Справа № 480/6903/24
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 р.Справа № 480/6903/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду та в режимі відео конференції адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛОПІЛЛЯ АГРОСВІТ" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2025, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 26.08.25 по справі №480/6903/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛОПІЛЛЯ АГРОСВІТ"

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЛОПІЛЛЯ АГРОСВІТ» (далі позивач, ТОВ «БІЛОПІЛЛЯ АГРОСВІТ») звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Сумській області), у якій просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.07.2024 № 14.

Сумський окружний адміністративний суд ухвалив рішення від 18 серпня 2025 року, яким у задоволенні позовної заяви ТОВ «БІЛОПІЛЛЯ АГРОСВІТ» відмовив.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ «БІЛОПІЛЛЯ АГРОСВІТ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилалося на те, що ТОВ «БІЛОПІЛЛЯ АГРОСВІТ» (попереднє найменування Позивача - ТОВ "ЖМЕРИНСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР") входить до складу транснаціональної інвестиційної групи NCH. Вважає, що суд першої інстанції та податковий орган дійшли помилкових та необґрунтованих висновків про допущення позивачем порушень податкового законодавства, оскільки при виплаті доходів у видів процентів за кредитом на користь нерезидента компанії AGROPROSPERIS 2 LIMITED (АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД), обґрунтовано утримало податок з такого доходу за ставкою 2 відсотки замість 15 відсотків Вказує, що зазначене підприємство є бенефіціарним отримувачем цього доходу і резидентом Республіки Кіпр, з якою в України наявний міжнародний договір у сфері оподаткування Конвенція між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи в силу приписів ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, норм процесуального та матеріального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

Відповідно до відомостей ЄДРПОУ, ТОВ «БІЛОПІЛЛЯ АГРОСВІТ» зареєстровано як юридична особа з 16.05.2008.

Основним видом діяльності позивача є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (01.11). Іншими видами діяльності є, зокрема, вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

Учасником ТОВ «БІЛОПІЛЛЯ АГРОСВІТ» з найбільшою часткою у розмірі 99,90% є ТОВ "ЛАНИ АГРО".

ТОВ «БІЛОПІЛЛЯ АГРОСВІТ» входить до складу транснаціональної інвестиційної групи NCH, яка включає, зокрема: компанію "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД" (компанія "ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED"); компанію "АМАРІСТА ЛІМІТЕД" (компанія "AMARISTA LIMITED"); компанію "АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД" (компанія "AGROPROSPERIS 2 LIMITED").

10 червня 2008 року ТОВ "ЖМЕРИНСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" (попереднє найменування Позивача) та компанія "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД" уклали кредитний договір № LA-20-08 ("Кредитний договір 2008 року"), відповідно до якого ТОВ "ЖМЕРИНСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" отримало кредит для поповнення своїх обігових коштів і налагодження своєї фінансово-господарської діяльності. Позивач став позичальником у Кредитному договорі 2008 року на підставі Додаткової угоди № 2 від 19.01.2010.

1 грудня 2016 року було укладено Договір про реструктуризацію між компанією "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД", компанією "АМАРІСТА ЛІМІТЕД" та компанією "АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД". Відповідно до преамбули вказаного договору "кредитний портфель", яким володіла компанія "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД" і який входив до складу її акціонерного капіталу, було передано компанії "АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД", зареєстрованій у Республіці Кіпр, в акціонерний капітал. Після цього компанія "АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД" випустила привілейовані акції, що підлягають викупу та передала їх своєму акціонеру компанії "АМАРІСТА ЛІМІТЕД".

У результаті такої передачі компанія "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД" була замінена на нового кредитора компанію "АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД" у Кредитному договорі 2008 року.

Протягом 2017-2019 років Позивач здійснював виплату доходу на користь нерезидента компанії "АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД" у вигляді процентів за Кредитним договором 2008 року:

за 2017 рік 4872169 грн;

за 2018 рік 2875561 грн;

за 2019 рік 2265704 грн.

При виплаті такого доходу ТОВ «БІЛОПІЛЛЯ АГРОСВІТ» застосовувало зменшену ставку оподаткування податком з доходів нерезидента із джерелом їх походження з України у розмірі 2% на підставі Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи (надалі Конвенція).

