в: Бахмацькій міжрайонній державній податковій інспекції з 01 серпня 2000 року по 16 листопада 2000 року; Державному управлінні екології та природних ресурсів в Чернігівській області з 13 листопада 2001 року по 24 жовтня 2003 року; Територіальному управлінні Служби судової охорони у Чернігівській області з 13 березня 2020 року по 14 травня 2020 року.

Зобов`язано ТУ ССО в Чернігівській області перерахувати ОСОБА_1 вислугу років у Службі судової охорони відповідно до пункту 5 розділу І Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 04 квітня 2019 року № 1052/0/15-19, та зараховано до вислуги років для обчислення стажу служби в Службі судової охорони час роботи в: Бахмацькій міжрайонній державній податковій інспекції з 01 серпня 2000 року по 16 листопада 2000 року; Державному управлінні екології та природних ресурсів в Чернігівській області з 13 листопада 2001 року по 24 жовтня 2003 року; Територіальному управлінні Служби судової охорони у Чернігівській області з 13 березня 2020 року по 14 травня 2020 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ТУ ССО в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 211, 20 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що пункт 5 розділу І Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони має посилання на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1999 року №2262-ХІІ та постанову Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» від 17 липня 1992 року № 393, які прямо передбачають зарахування до вислуги років часу роботи в державних органах у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу. Реалізація цієї державної гарантії не може залежати від бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо затвердження відповідного переліку посад, оскільки відсутність такого переліку не може обмежувати право особи, закріплене законом. Суд врахував правові позиції Верховного Суду щодо неприпустимості перекладення негативних наслідків нормативної неврегульованості на особу та принцип юридичної визначеності. Встановивши, що позивачеві присвоєно спеціальне звання підполковника Служби судової охорони та що спірні періоди його роботи мали місце в державних органах і документально підтверджені, суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача у зарахуванні цих періодів до стажу служби та необхідність зобов`язання відповідача здійснити відповідний перерахунок вислуги років.

В апеляційній скарзі ТУ ССО у Чернігівській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що зарахування часу роботи в державних органах до вислуги років можливе лише у разі переходу на службу до ССО на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, затвердженим Головою ССО, як це прямо передбачено пунктом «и» частини першої статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1999 року №2262-ХІІ та абзацу 12 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» від 17 липня 1992 року № 393, а механізм застосування цих норм у ССО пов`язаний із відповідними приписами Положення/порядків щодо проходження служби та виплати грошового забезпечення. Апелянт наголошує, що на момент призначення позивача у 2020 році відповідний перелік посад Головою ССО не був затверджений, а затверджений пізніше наказом ССО від 24.10.2022 №454 (у редакції змін від 05.12.2022 №519) охоплює виключно керівні посади центрального органу управління ССО і не містить посад територіальних управлінь, зокрема посади начальника фінансово-економічного відділу (головного бухгалтера) ТУ ССО, яку обіймає позивач. У зв`язку з цим відповідач вважає, що суд першої інстанції безпідставно проігнорував умову переліку посад та фактично розширив коло осіб, яким може зараховуватися попередня робота в державних органах; посилання ж суду на практику Верховного Суду щодо наслідків незатвердження переліків апелянт розцінює як таке, що не підлягає застосуванню до цих правовідносин і не скасовує вимогу закону про наявність переліку.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів апелянта та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, наголошуючи, що оскаржуване рішення ухвалене з повним і всебічним з`ясуванням обставин справи та правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Позивач зазначає, що спеціальні звання та відповідні надбавки за вислугу років у Службі судової охорони є складовими грошового забезпечення, які безпосередньо впливають на розмір пенсії, а тому їх неврахування при визначенні пенсійних виплат є протиправним. Відповідачем не доведено правомірність своїх дій та не надано належних доказів законності невключення спірних складових до розрахунку пенсії, тоді як суд першої інстанції обґрунтовано виходив із положень Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», підзаконних нормативних актів і усталеної судової практики.

Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що відповідно за записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 07 серпня 2000 року він працював в Бахмацькій міжрайонній державній податковій інспекції з 01 серпня 2000 року по 16 листопада 2000 року оператором комп`ютерного набору за угодою б/н від 01 серпня 2000 року, звільнений з цієї посади у зв`язку з розірванням угоди за пунктом 1 статті 36 КЗпП України, Державному управлінні екології та природних ресурсів в Чернігівській області з 13 листопада 2001 року по 24 жовтня 2003 року на посаді головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності, присвоєно 12-й ранг державного службовця, прийняв присягу державного службовця, звільнено за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України, з 27 жовтня 2003 року на службі в міліції, з 07 листопада 2015 року на службі в поліції по 12 березня 2020 року, з 13 березня 2020 року по 14 травня 2020 року у Територіальному управлінні Служби судової охорони у Чернігівській області на посаді провідного бухгалтера (з дипломом спеціаліста) фінансово-економічного відділу.

