Справа № 640/11572/21
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

16 лютого 2026 року Справа № 640/11572/21 ЗП/280/176/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощенного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карлайф» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Карлайф» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Карлайф») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що митну вартість легкового автомобіля було визначено ним у розмірі 32 000 євро (що еквівалентно 1 073 568, 00 грн) та задекларовано ним за основним (першим) методом визначеннгя митної вартості за ціною договору (контракту) товарів та рахунку - фактури, які імпортуються (графа 43 "код МВВ"). На підтвердження заявленої митної вартості автомобіля позивачем надано до митного органу усі документи. При цьому у відповідача не має повноважень витребувати додаткові документи (платіжні доручення на оплату товару, якщо цього не передбачено Договором та Митним кодексом України.

05 травня 2021 року суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А. своєю ухвалою залишив позовну заяву без руху.

19 травня 2021 року Окружним адміністративним судом м. Києва ухвалою відкрито провадження в адміністративній справ в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

19 лютого 2025 року справа № 640/11572/21 на дійшла до Запорізького окружного адміністративного суду та суддею Сацьким Р. прийнято до провадження.

19 лютого 2025 року ухвалою суду замінено відповідача - Київську митницю Держмитслужби на Київську митницю (бул. Гавела, 8-А, м. Київ, 03124, ).

29 червня 2021 року до Окружного адміністративного суду м. Києва направлено відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти задоволеня судом позовних вимог. Зокрема зазначає, що ухвалюючи рішення про коригування митної вартості, відповідач виходив з того, що коригування митної вартості товару здійснено відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України (далі - Кодекс) у зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару відповідно до статті 53 Кодексу, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме, відповідно до ч. 2 ст. 53 Кодексу:

1) Відповідно до п. 3.1. Договору від 03.08.2020 № 03/08.2020 товар постачається на умовах післяоплати протягом 360 днів та можлива передоплата протягом 30 днів з дня оформлення інвойсу. Згідно наданого до митного оформлення інвойсу від 14.10.2020 № 14/10 в графі «Method of payment» (Спосіб оплати) вказано «transfer within 0 days» (переказ протягом 0 днів). Отже, враховуючи вказані умови оплати термін сплати на дану поставку відповідає даті укладання інвойсу, а саме 14.10.2020. До митного оформлення не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

2) В інвойсі від 14.10.2020 № 14/10 вказано, що ціна включає в себе спеціальну знижку, проте не вказано розмір знижки, також договором на поставку від 03.08.2020 № 03/08.2020 не передбачено умови надання знижок та її розмір. Разом з тим, для підтвердження ціни, як «дійсної вартості» товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 р. (далі - Угода) є вартість, по якій в час і в місті, визначеної законодавством країни імпортера, ідентичний або аналогічний товар продається або пропонується для продажу в умовах вільної конкуренції. Відповідає поняттю «дійсній вартості» відповідно до Примітки І до статті VII фактурна вартість товарів з доданням будь-якої знижки або іншого зниження звичайної конкурентної вартості.

3) Митну вартість декларантом визначено на рівні 32 000,00 Євро. Для підтвердження заявленої митної вартості надано висновок експертного дослідження від 17.10.2020 № 13/6, де експертом розраховано вартість відновлювального ремонту проте, згідно п. 8.5. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159 Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. В експертному висновкута в додатках до нього відсутній акт технічного огляду КТЗ, тобто документально не підтверджено характер та обсяги пошкоджень на момент огляду, та інші ознаки які характеризують технічний стан. Надані експертом дані щодо середньої вартості аналогічних автомобілів вико стані експертом з порушенням положень методики, а саме : довідкові дані, які використовуються під час оцінки й отримані з ресурсів мережі Інтернет, повинні бути роздруковані із зазначенням дати отримання інформації і абсолютної URL-адреси і включені у звіт про оцінку або висновок експерта, проте інформація щодо вартості КТЗ з Інтернет ресурсу не на всіх додатках належним чином відображена, що є порушенням підпункту 7.53.5 пункту 7.53 положень Методики. Використання ресурсів мережі Інтернет допускається з дотриманням вимог підпункту 7.53.5 пункту 7.53 Методики. Відповідно до п. 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» затвердженого Постановою КМУ № 1440 від 10.09.2003 та п. 4.4 (п) Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 (із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159, звіт про оцінку повинен містити виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок. Відсутність акту технічного огляду згідно якого встановлено характер пошкоджень, джерела інформації використані з порушення положень методики, не дають можливості перевірити правильність визначення ринкової вартості оцінюваного КТЗ.