Враховуючи викладене ТОВ «БІЛОПІЛЛЯ АГРОСВІТ» було нараховано та сплачено такі суми податку з доходів нерезидента із джерелом їх походження з України: (1) за 2017 рік 97 443 грн; за 2018 рік 57 511 грн; (3) за 2019 рік 45 314 грн.

Протягом 2017-2019 років компанія "АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД" була резидентом Республіки Кіпр, що підтверджується свідоцтвами від 20.02.2017, від 19.04.2018, від 27.02.2019, виданими Міністерством фінансів Республіки Кіпр.

Відповідно до підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ перехідних положень, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпунктів 78.1.1, 78.1.21 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України), на підставі наказу № 502-кп від 29.02.2024, посадовими особами ГУ ДПС у Сумській області проведено документальну виїзну позапланову перевірку з питань виплати доходів із джерелом походження в Україні на користь нерезидента компанії AGROPROSPERIS 2 LIMITED та утримання податків з таких доходів за період з 01.01.2017 по 31.12.2019.

За результатами перевірки, 18.03.2024 складено акт № 2619/18-28-23-14/35671804, згідно з яким відповідач дійшов висновку про порушення позивачем пункту 103.2 статті 103, підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України та статті 11 Конвенції між Урядом України та Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, внаслідок чого не утримано податок за ставкою 15 відсотків від здійснених на користь нерезидента виплат доходів із джерелом їх походження в Україні, а також не сплачено до бюджету податок на доходи нерезидента на загальну суму 1 301 746, 00 грн.

За змістом акту перевірки, таких висновків ГУ ДПС у Сумській області дійшла за результатами аналізу інформації, наданої Міністерством фінансів Республіки Кіпр щодо нерезидента компанії AGROPROSPERIS 2 LIMITED та пов`язаних з нею осіб, копій податкових декларацій про доходи компанії AGROPROSPERIS 2 LIMITED за 2017 та 2018 роки, фінансової звітності за 2016-2019 роки, звіту про прибутки та збитки та інший сукупний дохід, банківських виписок про рух коштів.

Так, на думку відповідача, аналіз вказаних документів свідчить про те, що, по-перше, компанія AGROPROSPERIS 2 LIMITED отримала всі права на кредити (тіло позики та нараховані проценти), які були видані українським підприємствам (в тому числі і позивачу), в результаті зміни структури внутрішньогрупового фінансування групи компаній, в обмін на випущені привілейовані акції передані власному акціонеру компанії AMARISTA LTD; по-друге, кредити є незабезпечиними заставою та видані пов`язаною стороною AGROPROSPERIS 2 LIMITED під спільним контролем; та по-третє, при отриманні процентів від українських компаній за користування позиками (в тому числі і від позивача), компанія AGROPROSPERIS 2 LIMITED перераховувала такі проценти як викуп своїх привілейованих акцій акціонеру компанії AMARISTA, яка в свою чергу, перераховував такі кошти як повернення авансів акціонеру NCH AGRIBUSINESS PARTNERS LP (Кайманові Острови).

У зв`язку з цим, на переконання ГУ ДПС у Сумській області, компанія AGROPROSPERIS 2 LIMITED (Кіпр) не є кінцевим отримувачем грошових коштів, виплачених ТОВ «БІЛОПІЛЛЯ АГРОСВІТ» у вигляді процентів, та їх бенефіціарним власником, а є лише проміжним агентом (здійснює транзит), у зв`язку з чим, сплачений процентний дохід підлягає оподаткуванню по ставці 15%.

На підставі висновків акту № 2619/18-28-23-14/35671804 від 18.03.2024, ГУ ДПС у Сумській області 03.07.2024 прийнято податкове повідомлення-рішення № 14 про збільшення грошового зобов`язання по податку на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі 1553525, 00 грн, з яких: 1301723,00 грн сума основного зобов`язання, 251802,00 грн штрафні (фінансові) санкції.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, ТОВ «БІЛОПІЛЛЯ АГРОСВІТ» оскаржило їх в адміністративному порядку, втім, рішенням ДПС України № 19758/6/99-00-06-01-01-06 від 27.06.2024 в задоволенні скарги було відмовлено, податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Не погоджуючись із спірним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з правомірності та обґрунтованості висновків податкового органу про допущення позивачем податкового правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, відповідальність за порушення податкового законодавства, функції та правові основи діяльності контролюючих органів та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику врегульовані ПК України.

Відповідно до статті 3 ПК України (тут і далі в редакції, чинній на час вирішення спірних правовідносин) податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно з пунктами 103.1, 103.2, 103.3 статті 103 ПК України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.

Бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів.

При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.

Підпунктами 141.4.1, 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України передбачено, що доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами, зокрема, є проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом.

Резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр укладено Конвенцію про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків та доходів від 08 листопада 2012 року, яка ратифікована - 04 липня 2013 року, дата набрання чинності для України - 07 серпня 2013 року.

Статтею 11 Конвенції передбачено, що проценти, що виникають у Договірній Державі і сплачуються резиденту іншої Договірної Держави, можуть оподатковуватись в цій іншій Державі, якщо такий резидент є особою - фактичним власником таких процентів. Однак такі проценти можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо особа - фактичний власник процентів є резидентом іншої Договірної Держави, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати 2 відсотків від загальної суми процентів.

Докладне визначення терміну «бенефіціарний власник» наведено в Коментарях до Модельної конвенції ОЕСР.

Відповідно до пункту 9 Коментарів до статті 11, вимогу щодо бенефіціарного власника додано до пункту другого статті 11 для того, щоб роз`яснити значення слів «і сплачуються резиденту», які використовуються в пункті 1. Зрозумілим є той факт, що країна джерела не зобов`язана поступатись у праві оподатковувати проценти на тій лише підставі, що проценти були сплачені саме резиденту Держави, з якою укладено міжнародний договір. Термін «фактичний власник доходу» використовується не у вузькому технічному сенсі, а розуміється в контексті та світлі завдань і цілей Конвенції, включаючи уникнення подвійного оподаткування, попередження випадків ухилення від сплати податків та уникнення оподаткування.

Пільга або звільнення від оподаткування по будь-якому із видів доходу, що надається Державою, з якої походить дохід, резиденту іншої Договірної держави з метою уникнення повністю або частково подвійного оподаткування, яке може виникнути у зв`язку із повторним оподаткуванням такого доходу Державою резиденства. Коли цей вид доходу отримує резидент Договірної Держави, що діє як агент чи номінальний отримувач, надання Державою, з якої походить дохід, такої пільги або звільнення виключно на підставі статусу безпосереднього отримувача доходу як резидента іншої Договірної Держави буде суперечити цілям та завданням Конвенції. Безпосередній отримувач в цій ситуації кваліфікуватиметься як резидент, однак цей статус не призводить до потенційного подвійного оподаткування, оскільки отримувач не розглядається як власник доходу для цілей оподаткування в Державі резиденства. Надання державою, з якої походить дохід, пільги або звільнення від оподаткування також буде суперечити цілям та завданням Конвенції, якщо резидент Договірної Держави, не використовуючи такі інструменти, як агентування або номінальної власності, буде діяти як проміжна ланка для іншої особи, котра фактично отримує вигоду від відповідного доходу. Проміжна ланка не може розглядатися як фактичний власник, якщо навіть за свого формального статусу власника, на практиці вона має досить вузькі повноваження щодо такого доходу, що надає можливість її розглядати як просту довірену особу, або управляючу особу, що діє від імені зацікавлених осіб (пункт 10 Коментарів до статті 11).

Отже, Угоди про уникнення подвійного оподаткування не можуть застосовуватися до ситуацій, коли відповідні відносини між резидентом на нерезидентом не пов`язані з фактичним веденням господарської діяльності, а дії учасників цих відносин спрямовані лише на створення зручного (пільгового) податкового режиму. Пільги за міжнародними угодами щодо уникнення подвійного оподаткування повинні відноситися лише до податкового резидента, який є дійсним одержувачем доходу.

Застосування податкових преференцій визнається неправомірним, коли сукупність угод (операцій) дозволяє зробити висновок про те, що основною їхньою метою були виведення доходу з-під оподаткування і формальне здійснення операцій з метою використання переваг за міжнародною угодою.

Результатом такої оцінки може стати перекваліфікація виплати з відповідною зміною режиму оподаткування, а також кваліфікація сукупності угод із застосуванням норм національного законодавства по виведеному з-під оподаткування доходу.

У випадках, які наводяться в Коментарях (агент, номінал, посередник тощо), безпосередній отримувач процентів не вважається бенефіціарним власником, оскільки право отримувача вільно розпоряджатись такими процентами обмежено в силу наявності договірних або інших юридичних обов`язків передати отриманий платіж іншій особі. Такий обов`язок зазвичай випливає з юридичних документів, однак також може з`ясовуватись на підставі фактів та обставин, які вказують, що по суті отримувач процентів не має право вільно розпоряджатись такими процентами.

