Справа № 320/27162/24
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2026-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року м. Київ № 320/27162/24

Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиції в розвиток» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиції в розвиток» (далі позивач, ТОВ «Інвестиції в розвиток») з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі відповідач, контролюючий/податковий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 05.01.2024 №821/26-15-07-03-05-25;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.01.2024 №823/26-15-07-03-05-25;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 05.01.2024 №824/26-15-07-05-25.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про протиправність висновків Акта перевірки, на підставі яких контролюючим органом прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, оскільки за період, щодо якого було здійснено перевірку, ТОВ «Інвестиції в розвиток» було проведено операції з постачання товарів/послуг, необоротних активів, які не є об`єктом оподаткування ПДВ (реалізація житлової нерухомості, земельної ділянки) та продаж корпоративних прав. На переконання позивача, обсяг зазначених операцій має бути відображений у відповідному рядку Декларації з ПДВ відповідно до Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21. При цьому, відповідач помилково дійшов висновку про відображення вказаних у рядку 5 колонки А Декларації з ПДВ.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив про правомірність висновків Акта перевірки, на підставі яких прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення з огляду на те, що в ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки контролюючим органом встановлено, що, у періоді, який перевірявся, ТОВ «Інвестиції в розвиток» здійснювало діяльність, яка оподатковувалася податком на додану вартість, а саме: купівля-продаж корпоративних прав, реалізація житлових приміщень, у результаті чого, придбані підприємством у перевіряємому періоді товари, роботи та послуги, а також основні засоби, які були віднесені до податкового кредиту частково використовувались у оподаткованих операціях, а частково ні. У зв`язку з чим вважає, що ТОВ «Інвестиції в розвиток» порушено пункт 188.1 статті 188, пункт 189.1 статті 189, пункт 198.5 статті 198, пункт 199.1 статті 199 ПК України, що призвело до заниження податкових зобов`язань на загальну суму 1 331 564,00 грн, а також не складено та не зареєстровано податкові накладні на загальну суму ПДВ 1331 564,00 грн.

У поданій до суду відповіді на відзив позивачем зазначено, зокрема, про те, що відповідачем не спростовано та жодним чином не прокоментовано підхід до визначення загального обсягу постачання товарів/послуг, що по суті є основним при визначенні процентного відношення оподатковуваних та неоподатковуваних операцій, на підставі чого повинен здійснюватися перерахунок розміру податкового кредиту.

Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зауважено, що вся інформація, яка зазначена в Акті перевірки та відповіді про результати розгляду заперечення, використовувалася з первинних документів та регістрів синтетичного обліку.

Згідно з поданими до суду письмовими поясненнями позивачем вказано, що операції з продажу корпоративних прав не мають відображатися в рядку 5 декларації з ПДВ, через те, що не відповідають визначенням, наведеним в ПК України стосовно постачання товарів/послуг.

Протокольною ухвалою суду від 19.08.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 11.09.2024, заслухавши пояснення сторін, протокольною ухвалою судом було постановлено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, а також оцінивши наявні в матеріалах належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов таких висновків.

На підставі наказу від 26.10.2023 №5271-п у період з 31.10.2023 по 20.11.2023 Головним управлінням ДПС у м. Києві проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Інвестиції в розвиток» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 12.01.2018 по дату завершення перевірки, валютного за період з 12.01.2018 по дату завершення перевірки, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 12.01.2018 по дату завершення перевірки та іншого законодавства за відповідний період.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС у м. Києві складено Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Інвестиції в розвиток» від 27.11.2023 №78356/Ж5/26-15-07-03-05-21, відповідно до висновків якого встановлено порушення позивачем:

- пункту 138.2, підпункту 138.3.2 пункту 138.3 статті 138 ПК України, в результаті чого завищено задеклароване від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму - (-) 340 762 грн, в тому числі за 2022 рік на суму (- )340 762 грн;

