Справа № 200/9325/25
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2026-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2026 року Справа№200/9325/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про:

- визнання протиправним та скасувати рішення про відмову в перерахунку пенсії від 25.11.2025 року № 05;

- зобов`язання здійснити перерахунок пенсії по заяві від 16.11.2025 року відповідно ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та здійснити обчислення, донарахування та виплату пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» із зарахуванням до підземного пільгового стажу за списком №1 шахтарі з позначкою підземні, що дає право на пенсію на пільгових умовах не врахованих періодів роботи в підземних умовах: з 10.09.2014 по 30.06.2015, з 01.08.2015 по 31.08.2017, з 01.10.2017 по 20.12.2019, з 01.04.2020 по 12.07.2020, з 28.04.2022 по 31.10.2022, з 13.11.2024 р. по 14.07.2025 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що перебуває на обліку як отримувач пенсії в Головному управлінні Пенсійного фонду в Донецькій області, пенсія призначена відповідно до ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При наявності більше 15 років стажу на підземних роботах позивач звернувся із заявою на перерахунок пенсії через портал ПФУ (номер звернення 8729, дата звернення 16.11.2025).

Відповідач за принципом екстериторіальності обробив заяву, але відмовив Рішенням про відмову в перерахунку пенсії відділу перерахунків пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 25.11.2025 року № 05 не додав пільгового стажу і не застосував надбавку 80% за престижність шахтарської праці згідно ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Вважає спірне рішення протиправним та просить його скасувати.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Витребувано у відповідача заяву позивача від 16.11.2025 разом з усіма доданими до неї документами, розрахунок стажу позивача форми РС-право.

Вказану ухвалу отримано відповідачем за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 02.12.2025.

Відповідач відзиву на позовну заяву та витребувані докази суду не надав.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Як встановлено судом з рішення про перерахунок пенсії від 13.11.2025 № 5, позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.11.2024, стаж за Списком № 1 становить 10 років 1 місяць 29 днів.

05.11.2025 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою в довільній формі, у якій просив здійснити перерахунок його пенсії на підставі ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та зарахувати за даними трудової книжки, РЗО та пенсійної справи стаж для права на престижність список 1 з позначкою "підземні" періоди: З 10.09.2014 по 30.06.2015 Список №1, з 01.08.2015 по 31.08.2017 Список №1, з 28.04.2022 по 31.10.2022 та по день звільнення по 14.07.2025 (так в заяві).

16.11.2025 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про зміну надбавки до пенсії.

Рішенням відповідача від 25.11.2025 № 05 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, вказавши, що рішенні суду по справі № 200/8235/24 відсутні зобов`язання щодо перерахунку пенсії за нормами статті 8 Закону України №345.

Як встановлено судом з наданих позивачем розрахунків його стажу, в межах позовних вимог, періоди з 19.09.2014 по 30.06.2015, з 01.08.2015 по 31.08.2017, з 01.10.2017 по 20.12.2019 зараховані до його стажу за Списком № 1, періоди роботи з 01.04.2020 по 12.07.2020, з 28.04.2022 по 31.10.2022 лише до страхового стажу, період роботи з 13.11.2024 по 14.07.2025 не зарахований ані до страхового, ані до будь-якого пільгового стажу позивача.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Разом з тим, за приписами абз. 3 ч. 1 статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Згідно ч. 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

За абз. 1 пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Частино 5 ст. 114 Закону України № 1058-IV визначено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Таким чином, періоди роботи позивача за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 мають одночасно бути зараховані до стажу за Списком № 1.

Щодо зарахування спірних у цій справі періодів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.7, 1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій, якщо інше не передбачено цим Порядком), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків (п. 2 Порядку № 383).

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 01 серпня 1992 року (який набрав чинності 21 серпня 1992 року) встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно із зазначеним нормативним актами основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Так, відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 , позивач, в межах позовних вимог працював:

- з 10.09.2014 по 30.11.2015 у ТОВ «Донвуглепоставка» прохідником підземним 4-го розряду з повним робочим днем під землею;

- з 01.12.2015 по 20.12.2019 - прохідником підземним 5-го розряду з повним робочим днем під землею;

- з 13.01.2020 по 25.01.2021 у ВСП «Шахтоуправління Добропільське» ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» - прохідником 5-го розряду з повним робочим днем в шахті;

- з 26.01.2021 - у ВП «Шахтоуправління Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» прохідником 5-го розряду з повним робочим днем в шахті.

Після цієї дати відомості у трудовій книжці позивача відсутні.

Відповідно до архівної довідки ТОВ «Юридично-архівне бюро «Легіс» від 19.04.2024 № С-18/1, позивач з 10.09.2014 прийнятий у ТОВ «Доневуглепоставка» прохідником підземним 4-го розряду з повним робочим днем під землею; переведений прохідником 5-го розряду з 01.12.2015; звільнений 20.12.2019.