4) Згідно реєстраційного документу від 17.07.2020 № LF19092 власником імпортованого ТЗ є третя особа, до митного оформлення не надано документи з третіми особами пов`язані з поставкою імпортованого ТЗ. Зазначені обставини не дають можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі.

Суд, оцінивши повідомлені сторонами обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Судом встановлені наступні обставини.

Суд зазначає, що відповідно до статті 51 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI /зі змінами/ (далі Кодекс) митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм Митного Кодексу.

Відповідно до статті 52 Кодексу, декларант або уповноважена ним особа зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до статті 54 Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 2 статті 361 Кодексу митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.

При митному оформленні за митною декларацією автоматизованою системою аналізу та управління ризиками сформовано митні формальності:

- 101-1 - Витребування оригіналів документів, зазначених у митній декларації, або засвідчених в установленому порядку їх копій, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів;

- 103-1 - Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби;

- 105-2 - Контроль правильностi визначення митної вартостi товарiв;

- 107-3 - Контроль правильностi класифiкацiї товарiв згідно з УКТ ЗЕД.

За результатами застосування системи управління ризиками згідно вимог частини першої статті 320 Кодексу та відповідно до Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 (далі - Методичні рекомендації), при проведенні контролю правильності визначення митної вартості товарів здійснювались, окрім інших, у тому числі такі заходи:

- перевірка числового значення заявленої митної вартості;

- вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості;

- вивчення маршруту транспортування товарів;

- перевірки включення/невключення складових митної вартості, у тому числі, на підставі наявної в органу доходів і зборів інформації щодо наявності таких складових митної вартості;

- перевірки рівня заявленої митної вартості товарів при наявності знижок/нарахувань з/до ціни оцінюваних товарів та їх обґрунтування і документальне підтвердження;

- порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено;

- перевірка наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів;

- перевірки та аналізу документів, додатково поданих органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою відповідно до статті 53 Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Такими документами є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України).

Суд також враховує, положенння статей 52 - 55, 57, 58, 335 Митного кодексу України (далі - МКУ, Кодекс), п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України

Судом встановлено, що 23.10.2020 до відділу митного оформлення Київської митниці Держмитслужби було подано ЕМД № UA100070/2020/433329.

Разом з декларацією були подані документи, що зазначені в графі 44 даної декларації.

Інших документів під час митного оформлення не подавалося.

Судовим розглядом встановлено, що за результатами опрацювання документів поданих разом з митною декларацією № UA100070/2020/433329 позивачем до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Ухвалюючи рішення про коригування митної вартості, відповідач виходив з того, що коригування митної вартості товару здійснено відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України (далі - Кодекс) у зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару відповідно до статті 53 Кодексу, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме, відповідно до ч. 2 ст. 53 Кодексу:

1) Відповідно до п. 3.1. Договору від 03.08.2020 № 03/08.2020 товар постачається на умовах післяоплати протягом 360 днів та можлива передоплата протягом 30 днів з дня оформлення інвойсу. Згідно наданого до митного оформлення інвойсу від 14.10.2020 № 14/10 в графі «Method of payment» (Спосіб оплати) вказано «transfer within 0 days» (переказ протягом 0 днів). Отже, враховуючи вказані умови оплати термін сплати на дану поставку відповідає даті укладання інвойсу, а саме 14.10.2020. До митного оформлення не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