- ??пункту 188.1 статті 188, пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5 статті 198, пункту 199.1. статті 199 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 1 017 774 грн., у тому числі за періоди: лютий 2022 року - 15 888 грн, березень 2022 року - 3 992 грн, квітень 2022 року - 4 001 грн, вересень 2022 року - 975 043 грн, грудень 2022 року - 19 049 грн., та завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 288 051 грн, в тому числі за жовтень 2023 року у сумі 288 051 грн;

- пункту 201.10 статті 201 ПК України, не складено та не зареєстровано податкові накладні на загальну суму ПДВ 1 305 823 грн. в наступних періодах: грудень 2018 року - 240 973 грн, грудень 2019 року - 198 290 грн, грудень 2020 року - 213 478 грн, березень 2021 року - 70 652 грн, квітень 2021 року - 1 606 грн, травень 2021 року - 509 грн, грудень 2021 року - 292 779 грн, грудень 2022 року - 156 726 грн, січень 2023 року - 11 343 грн, лютий 2023 року - 7 157 грн, березень 2023 року - 22 079 грн, квітень 2023 року - 14 432 грн, травень 2023 року - 14 453 грн, червень 2023 року - 14 777 грн, липень 2023 року - 21 039 грн, серпень 2023 року - 16 523 грн, вересень 2023 року 19 071 грн, жовтень 2023 року - 15 853 грн, та несвоєчасно зареєстровано розрахунки коригування;

- підпункту 56.11 статті 56, підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266, підпункту 266.7.5 пункту 266.7 статті 266, підпункту «г» підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України, у результаті чого занижено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкт житлової нерухомості (площею 659 кв.м) за 2018 рік на суму 4 166,68 грн;

- пункту 63.3 статті 63 ПК України, пунктів 8.4, 8.5 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженим наказом Мінфіну від 09.12.2011 №1588, щодо несвоєчасного подання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або, через які провадиться діяльність за формою 20-ОПП, по 5 об`єктах в 2019, 2021, 2022 роках.

Не погоджуючись з висновками Акта перевірки від 27.11.2023 №78356/Ж5/26-15-07-03-05-21, позивачем на адресу контролюючого органу подано письмові заперечення від 15.12.2023 №01-15/12-23, за результатами розгляду яких листом від 29.12.2023 №53179/І/26-15-07-03-05-28 повідомлено про залишення без задоволення скарги позивача, а висновки Акта перевірки викладено в новій редакції, доповнивши їх порушенням підпункту 196.1.1 пункту 196.1 статті 196 ПК України, занижено показник у рядку 5 колонка А Декларації з ПДВ на загальну суму 51 946 450 грн., в тому числі за період: у листопаді 2018 року на загальну суму 9 800 000 грн, у вересні 2019 року на загальну суму 750 000 грн, у січні 2020 року на загальну суму 750 000 грн, у грудні 2021 року на загальну суму 33 596 450,00 грн, у серпні 2022 на загальну суму 7 000 000 грн, у грудні 2022 року на загальну суму 50 000 грн.

Листом від 05.01.2024 №464/6/26-15-07-03-05-08 відповідач повідомив позивача про усунення технічних помилок в Акті перевірки від 27.11.2023 №78356/Ж5/26-15-07-03-05-21, в результаті чого висновки Акта перевірки було викладено в новій редакції та збільшено суму сплати до бюджету до 1 043 515, в результаті порушення пункту 188.1 статті 188, пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5 статті 198, пункту 199.1 статті 199 ПК України.

За результатами проведеної перевірки, на підставі Акта від 27.11.2023 №78356/Ж5/26-15-07-03-05-21 та листів від 29.12.2023 №53179/І/26-15-07-03-05-28, від 05.01.2024 №464/6/26-15-07-03-05-08, контролюючим органом прийнято, зокрема:

- податкове повідомлення рішення від 05.01.2024 №821/26-15-07-03-05-25, сума грошового зобов`язання за податковим зобов`язанням - 1 043 515,00 грн, сума штрафних санкцій - 260 879,00 грн; ???

