Справа № 300/4775/25
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2026-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"13" лютого 2026 р. справа № 300/4775/25

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.10.2025 у справі № 300/4775/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.10.2025 позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області № 15 від 23.06.2025 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, як орган, який за принципом екстериторіальності уповноважений на вирішення питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 , зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 15.02.1989 по 05.01.2003 р., відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , з урахуванням довідок про заробітну плату ОСОБА_1 , та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 16.06.2025, з врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Виконавчі листи за даним рішенням не видавалися.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.01.2026 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області повернуто скаржнику без розгляду.

Судове рішення набрало законної сили 06 січня 2026 року.

08.01.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі № 300/4775/25 шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати до суду звіт про виконання судового рішення. Дана заява вмотивована тим, що відповідач не виконує рішення суду в даній справі, посилаючись на ненабрання рішенням в даній справі законної сили.

Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував на лікарняному з 19.01.2026 по 30.01.2026, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк періоду непрацездатності.

03.02.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

Від відповідача заперечення на дану заяву не надходили.

Враховуючи предмет спору, а також те, що адміністративна справа № 300/4775/25 була розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви від 08.01.2026 в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву позивача суд встановив наступне.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.10.2025 позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 15 від 23.06.2025 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, як орган, який за принципом екстериторіальності уповноважений на вирішення питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 , зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 15.02.1989 по 05.01.2003 р., відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , з урахуванням довідок про заробітну плату ОСОБА_1 , та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 16.06.2025, з врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Судове рішення набрало законної сили 06 січня 2026 року.

Виконавчі листи за даним рішенням не видавалися.

Станом на момент звернення позивача до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, останнє відповідачем не виконано.

Зважаючи на те, що відповідач не виконує рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.10.2025, позивач звернувся до суду із цією заявою.

При вирішенні вищевказаної заяви судом враховується наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частинами 2, 4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно з частиною 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення містить КАС України, зокрема, нормами статті 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У справі Горнсбі проти Греції від 19.03.1997 року Європейський суд з прав людини зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" наголошує, що право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (рішення Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України, nо.38773/05, від 26.07.2012 року).

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України").

Відповідно до частин 1, 2 статті 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Застосування статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою застосування цієї статті є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

З наявних у суду матеріалів встановлено, що відповідачем не вчинено жодних дій, спрямованих на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі № 300/4775/25, оскільки, на думку відповідача, у зв`язку з поданням ним апеляційної скарги на рішення суду, останнє не набрало законної сили.

Натомість позивач зазначає про набрання рішенням суду в даній справі законної сили 18.11.2025, що підтверджується довідкою № 0970/208267 від 18.11.2025.

З приводу доводів сторін про набрання рішенням суду в даній справі законної сили слід звернути увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Таким чином, набрання законної сили рішенням суду пов`язано із поданням учасниками справи апеляційної скарги на відповідне рішення. При цьому, у випадку направлення апеляційної скарги засобами поштового зв`язку в останні дні строку для апеляційного оскарження, призводить до того, що рішення суду може вважатися таким, що набрало законної сили, хоча з огляду на наявність апеляційної скарги, таке рішення законної сили не набрало.

Відповідно до відомостей програми ДСС "Діловодство спеціалізованого суду", відповідачем направлено до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.10.2025. Дана апеляційна скарга була направлена до Восьмого апеляційного адміністративного суду засобами поштового зв`язку 19.11.2025 та надійшла на адресу суду 02.12.2025.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2025 апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.01.2026 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області повернуто скаржнику без розгляду.

Таким чином, суд відхиляє доводи позивача про те, що рішення суду в даній справі набрало законної сили 18.11.2025, оскільки судом апеляційної інстанції при постановлені ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не було встановлено порушення строку для подання апеляційної скарги, у зв`язку з чим рішення суду в даній справі, з урахуванням положень статті 255 КАС України не набрало законної сили.

Відповідно до частини 2 статті 255 КАС України, у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З огляду на вищезазначене, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі № 300/4775/25 набрало законної сили 06.01.2025.

Стосовно доводів відповідача, викладених у долученому позивачем до матеріалів справи листі № 1000-0202-8/11742 від 28.01.2026, суд зазначає наступне.

Відповідно до відомостей програми ДСС "Діловодство спеціалізованого суду", відповідачем направлено до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.10.2025. Дана апеляційна скарга була направлена до Восьмого апеляційного адміністративного суду засобами поштового зв`язку 14.01.2026 та надійшла на адресу суду 30.01.2026.

Станом на день постановлення цієї ухвали, Восьмим апеляційним адміністративним судом рішення по суті скарги не прийняте.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України, строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 300 КАС України, якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Повторна апеляційна скарга в даній справі подана після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суд зазначає, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, відсутня ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду про зупинення дії рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі № 300/4775/25 від 17.10.2025. З огляду на це, вказане рішення суду набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, а доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими та базуються на довільному трактуванні правових норм.

Незважаючи на набрання рішенням суду законної сили, відповідач не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду в даній справі. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

В рішенні від 30.06.2009 за № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац 1 підпункт 3.2 пункту 3, абзац 2 пункту 4 мотивувальної частини).

Суд наголошує, що основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Варто вказати, що відсутність виконавчого провадження у даній справі свідчить про відсутність активних дій з боку позивача, які були б спрямовані на виконання рішення суду в даній справі.

Верховний Суд у постанові від 11.06.2020 у справі № 640/13988/19 зазначив, відповідно до якої адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження. При цьому встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

Відтак, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").

У разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Наведений порядок встановлений статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема в частині 1 цієї статті зазначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини 2 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною 3 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, у разі відсутності факту добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

За таких обставин, суд робить висновок про відсутність підстав вважати, що за умови не встановлення судового контролю, рішення суду у цій справі залишиться невиконаним, оскільки у суду відсутні фактичні та правові підстави для реалізації свого диспозитивного права покладення (в порядку частини 1 статті 382 КАС України) на відповідача як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, обов`язку подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, а тому, заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у даній справі є необґрунтованою та такою яка не підлягає задоволенню.

Отже, за наведених підстав та вказаних правових норм заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 у справі № 300/690/25 підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись статтями 248, 256, 370, 382, 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.10.2025 у справі № 300/4775/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

2.1. Копію ухвали надіслати учасникам справи через підсистему "Електронний суд".

2.2. Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

3.1. Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку.

3.2. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

3.3. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

4. Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені частиною 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Главач І.А.