Так, в межах позовних вимог, зазначена довідка містить відомості про перебування позивача у безоплатних відпустках: січень 2015 року - 2 дні (9,21 число); лютий 2015 року 1 день (22 число) ; квітень 2015 року 14 днів (з 01.04.2015 по 15.04.2015); червень 2015 року 22 дні (з 05.06.2015 по 14.06.2015 та з 18.06.2015 по 30.06.2015); серпень 2015 року -23 дні (з 01.08.2015 по 21.08.2015, 25.08., 29.08.), вересень 2015 року 2 дні (13,15 числа); вересень 2015 року 6 днів (16.09 -21.09); вересень 2015 року 9 днів (22.09 30.09); жовтень 2015 року 4 дні (01,08,09,10); листопад 2015 року 9 днів (з 01.11 по 09.11); грудень 2015 року 1 день (10.12); березень 2016 року 4 дні (1,2, 21,22); травень 2016 року 1 день (31.05); липень 2016 року 3 дні (22,28,31); серпень 2016 року 3 дні (1,4,19); вересень 2016 року 1 день (10.09); березень 2017 року 1 день (10.03); квітень 2017 року 1 день (01.04); серпень 2017 року 5 днів (17,18,19,20,23); серпень 2017 року 4 дні (з 25.08 по 28.08); в жовтні 2017 року 22 дні (з 01.10 по 22.10); в липні 2018 року 6 днів (17,18,19,20,21,22); в лютому 2019 року 1 день (22.02); в липні 2019 року 1 день (25.07); в серпні 2019 року 11 днів (з 04.08.2019 по 14.08.2019), в грудні 2019 року 17 днів (з 04.12 по 20.12).

Відповідно до довідки ВП «Шахтоуправління «Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» від 03.11.2025 № 485, позивач з 26.01.2021 по 14.07.2025 виконував гірничі роботи за професією прохідник підземний, що передбачено як Списком № 1, так і ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відпустка без збереження заробітної плати 143 календарні дні: з 11.06.2022 по 31.10.2022, прогули з 01.06.2022 по 10.06.2022. У довідці № 485 зазначено щодо одного дня прогулу.

Разом з тим, в аналогічній довідці № 673 від 12.11.2024 зазначено щодо 10-ти днів прогулу за період з 01.06.2022 по 10.06.2022.

Також у вказаній довідці містяться відомості щодо перебування позивача у безоплатних відпустках за період з 28.04.2022 по 31.05.2022 та з 11.06.2022 по 31.10.2022.

Також відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) в межах спірного у цій справі періоду квітень 2020 липень 2020, період з 01.04.2020 по 01.05.2020 обліковується за кодом КЗП084В1.

Згідно з Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства:

код підстави КЗП084В1 визначає, що у порядку, визначеному колективним договором, власник або уповноважений ним орган у разі простою підприємства, установи, організації з не залежних від працівників причин може надавати відпустку без збереження заробітної плати або з частковим її збереженням. До загального стажу роботи враховується весь період перебування у таких відпустках. До стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, зараховується лише місячний термін цієї відпустки в календарному році.

Відомості про облік спецстажу за період з 02.05.2020 по 12.07.2020 відсутні.

Суд зазначає, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж. Разом з тим, у разі якщо остання містить неправильні чи неточні записи про періоди роботи (тобто такі, з приводу яких виникають сумніви у їх достовірності) то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, визначені пунктом 3 Порядку № 637.

Отже, в даному випадку, суд надає перевагу відомостям у пільгових довідках та довідці форми ОК-5 позивача.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років (далі Список № 202).

Пунктом першим зазначеної постанови до Списку № 202 віднесено усіх робітників, зайнятих протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівників і спеціалістів підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

У постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а Верховний Суд, між іншим, зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.

Водночас, суд звертає увагу на те, що в наданих до суду документах відсутні відомості про надання позивачу відпусток без збереження заробітної плати у зв`язку з виробничою необхідністю.

Таким чином, до пільгового стажу за Списком № 1 (підземні), та ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 (Список № 202) в межах спірних правовідносин підлягають зарахуванню наступні періоди: з 10.09.2014 по 08.01.2015, з 10.01.2015 по 20.01.2015, з 22.01.2015 по 21.02.2015, з 23.02.2015 по 31.03.2015, з 16.04.2015 по 04.06.2015, з 15.06.2015 по 17.06.2015, з 22.08.2015 по 25.08.2015, з 26.08.2015 по 28.08.2015, з 30.08.2015 по 31.08.2015, з 02.10.2015 по 07.10.2015, з 11.10.2015 по 31.10.2015, з 10.11.2015 по 09.12.2015, з 11.12.2015 по 29.02.2016, з 03.03.2016 по 09.03.2016, з 11.03.2016 по 20.03.2016, з 23.03.2016 по 30.05.2016, з 01.06.2016 по 21.07.2016, з 23.07.2016 по 27.07.2016, з 29.07.2016 по 30.07.2016, з 02.08.2016 по 03.08.2016, з 05.08.2016 по 18.08.2016, з 20.08.2016 по 09.09.2016, з 11.09.2016 по 09.03.2017, з 11.03.2017 по 31.03.2017, з 02.04.2017 по 16.08.2017, з 21.08.2017 по 22.08.2017, 24.08.2017, з 29.08.2017 по 31.08.2017, з 23.10.2017 по 16.07.2018, з 23.07.2018 по 21.02.2019, з 23.02.2019 по 24.07.2019, з 26.07.2019 по 03.08.2019, з 15.08.2019 по 03.12.2019, з 01.04.2020 по 30.04.2020, з 13.11.2024 по 14.07.2025.