За загальним правилом ознаками, які можуть вказувати на те, що особа-нерезидент не є кінцевим бенефіціарним власником доходу у вигляді процентів, є, зокрема:

1) відсутність фактичного самостійного здійснення господарської діяльності особою нерезидентом, яка зареєстрована в Державі, з якою Україною укладений договір про уникнення подвійного оподаткування, на відповідній території;

2) характер грошових потоків свідчить про наявність юридичних та фактичних обов`язків щодо подальшого перерахування отримуваних процентів особою-нерезидентом третій особі та відсутність у особи-нерезидента можливості самостійного прийняття рішення щодо долі отримуваного доходу та контролю щодо отримуваного доходу;

3) мінімальний часовий інтервал між: укладенням договору (видачею позики) між резидентом та особою-нерезидентом, з Державою якого укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, а також договору (видачею позики) між останнім та третьою особою; отриманням доходу особою-нерезидентом, з Державою якого укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, і виплатою грошових коштів третій особі;

4) відсутність диференційованих, що розрізняються умов договорів, правових документів, на підставі яких особа-нерезидент отримує дохід і в подальшому перераховує кошти;

5) вчинення дзеркальних, тобто ідентичних операцій між резидентом та особою-нерезидентом, що зареєстрована в Державі, з якою укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, та між останнім і третьою особою;

6) фактичні ризики, пов`язані із наданням позики резиденту, несе третя особа, а не особа-нерезидент.

Отже, враховуючи зазначене правове регулювання, колегія суддів дійшла висновку, що право на застосування зменшеної ставки податку, передбачене відповідним міжнародним договором України, виникає, за умови одночасного виконання таких вимог:

- нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України;

- нерезидентом надано довідку (або її нотаріально засвідчену копію), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України;

- нерезидент є бенефіціарним власником доходу.

Для визначення особи як фактичного отримувача доходу, така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але повинна бути і особою, яка визначає подальшу економічну долю доходу.

Тобто, коли отримувач процентів має право отримувати вигоду та визначати подальшу економічну долю доходу і не пов`язаний договірними або юридичними зобов`язаннями щодо перерахування такого доходу іншій особі, отримувач є бенефіціарним власником доходу.

Передбачені міжнародними договорами пільги зі сплати податку не можуть бути застосовані у випадку, коли нерезидент діє як проміжна ланка в інтересах іншої особи, яка фактично отримує вигоду від доходу. Зокрема, не можуть бути застосовані пільгові ставки податку у випадку, коли дохід (у рамках угоди або серії угод) з джерелом його походження з України виплачується таким чином, що нерезидент (проміжна ланка, яка має вузькі, обмежені повноваження у відношенні доходу), який претендує на отримання пільгової ставки податку з доходів у вигляді роялті, дивідендів, процентів, виплачує весь дохід (його більшу частину) іншому нерезиденту, який би не міг застосувати пільгову ставку у разі, коли б такий дохід виплачувався останньому.

В момент виплати доходу достатньою підставою для застосування зниженої ставки податку є наявність довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України і така довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Чинним законодавством не встановлено форми документу, що підтверджує статус контрагента як бенефіціарного власника доходу, та який повинна мати особа на момент проведення виплати.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що платник податків сформував дані податкового обліку необґрунтовано та з порушенням вимог податкового законодавства, або на підставі документів, які містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Спір у справі обумовлений невизнанням контролюючим органом права позивача на застосування зменшеної ставки оподаткування податком з доходів нерезидента із джерелом їх походження з України у розмірі 2% на підставі Конвенції з посиланням на те, що компанія AGROPROSPERIS 2 LIMITED не була бенефіціарним власником процентного доходу, отриманого від Позивача, оскільки, на думку контролюючого органу, здійснювала подальше перерахування процентів.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні справ між пов`язаними особами, де можуть бути наявні механізми податкової оптимізації, судам слід встановити чи є нерезидент бенефіціарним власником доходу (процентів) шляхом послідовного аналізу відповідних критеріїв (ознак), зокрема: нерезидент не повинен бути агентом (номінальним утримувачем); нерезидент має самостійно визначати економічну долю доходу; компанія нерезидент не повинна передавати отриманий дохід або переважну його частину на користь іншої особи. У таких спорах має досліджуватися "транзит" коштів компанії-нерезидента, часовий інтервал між укладенням договорів; вчинення дзеркальних, тобто ідентичних операцій між резидентом та особою-нерезидентом, що зареєстрована в Державі, з якою укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, та між останнім і третьою особою; хто несе фактичні ризики, пов`язані із наданням позики резиденту.