Наказом Служби судової охорони від 14 травня 2020 року № 227 о/с прийнятий на службу до Служби судової охорони та з 15 травня 2020 року призначений на посаду начальника фінансово-економічного відділу (головного бухгалтера) територіального управління Служби судової охорони у Чернігівській області. Вказаним наказом позивачеві присвоєно спеціальне звання середнього складу - підполковник Служби судової охорони (т. 1, а.с. 21).

15 травня 2020 року наказом територіального управління Служби судової охорони у Чернігівській області № 29 о/с ОСОБА_1 з 15 травня 2020 року зараховано до списків особового складу співробітників Служби судової охорони Територіального управління Служби судової охорони у Чернігівській області, на всі види забезпечення (т. 1, а.с. 20).

В Наказі № 29 о/с від 15 травня 2020 року ОСОБА_1 встановлена вислуга років, яка станом на 15 травня 2020 року становить - 17 років 03 місяці 02 дні.

05 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Територіального управління Служби судової охорони у Чернігівській області із рапортом, у якому просив зарахувати до стажу служби у Службі судової охорони час попередньої роботи в державних органах, а саме: Бахмацька міжрайонна державна податкова інспекція з 01 серпня 2000 року по 16 листопада 2000 року (00 років 03 місяці 15 днів); Державне управління екології та природних ресурсів в Чернігівській області з 13 листопада 2001 року по 24 жовтня 2003 року (01 рік 11 місяців 11 днів); Територіальне управління Служби судової охорони у Чернігівській області з 13 березня 2020 року по 14 травня 2020 року (00 років 02 місяці 1 день).

Листом від 13 грудня 2024 року № 55.05-414 відповідач відмовив у задоволенні рапорту з тих підстав, що на час призначення на посаду у 2020 році Переліку посад співробітників Служби судової охорони середнього і вищого складу Головою Служби судової охорони не було затверджено. Наразі ж вказаний Перелік не містить посади, яку займає позивач, отже і відсутні підстави для врахування часу попередньої роботи в державних органах (т.1, а.с. 15-16).

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 160 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) визначено, що підтримання громадського порядку в суді, припинення проявів неповаги до суду, а також охорону приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їхніх сімей, працівників суду, забезпечення у суді безпеки учасників судового процесу здійснює Служба судової охорони.

Згідно зі статтею 161 Закону № 1402-VIII Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Керівництво діяльністю Служби судової охорони здійснює Голова Служби судової охорони, який призначається на посаду за результатами відкритого конкурсу і звільняється з посади Вищою радою правосуддя. Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби. Структуру та штатну чисельність центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби судової охорони затверджує Голова Служби за погодженням з Державною судовою адміністрацією України. Територіальні підрозділи Служби судової охорони утворюються як юридичні особи.

Частинами першою, другою і третьою статті 162-1 Закону № 1402-VIII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до працівників Служби судової охорони належать особи, яким присвоєно спеціальні звання співробітників Служби судової охорони, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони.

Порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється цим Законом та положенням, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.

На державних службовців Служби судової охорони поширюється дія Закону України «Про державну службу». Посади державних службовців Служби судової охорони відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частин третьої і п`ятої статті 163 Закону № 1402-VIII на співробітників Служби судової охорони поширюються обмеження та вимоги, встановлені Законом України «Про запобігання корупції», а також передбачені для поліцейських Законом України «Про Національну поліцію» обмеження, пов`язані зі службою в поліції.

Час проходження служби у Службі судової охорони зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, стажу служби в поліції, інших правоохоронних органах.

За приписами пункту 2 частини першої статті 164 Закону № 1402-VIII спеціальним званням середнього класу є підполковник Служби судової охорони.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 04 квітня 2019 року № 1052/0/15-19 затверджено Положення про порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони (далі - Положення).

Згідно з пунктами 3 і 5 розділу І Положення (в редакції на час прийняття позивача на службу до відповідача) співробітниками Служби є громадяни, які в добровільному порядку прийняті на службу до Служби, склали Присягу співробітника Служби та яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.

Час проходження служби у Службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, стажу служби в поліції, інших правоохоронних органах.

Стаж служби у Службі дає право на встановлення співробітнику надбавки за стаж служби, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби у Службі (у календарному обчисленні) зараховуються періоди, визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей».