Суд зазначає, що в рішенні про відмову в перерахунку пенсії від 25.11.2025 року відповідач посилається на те, що рішенням суду по справі № 200/8235/24 не було зобов`язано провести перерахунок пенсії позивачу за нормами ст. 8 Закону України № 345, суд звертає увагу, що з заявою про перерахунок пенсії позивач звернувся до пенсійного органу 16.11.2025 року та дана заява не була предметом розгляду справа № 200/8235/24.

Таким чином, рішення відповідача не відповідає критерію повноти та ясності, що є самостійною підставою для його скасування судом.

Згідно ст. 1 Закону України від 02.09.2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон № 345-VI) дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

За ст.8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

За правовими висновками Верховного суду постанові від 18 квітня 2019 року у справі № 392/17/17, виходячи з положень статті 8 Закону № 345-VI, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення шахтарської праці» та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку № 1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.

У постановах від 06.03.2019 у справі №345/4570/16-а та від 11.07.2019 у справі №345/3954/16-а Верховний Суд дійшов правового висновку, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» необхідно розглядати у нерозривному зв`язку зі списком № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Крім того, Верховний суд в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 345/1982/17 дійшов висновку, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за Списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (в тому числі з урахуванням понаднормового стажу, передбаченого статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці») така пенсія буде меншою ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

В постанові Верховного суду від 13 листопада 2019 року у справі № 345/763/17 зазначено, що статтею 8 Закону № 345-VI передбачено не окремий вид пенсії, а додаткову соціальну гарантію. При цьому розмір пенсії обчислюється відповідно до Закону № 1058-IV і під час такого обчислення враховуються відповідні доплати і підвищення, передбачені цим Законом.

Керуючись положеннями статей 1, 8 Закону № 345-VI та абзацу третього частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, враховуючи вищевказані правові висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку, що умовами для розрахунку пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є зайнятість працівника на підземних роботах з видобутку, зокрема вугілля, за Списком № 1 протягом повного робочого дня.

Так, як вже зазначалось судом раніше, станом на дату розгляду цієї справи стаж позивача за Списком № 1 становить 10 років 1 місяць 29 днів.

Суд вказує, що під час судового розгляду додатково встановлено незарахування до стажу позивача за Списком № 1 (підземні) певних періодів його роботи.

Розрахунок стажу позивача віднесено до дискреційних повноважень відповідача, суд не вправі перебирати на себе повноваження пенсійного органу та самостійно розраховувати стаж позивача.

Таким чином, вимоги щодо обрахунку розміру пенсії позивача з урахуванням положень Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» є передчасними, оскільки станом на дату прийняття рішення у цій справі відповідачем не здійснено відповідний розрахунок стажу позивача.

З огляду на викладене, суд задовольняє вимоги в цій частині шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 16.11.2025 з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин суд доходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що підставою звернення до суду стало протиправне рішення відповідача, а також те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача судового збору в розмірі 968,96 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 25.11.2025 № 05.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (місцезнаходження: 40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 43, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) від 16.11.2025 про перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, зарахувавши до його пільгового стажу за Списком № 1 (підземні) та ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи: з 10.09.2014 по 08.01.2015, з 10.01.2015 по 20.01.2015, з 22.01.2015 по 21.02.2015, з 23.02.2015 по 31.03.2015, з 16.04.2015 по 04.06.2015, з 15.06.2015 по 17.06.2015, з 22.08.2015 по 25.08.2015, з 26.08.2015 по 28.08.2015, з 30.08.2015 по 31.08.2015, з 02.10.2015 по 07.10.2015, з 11.10.2015 по 31.10.2015, з 10.11.2015 по 09.12.2015, з 11.12.2015 по 29.02.2016, з 03.03.2016 по 09.03.2016, з 11.03.2016 по 20.03.2016, з 23.03.2016 по 30.05.2016, з 01.06.2016 по 21.07.2016, з 23.07.2016 по 27.07.2016, з 29.07.2016 по 30.07.2016, з 02.08.2016 по 03.08.2016, з 05.08.2016 по 18.08.2016, з 20.08.2016 по 09.09.2016, з 11.09.2016 по 09.03.2017, з 11.03.2017 по 31.03.2017, з 02.04.2017 по 16.08.2017, з 21.08.2017 по 22.08.2017, 24.08.2017, з 29.08.2017 по 31.08.2017, з 23.10.2017 по 16.07.2018, з 23.07.2018 по 21.02.2019, з 23.02.2019 по 24.07.2019, з 26.07.2019 по 03.08.2019, з 15.08.2019 по 03.12.2019, з 01.04.2020 по 30.04.2020, з 13.11.2024 по 14.07.2025.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (місцезнаходження: 40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 43, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 13 лютого 2026 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Олішевська