2) В інвойсі від 14.10.2020 № 14/10 вказано, що ціна включає в себе спеціальну знижку, проте не вказано розмір знижки, також договором на поставку від 03.08.2020 № 03/08.2020 не передбачено умови надання знижок та її розмір. Разом з тим, для підтвердження ціни, як «дійсної вартості» товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 р. (далі - Угода) є вартість, по якій в час і в місті, визначеної законодавством країни імпортера, ідентичний або аналогічний товар продається або пропонується для продажу в умовах вільної конкуренції. Відповідає поняттю «дійсній вартості» відповідно до Примітки І до статті VII фактурна вартість товарів з доданням будь-якої знижки або іншого зниження звичайної конкурентної вартості.

3) Митну вартість декларантом визначено на рівні 32 000,00 Євро. Для підтвердження заявленої митної вартості надано висновок експертного дослідження від 17.10.2020 № 13/6, де експертом розраховано вартість відновлювального ремонту проте, згідно п. 8.5. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159 Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. В експертному висновкута в додатках до нього відсутній акт технічного огляду КТЗ, тобто документально не підтверджено характер та обсяги пошкоджень на момент огляду, та інші ознаки які характеризують технічний стан. Надані експертом дані щодо середньої вартості аналогічних автомобілів вико стані експертом з порушенням положень методики, а саме : довідкові дані, які використовуються під час оцінки й отримані з ресурсів мережі Інтернет, повинні бути роздруковані із зазначенням дати отримання інформації і абсолютної URL-адреси і включені у звіт про оцінку або висновок експерта, проте інформація щодо вартості КТЗ з Інтернет ресурсу не на всіх додатках належним чином відображена, що є порушенням підпункту 7.53.5 пункту 7.53 положень Методики. Використання ресурсів мережі Інтернет допускається з дотриманням вимог підпункту 7.53.5 пункту 7.53 Методики. Відповідно до п. 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» затвердженого Постановою КМУ № 1440 від 10.09.2003 та п. 4.4 (п) Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 (із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159, звіт про оцінку повинен містити виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок. Відсутність акту технічного огляду згідно якого встановлено характер пошкоджень, джерела інформації використані з порушення положень методики, не дають можливості перевірити правильність визначення ринкової вартості оцінюваного КТЗ.

4) Згідно реєстраційного документу від 17.07.2020 № LF19092 власником імпортованого ТЗ є третя особа, до митного оформлення не надано документи з третіми особами пов`язані з поставкою імпортованого ТЗ. Зазначені обставини не дають можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі.

Таким чином суд зазначає, що зазначені обставини не дають можливості відповідачу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі.

Суд враховує, що частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено «У разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів , чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи…».

Судовим розглядом встановлено, що відповідач керуючись Положеннями частинами 2 та 3 статті 53, направив позивачу електронне повідомлення в якому пропонується надати до органу Державної фіскальної служби наступні документи:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- виписку з бухгалтерської документації;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- копію декларації країни відправлення з дотриманням вимог статті 254 Кдексу та в якості придатній до читання;

- документи (додатки до договору тощо), що підтверджують економічне обґрунтування надання знижки на імпортовані товари та їх розмір;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідач повідомив позивача, що відповідно до частини 6 статті 53 Кодексу, він за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи, які не зазначені у даному переліку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивчем у строк, встановлений ч. 3 ст. 53, п. 2 ч. 2 ст. 255 МК України, жодного з витребуваних документів від відповідача не було подано, тобто позивачем не вжито заходів встановлених ч. 2 ст. 52, ч. 3 ст. 53, ст. 58 МК України для підтвердження заявленої митної вартості та методу її визначення.

Як встановлено судом, позивач надав лист від 23.10.2020 № 2310 про відсутність додаткових документів та відсутність можливості в їх наданні.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином суд зазначає, що подані декларантом основні та додаткові документи не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України.