Колегія суддів звертає увагу, що орієнтовні критерії наведено в Коментарях до Модельної конвенції ОЕСР та в подальшому перелік ознак унормований пунктом 103.3 статті 103 Податкового кодексу України (в редакції Закону від 16 січня 2020 року № 466-IX, який набрав чинності 23 травня 2020 року).

Для того щоб нерезидент визнавався бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу, такий нерезидент не повинен виконувати "транзитну" роль (бути виключно посередником) у русі коштів. Як зазначено в розділі цієї постанови "Правове регулювання", нормативно закріпленою ознакою посередницької функції нерезидента є, зокрема, те, що зазначена особа не має достатньо повноважень або у випадку, підтвердженому фактами та обставинами, не має права користуватися та розпоряджатися таким доходом.

Якісною стороною цього критерію є відсутність кореспондуючого обов`язку передати права на дохід третій особі (самостійне визначення нерезидентом економічної долі доходу).

Кількісний критерій полягає у тому, що компанія нерезидент не повинна передавати отриманий дохід або переважну його частину на користь іншої особи (незалежно від способу оформлення такої передачі).

Вказаний критерій передбачає обов`язок контролюючого органу довести співставність, в тому числі арифметичну, операцій між виплатою доходу з української компанії на користь нерезидента і подальшого перерахування сум грошових коштів з компанії нерезидента - встановити "транзитний" характер компанії-нерезидента за фактичними обставинами, а також дослідити обставини справи відносно господарської діяльності компанії-нерезидента з урахуванням особливостей її провадження.

Аналогічний за змістом підхід до застосування норм права Верховний Суд неодноразово демонстрував у своїх постановах, зокрема у постановах від 28 жовтня 2025 року у справі № 560/10203/24, від 27 жовтня 2025 року у справі № 120/7999/24, від 12 серпня 2025 року у справі № 560/12637/24.

10 червня 2008 року ТОВ "ЖМЕРИНСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" (попереднє найменування Позивача) та компанія "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД" уклали кредитний договір № LA-20-08 ("Кредитний договір 2008 року"), відповідно до якого ТОВ "ЖМЕРИНСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" отримало кредит для поповнення своїх обігових коштів і налагодження своєї фінансово-господарської діяльності. Позивач став позичальником у Кредитному договорі 2008 року на підставі Додаткової угоди № 2 від 19.01.2010.

У жовтні 2016 року було утворено компанію AGROPROSPERIS 2 LIMITED, кінцевими бенефіціарними власниками якої є George Rohr (США) та Moris Tabacinic (Австрія), які одночасно є керівниками групи компаній NCH.

01 грудня 2016 року між компаніями було укладено договір реструктуризації, відповідно до умов якого компанія "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД" зменшила свій акціонерний капітал шляхом викупу власних привілейованих акцій, що належали її акціонеру - компанії "AMARISTA LIMITED", а натомість передала цій компанії кредитний портфель, до складу якого входили кредитні договори та договори позики, укладені з окремими українськими аграрними підприємствами, як компенсацію за викуплені акції.

У подальшому компанія AGROPROSPERIS 2 LIMITED збільшила свій акціонерний капітал шляхом випуску привілейованих акцій, що підлягали викупу, та передала їх своєму акціонеру - компанії "AMARISTA LIMITED" - в обмін на всі права, титули та відсотки, пов`язані з кредитним портфелем, який належав компанії "AMARISTA LIMITED". При цьому такий кредитний портфель було передано компанії AGROPROSPERIS 2 LIMITED як внесок до її акціонерного капіталу.

У зв`язку з укладенням зазначеного договору реструктуризації у грудні 2016 року в кредитних договорах та договорах позики було здійснено заміну кредитора, внаслідок чого новим кредитором стала компанія AGROPROSPERIS 2 LIMITED.

Вказане, у свою чергу, свідчить про подальше здійснення компанією AGROPROSPERIS 2 LIMITED діяльності у сфері інвестування.