- податкове повідомлення-рішення від 05.01.2024 №823/26-15-07-03-05-25, яким завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 288 049,00 грн в результаті ненарахування та недекларування податкового зобов`язання за операціями, що не є господарською діяльністю платника податку та по операціям, які частково використовувались в оподаткованих операціях за період жовтень 2023 року;

- податкове повідомлення-рішення від 05.01.2024 №824/26-15-07-03-05-25, прийнятого у зв`язку з відсутністю складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 ПК України податкових накладних/розрахунків коригування за періодами: грудень 2018, грудень 2019, грудень 2020, березень-травень 2021, грудень 2021, грудень 2022, січень-жовтень 2023.

За наслідками адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень, скаргу позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Оцінюючи рішення суб`єкта владних повноважень з урахуванням вимог законодавства, якими регулюються спірні правовідносини та встановлених у справі обставин, суд зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 199.1 статті 199 ПК України у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

База оподаткування, відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України, визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Згідно з пунктом 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

- придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Пунктом 199.2 статті 199 ПК України визначено, що частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях визначається у відсотках як відношення обсягів з постачання оподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за попередній календарний рік до сукупних обсягів постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за цей же попередній календарний рік. Визначена у процентах величина застосовується протягом поточного календарного року.

Всі показники обсягів оподатковуваних та неоподатковуваних операцій відображаються в податковій звітності, а саме в податкових деклараціях з податку на додану вартість.

Відповідно до приписів пункту 16.1.3 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Як вбачається з Акта від 27.11.2023 №78356/Ж5/26-15-07-03-05-21, у ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Інвестиції в розвиток», контролюючим органом встановлено, що у перевіряємому періоді ТОВ «Інвестиції в розвиток» здійснювало діяльність, яка оподатковувалася податком на додану вартість (здавання в суборенду приміщення, реалізація нежитлових приміщень) та яка не оподатковувалась податком на додану вартість (купівля-продаж корпоративних прав, реалізація житлових приміщень). У результаті чого, придбані підприємством у перевіряємому періоді товари, роботи та послуги, а також, основні засоби, які були віднесенні до податкового кредиту частково використовувались у оподаткованих операціях, а частко ні.

Відповідач дійшов висновку, що ТОВ «Інвестиції в розвиток» у перевіряємий період не здійснювало перерахунок податкового кредиту, що призвело до порушення підпункту 199.1. статті 199 ПК України, в результаті чого занижено податкові зобов`язаня на загальну суму 1 233 056 грн., в тому числі у 2018 році - 240973 грн, у 2019 році - 198 290 грн., у 2020 році - 213 478 грн., у 2021 році - 292 779 грн., у 2022 році -130 810 грн. у 2023 році - 156 726 грн.

Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 затверджено форму та Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість (далі Порядок №21).

Відповідно до пункту 10 розділу ІІІ Порядку №21 розрахунок (перерахунок) частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях відображається у додатку 6 «Розрахунок (перерахунок) частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях (Д6)» до декларації з ПДВ.

Відповідно до встановлено форми додатка 6 у колонці 4 таблиці 1 зазначається загальний обсяг постачання (сума значень 1.1, 1.2, 1.3, 2.1, 2.2, 3, 5 та 7 колонки А декларації та всіх уточнюючих розрахунків).

При цьому, для розрахунку частки використання товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях використовується формула: (100 (колонка 5 * 100 / колонка 4), в якій вплив на загальний обсяг постачання має саме значення, відображене в рядку 5 колонки А декларації з ПДВ.