Також суд погоджується з висновками митного органу, що причинами, через які заявлену декларантом митну вартість неможливо визнати є:

- неподання декларантом всіх запрошених документів;

- відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, зокрема вартість транспортування.

Окреслене відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 11.12.2024 у справі № 380/26554/23.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Також, положеннями частини 6 статті 54 Кодексу встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, якщо заявлені неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, або заявлені відомості містять розбіжності та не містять всіх складових митної вартості, необхідних при її обчислені, та відомостей щодо ціни яка сплачена або яка підлягає сплаті, а також коли декларантом не подано документів згідно із переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-3 статті 53 Кодексу.

Так судом враховано, що відповідно до статті 33 Кодексу митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віддані, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються з відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Перевірка правильності визначення митної вартості товарів здійснювалась шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено відповідно до п. 2.5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених ДФС України від 11.09.2015 № 689.

Судом встановлено, що відповідачем здійсненно порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, та з`ясовано, що вартість заявлених до митного оформлення товарів є меншою від мінімального рівня митної вартості товарів, інформація по яким міститься у Київській митниці Держмитслужби.

Судом взято до уваги, що відповідачем дотримано вимоги частини 4 статті 57 Кодексу, та проведена процедура консультації між митницею та декларантом.

Крім того відповідачем проведеного порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та з довідковою інформацією, та встановлено заниження заявленого рівня митної вартості, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947).

Судовим розглядом встановлено, що відповідач за результатами проведених консультацій заначив, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не може бути прийнятий у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості).

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не може бути прийнятий у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості).

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не може бути прийнятий у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості).

Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків.

Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків.

Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 Митного кодексу України.

Як встановлено судом, митна вартість відповідач визначив із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Джерело інформації для визначення митної вартості, митна декларація МД від 18.09.2020 № UA100060/2020/334845 (товар № 2 Автомобіль 2020 модельний рік виготовлення 2020 марка : MERCEDES-BENZ модель: GLE 400 d 4MATIC Coupe ) митна вартість 55346,00 Євро та МД від 03.03.2020 № UA401060/2020/2097.

Різниця між платежами, які заявлялись декларантом та які повинні бути сплачені у зв`язку із винесеним оскаржуваного рішенням складають 250 635,19грн.

Товари, випущені у вільний обіг за митною декларацією від 26.10.2020 № UA100070/2021/433617 на підставі частини 7 статті 55 Кодексу шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Кодексу.

Відповідно до п.7 ст.55 Митного кодексу України відповідач випустив товари у вільний обіг із сплатою митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначених декларантом та забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Суд зазначає, що оскільки при наданні документів до митного оформлення декларантом не підтверджено митну вартість товару, відповідачем правомірно, визначено митну вартість з використанням розумних засобів, сумісних із принципами Угоди і Статті VII ГАТТ 1994 року та на основі даних, наявних у митного органу.

У постанові від 11.09.2020 по справі № 804/1211/16 Верховний Суд зазначив, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Також, відповідно до постанови Верховного суду від 30.10.2018 № 816/2396/17, подання нової митної декларації з ціною, визначеною митним органом, свідчить про згоду декларанта з такою ціною,а від так правовий спір між сторонами вичерпано внаслідок погодження декларанта із митною вартістю, визначеною митним органом.

Таким чином суд зазначає, що з урахування викладеного, рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з дотриманням норм митного законодавства України, враховуючи сумніви митного органу відносно митної вартості товарів, які не спростовані позивачем.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду докази, які спростували доводи позивача, а відтак, довів правомірність свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволені позовних вимог, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 6, 8 - 10, 14, 90, 139, 143, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Карлайф» (22400, вул. Дзержинського, 23, м. Калинівка, Калинівський район, Вінницька обл., ) до Київської митниці (бул. Гавела, 8-А, м. Київ, 03124, ) про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення матеріальної шкоди, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписане суддею 16 лютого 2026 року.

Суддя Р.В. Сацький