Отже, початком служби співробітника Служби судової охорони є прийняття ним присяги та присвоєння йому спеціального звання.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1999 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Пунктом «и» частини першої статті 17 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «з» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, Національне антикорупційне бюро України, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію, Бюро економічної безпеки України або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони.

Абзацом 12 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» від 17 липня 1992 року № 393 (далі - Постанова № 393/в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2019 року№ 435) передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки, Управління державної охорони, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, Національне антикорупційне бюро, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, органи і підрозділи цивільного захисту, державну пожежну охорону, податкову міліцію, Бюро економічної безпеки або Державну кримінально-виконавчу службу на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затвердженими відповідно Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, виконання кримінальних покарань, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, затвердженим Головою Служби судової охорони.

Матеріали справи свідчать, що зарахування до стажу служби позивача як співробітника Служби судової охорони періоду служби в міліції та поліції не є спірним.

Разом з тим, відповідачем визначається (не заперечується) що періоди роботи позивача в Бахмацькій міжрайонній державній податковій інспекції з 01 серпня 2000 року по 16 листопада 2000 року; Державному управлінні екології та природних ресурсів в Чернігівській області з 13 листопада 2001 року по 24 жовтня 2003 року та Територіальному управлінні Служби судової охорони у Чернігівській області з 13 березня 2020 року по 14 травня 2020 року є часом роботи в державних органах.

Проте, свою відмову у зарахуванні цих періодів роботи до стажу служби в Службі судової охорони мотивував тим, що на час призначення на посаду у 2020 році Переліку посад співробітників Служби судової охорони середнього і вищого складу Головою Служби судової охорони не було затверджено. Наразі ж вказаний Перелік не містить посади, яку займає позивача, отже і відсутні підстави для врахування часу попередньої роботи в державних органах.

Наказом Служби судової охорони від 24 жовтня 2022 року № 454 затверджено Перелік посад співробітників Служби судової охорони середнього і вищого складу, на яких, у разі переходу на службу до Служби судової охорони, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах.

Наказом Служби судової охорони від 05 грудня 2022 року № 519 до вказаного Переліку внесено зміни, у зв`язку з чим до нього внесені такі посади:

« 1. Перший заступник Голови Служби судової охорони, заступники Голови Служби судової охорони;

2. Начальники управлінь, відділів, служб, секторів та їх заступники центрального органу управління Служби судової охорони.»

Відтак, Перелік, затверджений наказом Служби судової охорони від 24 жовтня 2022 року № 454 (зі змінами), включає лише керівні посади центрального органу управління Служби судової охорони.

Отже Перелік посад не затверджувався з 2019 року, коли таке право було надано Голові Служби судової охорони Законом № 2262-ХІІ і Постановою № 393, а в затвердженому Переліку посад нема посилання про розповсюдження його дії на попередній період з 2019 року.

Разом з цим, Перелік посад середнього і вищого складу територіальних управлінь Служби судової охорони, на яких, у разі переходу на службу до Служби судової охорони, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах, станом на час виникнення спірних правовідносин Головою Служби судової охорони не затверджено.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду сформував сталу судову практику під час вирішення питання щодо незатвердження державним органом списку посад, які дають право на зарахування до стажу служби часу роботи в державних органах (постанови від 18 листопада 2019 року у справі № 813/5876/15, від 20 вересня 2019 року у справі № 813/904/15, від 04 жовтня 2018 року у справі № 819/1695/16 тощо).

Верховний Суд вказав, що Закон № 2262-XII для окремих категорій осіб передбачає гарантії формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії. Реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами, покладених на них обов`язків, зокрема, щодо створення та затвердження списку посад. Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на встановлену державою гарантію для окремих категорій осіб як складової їхнього правового статусу, будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Крім того, принцип юридичної визначеності, закріплений у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності - в даному випадку відсутність визначеного переліку посад середнього і вищого складу територіальних управлінь Служби судової охорони для обрахунку стажу.

Таким чином, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, зокрема про надання для співробітників Служби судової охорони певних гарантій щодо права на зарахування до стажу служби часу роботи в державних органах, то ці позитивні зобов`язання мають виконуватися, а відповідач, відступаючи від гарантованих позивачу прав та правомірних сподівань, порушує принцип верховенства права.

Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях на тому, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя, а отже, реалізація зазначеної вище гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами покладених на них обов`язків, зокрема, щодо створення і затвердження списку (переліку) посад.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що незарахування відповідачем зазначених періодів до стажу служби позивача у Службі судової охорони суперечить приписам Положення, а доводи відповідача про відсутність у затвердженому переліку посад середнього складу територіальних управлінь Служби судової охорони, як на підставу для відмови позивачу у зарахуванні спірних періодів до стажу служби у Службі судової охорони, є протиправним.

Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.