Водночас, відповідно до доводів Відповідача, AGROPROSPERIS 2 LIMITED не є кінцевим отримувачем грошових коштів, а виконує виключно транзитну функцію, оскільки у 2017-2019 роках усі нараховані та отримані проценти від українських підприємств компанія AGROPROSPERIS 2 LIMITED, на думку Відповідача, перераховувала безпосередньо або опосередковано через свого акціонера на користь компанії групи NCH.

Також Відповідач посилався на те, що дата реєстрації компанії AGROPROSPERIS 2 LIMITED (27 жовтня 2016 року) та дата передачі кредитного портфеля (1 грудня 2016 року) свідчать про створення цієї компанії виключно з метою переведення на неї кредитного портфеля. При цьому, за твердженням Відповідача, AGROPROSPERIS 2 LIMITED не використовувала власні кошти для фінансування українських підприємств.

На думку Відповідача, метою випуску привілейованих акцій було забезпечення передачі кредитного портфеля українських підприємств від первинного кредитора компанії "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС LIMITED" до нового кредитора AGROPROSPERIS 2 LIMITED через спільного акціонера "AMARISTA LIMITED", а також подальше спрямування процентного доходу на користь компанії NCH (Кайманові Острови).

Водночас, колегія суддів установила, що договір про реструктуризацію було укладено з метою передачі функцій фінансування в межах групи компаній із концентрацією таких функцій на рівні компанії AGROPROSPERIS 2 LIMITED.

Крім того, за змістом обставин, що установила колегія суддів, внаслідок укладення договору про реструктуризацію компанія AGROPROSPERIS 2 LIMITED набула права вимоги за кредитними договорами з українськими компаніями групи та стала їх стороною як кредитор, при цьому не набувши статусу агента, номінального утримувача чи посередника щодо отримуваного доходу, що підтверджується, зокрема додатковими угодами, якими здійснено заміну кредитора як особи, що має право вимоги за відповідним зобов`язанням.

Крім того, аналіз умов кредитних договорів та додаткових угод свідчить про відсутність у AGROPROSPERIS 2 LIMITED будь-яких зобов`язань щодо передання отриманих за такими договорами процентів третім особам.

Також, колегія суддів вважає, що сам по собі факт спрямування компанією AGROPROSPERIS 2 LIMITED, з урахуванням саме обставин, установлених у межах цієї справи, отриманого процентного доходу на викуп власних привілейованих акцій не свідчить про відсутність у неї статусу бенефіціарного (фактичного) отримувача доходу.

Крім того, відповідно до установлених колегією суддів фактів, наявність ознак бенефіціарного (фактичного) отримувача доходу у компанії AGROPROSPERIS 2 LIMITED підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: свідоцтвами про бенефіціарного власника процентного доходу(т. 2 а.с. 21-30); висновками компанії Deloitte (Кіпр) від 18 травня 2018 року № AP/SL/MP 03, від 25 червня 2019 року № AP/SL/MP 03, від 25 лютого 2021 року № AP/SL/MP 03(т. 2 а.с. 31-54).

Також відповідно до інформації, наданої листом Міністерства економіки і фінансів Республіки Кіпр від 18 січня 2021 року № 3.10.43.2/AV.216 P.822 (пункт 32), отримані компанією AGROPROSPERIS 2 LIMITED проценти не передавалися іншим особам у зв`язку з відсутністю договірних або законних зобов`язань щодо такої передачі, а компанія має повне право самостійно використовувати та розпоряджатися отриманими процентами; при цьому директори компанії уповноважені здійснювати операції за її рахунками за умови контролю з боку офісу в Нью-Йорку.(т. 2 а.с. 109-111)

Крім того, у листі Міністерства економіки і фінансів Республіки Кіпр від 11 травня 2023 року № 3.10.43.2/AV.268 P.972 зазначено, що кредитний портфель був переданий до статутного капіталу AGROPROSPERIS 2 LIMITED, при цьому компанія AMARISTA LIMITED не здійснювала жодних переказів на користь цієї компанії або інших осіб. (т. 2 а.с. 121-122)

Додатково, у листі від 18 червня 2018 року № TD 3.10.43.2/AV.150 P.634 вказано, що компанія "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД" є безпосереднім одержувачем відсотків і не має жодних зобов`язань щодо їх подальшої передачі третім особам. (т. 2 а.с. 125)

Надаючи оцінку доводам Відповідача щодо того, що реструктуризація внутрішньогрупового фінансування у 2016 році нібито свідчить про відсутність у компанії AGROPROSPERIS 2 LIMITED статусу бенефіціарного власника процентного доходу, колегія суддів зазначає, що сам по собі факт зміни структури внутрішньогрупового фінансування за обставин цієї справи не може бути доказом відсутності у AGROPROSPERIS 2 LIMITED статусу бенефіціарного (фактичного) отримувача доходу, отриманого від Позивача в процесі здійснення господарської діяльності.