Згідно з підпунктом 6 пункту 3 розділу V Порядку №21 у рядку 5 вказуються обсяги операцій з:

постачання товарів/послуг, що не є об`єктом оподаткування;

постачання послуг за межами митної території України та послуг, що здійснюються за межами митної території України, з урахуванням їх місця постачання відповідно до пунктів 186.2, 186.3 статті 186 розділу V Кодексу;

постачання товарів/послуг, звільнених від оподаткування та коригування за такими операціями.

Пунктом 14.1.244 статті 14 ПК України передбачено, що товари - матеріальні та нематеріальні активи, у тому числі земельні ділянки, земельні частки (паї), а також цінні папери та деривативи, що використовуються у будь-яких операціях, крім операцій з їх випуску (емісії) та погашення.

Згідно з пунктом 14.1.191 статті 14 ПК України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

З метою застосування терміна «постачання товарів» електрична та теплова енергія, газ, пар, вода, повітря, охолоджене чи кондиційоване, вважаються товаром.

Постачанням товарів також вважаються:

а) фактична передача матеріальних активів іншій особі на підставі договору про фінансовий лізинг (повернення матеріальних активів згідно з договором про фінансовий лізинг) чи іншої домовленості, відповідно до якої оплата відстрочена, але право власності на матеріальні активи передається не пізніше дати здійснення останнього платежу;

б) передача права власності на матеріальні активи за рішенням органу державної влади або органу місцевого самоврядування чи відповідно до законодавства;

в) будь-яка із зазначених дій платника податку щодо матеріальних активів, якщо платник податку мав право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі придбання зазначеного майна чи його частини (безоплатна передача майна іншій особі; передача майна у межах балансу платника податку, що використовується у господарській діяльності платника податку для його подальшого використання з метою, не пов`язаною із господарською діяльністю такого платника податку; передача у межах балансу платника податку майна, що планувалося для використання в оподатковуваних операціях, для його використання в операціях, що звільняються від оподаткування або не підлягають оподаткуванню);

г) передача (внесення) товарів (у тому числі необоротних активів) як вклад у спільну діяльність без утворення юридичної особи, а також їх повернення;

д) ліквідація платником податку за власним бажанням необоротних активів, які перебувають у такого платника;

е) передача товарів згідно з договором, за яким сплачується комісія (винагорода) за продаж чи купівлю.

Не є постачанням товарів випадки, коли основні виробничі засоби або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, а також в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення необоротних активів, або коли платник податку надає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення необоротних активів в інший спосіб, внаслідок чого необоротний актив не може використовуватися за первісним призначенням.

Разом з тим, пунктом 14.1.185 статті 14 ПК України визначено, що постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

З метою оподаткування постачанням послуг, зокрема є:

а) досягнення домовленості утримуватися від певної дії або від конкуренції з третьою особою чи надання дозволу на будь-яку дію за умови укладення договору;

б) постачання послуг за рішенням органу державної влади чи органу місцевого самоврядування або в примусовому порядку;

в) постачання послуг іншій особі на безоплатній основі;

г) передача результатів виконаних робіт, наданих послуг платнику податку, уповноваженому згідно з договором вести облік результатів спільної діяльності без утворення юридичної особи, а також їх повернення таким платником податку після закінчення спільної діяльності;

ґ) передача (внесення) виконаних робіт, наданих послуг як вклад у спільну діяльність без утворення юридичної особи, а також повернення послуг;

д) постачання послуг з розміщення знаку відповідної торгової марки або самого товару чи послуги в кінофільмі, серіалі або телевізійній програмі, які є візуальними (глядачі лише бачать продукт або знак торговельної марки, продукт чи торговельна марка згадується у розмові персонажа; товар, послуга чи торговельна марка органічно вплітаються в сюжет і є його частиною).

