Справа № 300/6047/25
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2026 р. справа № 300/6047/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини недоотриманої пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2023, з 01.05.2023 по 31.12.2023, на підставі Закону України "Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини недоотриманої пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2023, з 01.05.2323 по 31.12.2023 на підставі Закону України "Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати" по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії на підставі рішень Івано-Франківського окружного адміністративного суду по справах №300/82/23 від 28.02.2023, .№300/5407/23 від 18.09.2023.

Позовні вимоги мотивовані протиправними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини недоотриманої пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2023, з 01.05.2323 по 31.12.2023 , на підставі Закону України "Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати".

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

02.10.2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає, що основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. Однак, виплата різниці між перерахованим розміром пенсії і фактично виплаченою пенсією за період з 01.04.2019 по 30.04.2023 року 137809,30 грн., та за період з 01.05.2023 по 31.12.2023 в сумі 13600,00 грн. відповідачем не здійснена. Просить відмовити у задоволенні позову.

08.10.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення, позовні вимоги просить задоволити в повному обсязі.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, дослідивши письмові докази, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, зазначає наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII.

На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 у справі №300/82/23, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснено з 01.04.2019 перерахунок та нарахування пенсії ОСОБА_1 у розмірі відповідних сум грошового забезпечення. Сума доплати за період з 01.04.2019 по 30.04.2023 становить 137809,30 грн.

На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 у справі №300/5407/23, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснено з 01.05.2023 перерахунок та нарахування пенсії ОСОБА_1 у розмірі відповідних сум грошового забезпечення. Сума доплати за період з 01.05.2023 по 31.12.2023 становить 13600,00 грн.

21.07.2025 позивач звернулась із заявою до відповідача, щодо проведення розрахунку та виплати компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати частини донарахованої пенсії за спірні періоди, які здійснюється відповідно до ч.2 ст. 55 Закону України №2262-ХІІ, ч. 2 ст, 46 Закону України №1058, Закону України №2050-111 та Порядку 159 на підставі проведеного розрахунку суми, що підлягає виплаті, які проведені в рамках виконання рішень Івано-Франківського окружного адміністративного суду по справі №300/82/23 від 28.02.2023 та по справі №300/5407/23 від 18.09.2023.

Однак, листом від 15.08.2025 року № 6523-5866/11-02/8-0900/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило позивача, що на виконання вказаних рішень Івано-Франківського окружного адміністративного суду було своєчасно проведено перерахунок пенсії. Суми пенсії, донараховані на виконання рішень суду зареєстровано у Реєстрі судових рішень, а виплата планується в межах коштів Державного бюджету України передбаченому на фінансування пенсійних програм у порядку черговості.

Позивач зазначає , що за періоди з 01.04.2019 по 30.04.2023, з 01.05.23 по 31.12.2023, вище вказані суми до цього часу не виплачені, що є втратою частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Суд, у відповідності до статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, виходить з положень нормативних актів в редакціях, що діяли на момент виникнення цих правовідносин та зазначає зміст норм права відповідно до них.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 4 цього Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв 21.02.2001 № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Пунктами 2, 3 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, у пункті 29 постанови від 02.04.2024 у справі № 560/8194/20, сформував висновок про те, що умовами для виплати суми компенсації у справі, що розглядається, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів - пенсії та нарахування доходів (у тому числі за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватись у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата.

Відтак, законодавець пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.

Отже, основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів.

Для стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати слід встановити, що грошовий дохід, у тому числі і пенсія виплачений не вчасно, з затримкою на один і більше календарних місяців, така затримка мала умисел органу виплати та затримка відбулась з вини органу виплати.

Як встановлено з матеріалів адміністративної справи, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 по справі №300/82/23, що набрало законної сили 31.03.2023 позов ОСОБА_1 задоволено, зокрема зобов`язано відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» від 09.11.2022 року №2597, з урахуванням проведених платежів.

А також, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 по справі №300/5407/23, що набрало законної сили 30.11.2023 позов ОСОБА_1 задоволено, та зобов`язано відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.05.2023 щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000,00 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Позивачем не заперечується, що різниця між перерахованим розміром пенсії на дату звернення до суду з цим позовом не виплачена.

Стягнення інфляційних втрат регулюється статтею 625 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.07.2018 у справі №2a-11853/10/1570.

За результатами системного аналізу законодавчих приписів, які регулюють спірні відносини, та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність цивільно-правових відносин між позивачем та пенсійним органом, як суб`єктом владних повноважень, відсутність цивільно-правового порушення з боку відповідача, який мав би складатися протиправної поведінки (умисне протиправне користування відповідачем коштами належними позивачеві), що спричинила збитки, вини заподіювача, шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між ними.

Таким чином, в даній справі у відповідача не виникло перед позивачем грошового зобов`язання в порядку статті 11 Цивільного кодексу України, як зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, а відтак відповідач не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання, у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України, тому положення статей 549 та 625 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних відносин.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шумей М.В.