Загальновідомим є те, що група компаній NCH має розгалужену корпоративну структуру, однак сама по собі наявність такої багаторівневої корпоративної мережі не свідчить про відсутність у створених у її межах компаній, зокрема AGROPROSPERIS 2 LIMITED, статусу самостійних учасників відповідного ринку фінансових та інвестиційних послуг, які діють від власного імені, на власний ризик та у власних економічних інтересах.

Надаючи оцінку доводам Відповідача про відсутність у компанії "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД" власного персоналу, приміщень та обладнання, а також про виконання управлінських функцій директорами, колегія суддів дійшла висновку, що такі обставини самі по собі не свідчать про відсутність у компанії господарської діяльності чи статусу бенефіціарного власника доходу, оскільки здійснення управлінських повноважень директорами підтверджується кредитними договорами, додатковими угодами, рішеннями про викуп привілейованих акцій, а також Генеральним договором про надання послуг, укладеним з ATS Agribusiness Investments Limited, на підставі якого компанія оплачувала послуги, у тому числі витрати на оплату праці залучених працівників; водночас використання моделей аутсорсингу та аутстафінгу є звичайною сучасною бізнес-практикою і не заперечує самостійності компанії, а надані листи компетентного органу Республіки Кіпр підтверджують, що бухгалтерські та операційні функції виконувалися на Кіпрі, а інвестиційні рішення приймалися директорами компанії у межах повсякденної господарської діяльності, що спростовує твердження про повний контроль з боку офісу в Нью-Йорку та не впливає на оцінку статусу AGROPROSPERIS 2 LIMITED як бенефіціарного (фактичного) отримувача процентного доходу.

Надаючи оцінку доводам контролюючого органу про відсутність у компанії AGROPROSPERIS 2 LIMITED власних активів для надання кредитів українським підприємствам, колегія суддів зазначає, що внаслідок укладення договору про реструктуризацію компанія набула кредитний портфель (дебіторську заборгованість) українських юридичних осіб групи NCH, який є самостійним майновим активом і включає права вимоги за кредитними договорами. При цьому, акт перевірки не містить аналізу фінансової звітності первісного кредитора "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД". Також AGROPROSPERIS 2 LIMITED мала право вимоги і за кредитами, укладеними не лише в порядку реструктуризації, а й самостійно, та використовувала отримані процентні доходи для надання нових позик, що свідчить про наявність у неї власних активів і фінансових ресурсів для здійснення кредитної діяльності.

Стосовно твердженням ГУ ДПС у Сумській області про те, що AGROPROSPERIS 2 LIMITED є ланкою у структурі міжнародної групи компаній NCH (Кайманові Острови), створеною виключно з метою виведення процентного доходу з-під оподаткування шляхом випуску та викупу привілейованих акцій, колегія суддів установила, що аналіз матеріалів справи не підтверджує наявності транзитності таких операцій, оскільки вони не мають "дзеркального" характеру та не свідчать про формальне переміщення коштів. Крім того, колегією суддів встановлено, що кредитні договори, на підставі яких AGROPROSPERIS 2 LIMITED отримувала дохід у вигляді процентів, є самостійними фінансовими інструментами, спрямованими на фінансування та поповнення обігових коштів українських підприємств, що відповідає основному та єдиному виду діяльності цієї компанії - наданню фінансування.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що кредитний договір, на підставі якого компанія AGROPROSPERIS 2 LIMITED отримувала дохід у вигляді процентів, є фінансовим інструментом, спрямованим виключно на поповнення обігових коштів та налагодження фінансово-господарської діяльності, оскільки надання фінансування є єдиним видом діяльності цієї компанії, а нараховані за таким договором проценти відображаються у складі її активів.

У контексті цієї справи, випуск та викуп компанією певного класу привілейованих акцій є виключно корпоративним рішенням ради директорів, спрямованим на залучення фінансових ресурсів на прийнятних для компанії умовах, у зв`язку з чим такі рішення мають своїм результатом зміни у структурі капіталу та підтверджують різну правову природу і спрямованість кредитних та корпоративних інструментів. При цьому колегія суддів зауважує, що прийняття організаційно-розпорядчих рішень власниками корпоративних прав саме по собі не утворює господарської діяльності. Окремо колегія суддів встановила, що відповідно до рішень ради директорів компанії AGROPROSPERIS 2 LIMITED про викуп привілейованих акцій їх номінальна вартість сплачується за рахунок прибутку компанії, що підлягає розподілу.