Як встановлено судом з матеріалів справи, за перевіряємий період позивачем було здійснено реалізацію корпоративних прав, що підтверджується:

- договорами купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Андріївська мрія» від 23.11.2018, купівлі продажу частини частки у статутному капіталі ТОВ «Бізнес-центр «Рафаель» від 04.09.2019, купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі ТОВ «Бізнес-центр «Рафаель» від 22.01.2020, купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Ера Продакшн» від 07.12.2021, купівлі продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Медіахолдинг «Розвиток» від 03.12.2021;

- актами приймання-передачі корпоративних прав від 23.11.2018, від 04.09.2019, від 22.01.2020, від 20.12.2021, вді 03.12.2021.

При цьому, суд звертає увагу, що наведені норми Кодексу не відносять до операцій з постачання послуг операції з придбання корпоративних прав, а тому такі операції не відображаються в рядку 5 декларації з ПДВ, оскільки не відповідають визначенням, наведених в ПК України стосовно постачання товарів/послуг.

Відповідно до пункту 14.1.90 статті 14 ПК України корпоративні права - права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Тобто, обсяг операцій з продажу корпоративних прав не використовується при підрахунку часток використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних та неоподатковуваних операціях.

Податковим кодексом України розмежовано операції з «товарами», «послугами» та «корпоративними правами».

Продаж корпоративних прав по своїй суті операція з передачі прав на інвестиції, а не постачання товарів чи послуг.

Відповідно до абзацу «б» пп. 14.1.81 п. 14. 1 ст. 14 Податкового кодексу України, фінансові інвестиції господарські операції, що передбачають придбання корпоративних прав, цінних паперів, деривативів та/або інших фінансових інструментів.

Операції з продажу корпоративних прав не можна розглядати як операції з постачання робіт (послуг), оскільки поняття «корпоративні права» та «роботи (послуги)» не є ідентичними або аналогічними за своєю правовою природою.

Отже, операції з продажу корпоративних прав не відносяться до операцій з постачання товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, суд звертає увагу, що в Акті перевірки не надано пояснень та не вказано принципу віднесення придбаних товарів/послуг, необоротних активів до використання одночасно в оподатковуваних та неоподатковуваних операціях, всупереч вимогам Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727 (далі - Порядок оформлення перевірок).

Так підпунктом 2 пункту 4 розділу III Порядку оформлення перевірок, серед іншого, встановлено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

викласти зміст порушення;

зазначити господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

зазначити інформацію щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та/або бухгалтерському обліку.

Так, в Акті перевірки не надано інформації щодо дослідження контролюючим органом напрямів використання Товариством товарів та послуг, за наслідками придбання яких сформовано податковий кредит з податку на додану вартість у період, щодо якого здійснювалась податкова перевірка.

Висновки щодо необхідності обґрунтування контролюючим органом та надання відповідних доказів на підтвердження використання в неоподатковуваних операціях товарів та послуг, ПДВ в ціні яких платник включив до податкового кредиту в податковий період, сформовані Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справах №817/76/16, №809/768/17.

З урахуванням викладеного, суд вважає податкове повідомлення-рішення від 05.01.2024 №821/26-15-07-03-05-25 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

При цьому, оскільки нарахування податкового зобов`язання за податковим повідомленням рішенням від 05.01.2024 №821/26-15-07-03-05-25, якому судому надано оцінку, пов`язано з відображенням від`ємного значення та необхідністю складання податкових накладних та розрахунків коригування, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.01.2024 №823/26-15-07-03-05-25 та від 05.01.2024 №824/26-15-07-05-25, які є пов`язаними між собою.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частиною першою статті 9, статтею 72, частинами першою, другою, п`ятою статті 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 24517,02 грн. Відтак, враховуючи, розмір задоволених позовних вимог позивача, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 24517,02 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиції в розвиток» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 05.01.2024 №821/26-15-07-03-05-25.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.01.2024 №823/26-15-07-03-05-25.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 05.01.2024 №824/26-15-07-05-25.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиції в розвиток» (01033, місто Київ, вулиця Жилянська, 5Б, офіс 3, ) судовий збір у розмірі 24517,02 грн (двадцять чотири тисячі п`ятсот сімнадцять гривень дві копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.