Відповідно до висновків Відповідача, викладених на 4 сторінці акту перевірки, за 2017-2019 роки українські підприємства виплатили на користь AGROPROSPERIS 2 LIMITED процентні доходи у сумі 215439 доларів США, тоді як викуп привілейованих акцій у AMARISTA LIMITED становив 218000 доларів США.

Водночас колегія суддів зазначає, що :

- аналіз банківських виписок AGROPROSPERIS 2 LIMITED не підтверджує послідовного переказу саме отриманих від українських підприємств процентних доходів для викупу акцій у будь-якому з місяців 2017-2019 років:

- зазначені суми не є арифметично тотожними, а між датами отримання процентів і перерахування коштів за викуп акцій існував значний часовий розрив.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ГУ ДПС у Сумській області не доведено причинно-наслідкового зв`язку між виплатою процентного доходу та викупом привілейованих акцій, який би свідчив про відсутність у AGROPROSPERIS 2 LIMITED права самостійно розпоряджатися отриманим прибутком.

Стосовно доводів ГУ ДПС у Сумській області на застосування "AGROPROSPERIS 2 LIMITED" режиму NID, як на доказ того, що компанія не є бенефіціарним власником, суд вказує, що формування власного капіталу (акційної премії) за рахунок кредитного портфелю дозволяється в частині застосування режиму NID на Кіпрі.

Режим NID - інструмент, який дозволяє скоротити запозичені кошти, шляхом заміни запозичених коштів на фінансування за рахунок власного капіталу.

Водночас, NID вираховується з оподатковуваного доходу компанії до тих пір, поки нове фінансування акціонерного капіталу використовується в її діяльності та приносить оподатковуваний дохід. Відрахування залежить від низки умов, включаючи 80% обмеження оподатковуваного доходу.

Кваліфікація нового капіталу включає акціонерний капітал будь-якого класу та премію за акції, випущену та погашену після 1 січня 2015 року, сплачену готівкою або в натуральній формі.

Слід вказати, що режим NID, окрім зниження ефективного податку кіпрської компанії до 80%, тим самим зниження ефективної ставки податку до 2,5%, не може свідчити про те, що кіпрська компанія не може бути бенефіціарним власником доходу.

Більш того, колегія суддів зауважує, що податкові органи не мають повноважень оцінювати правомірність застосування компанією "AGROPROSPERIS 2 LIMITED" режиму відрахування умовних відсотків за законодавством Республіки Кіпр, оскільки таке відносить до компетенції уповноваженого органу Республіки Кіпр.

За таких обставин, з урахуванням наведеного вище, оцінивши ці доводи та надані докази, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність тверджень ГУ ДПС у Сумській області щодо транзитного характеру грошових коштів компанії AGROPROSPERIS 2 LIMITED у 2017-2019 роках.

За практикою Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, у рішенні від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції", адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів, має саме податкове управління.

Варто зазначити, що Верховний Суд у своїй практиці неодноразово сформував послідовний та усталений підхід до застосування норм права під час тлумачення положень, які регулюють порядок встановлення статусу кінцевого бенефіціарного власника доходів у справах зі схожими за змістом правовідносинами, в яких заперечувався статус AGROPROSPERIS 2 LIMITED.

Зокрема, у відповідних постановах Верховний Суд від 27 жовтня 2025 року у справі № 120/7999/24 та від 19 березня 2025 року у справі № 560/8133/24.

З урахуванням встановлених в цій справі обставин та правового регулювання спірних правовідносин колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення як вимог позовної заяви так і вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України (п. 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначені вище положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Підсумовуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням викладеного та на підставі ч. 1 ст. 317 КАСУ колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ «БІЛОПІЛЛЯ АГРОСВІТ» підлягає задоволенню, а рішення суду І інстанції скасуванню з ухваленням постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 310, 313, 315, 317, 313, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛОПІЛЛЯ АГРОСВІТ" задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року по справі №480/6903/24 скасувати.

Ухвалити постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛОПІЛЛЯ АГРОСВІТ" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №14 від 03 липня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 12.02.2026.