Справа № 134/1919/25
Суддя: Кантониста О. О.
Дата ухвалення: 2026-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 134/1919/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 лютого 2026 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

за участю: секретаря судового засідання Васільєвої Н.Г.

позивача ОСОБА_1

його представника адвоката Зянько Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

03 грудня 2025 року адвокат Зянько Н.Г., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови № 2/25/400 від 24 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуваною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання обов`язку щодо проходження повторного медичного огляду військово-лікарською комісією (далі - ВЛК) у визначений строк, а саме до 05 червня 2025 року.

Позивач вважає дану постанову протиправною та зазначає, що у його військовому квитку містяться відмітки про те, що він 28.12.1994 року взятий на військовий облік та 10.08.2014 року знятий з обліку, а згідно даних мобільного додатку «Резерв +» він перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 та СЦ (Крижопіль) як військовозобов`язаний (звання рядовий мінометів від 60-мм до 120-мм). Будь-яких відміток про те, що позивач відноситься до категорії громадян, які були визнані обмежено придатними до військової служби, у його військово-облікових документах немає.

Крім того, позивач уточнив свої дані 04 травня 2023 року та пройшов ВЛК 20 червня 2025 року, при цьому має чинну відстрочку від мобілізації відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Позивач не отримував повісток про явку для проходження ВЛК, відтак, враховуючи, що йому не встановлювався статус «обмежено придатний до військової служби» (до внесення відповідних змін в законодавство, внаслідок яких такий статус було скасовано), у нього не було обов`язку ініціювати проходження медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби до 05 червня 2025 року.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноваженою особою не було всебічно, повно та об`єктивно з`ясовано обставини справи та прийнято незаконне рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, адвокат Зянько Н.Г. просить скасувати постанову № 2/25/400 від 24 червня 2025 року про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 04 грудня 2025 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 12 грудня 2025 року позивачу поновлено строк звернення до суду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10 год. 30 хв. 23 грудня 2025 року. Окрім того, витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_4 належним чином завірені копії матеріалів справи щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (постанова № 2/25/400 від 24.06.2025 року).

Ухвалою Крижопільського районного суду від 23 грудня 2025 року розгляд справи було відкладено на 10 год. 00 хв. 09 січня 2026 року за клопотаннями представників сторін.

Ухвалою Крижопільського районного суду від 09 січня 2026 року розгляд справи було відкладено на 14 год. 00 хв. 02 лютого 2026 року в зв`язку з необхідністю витребування доказів у відповідача, а саме: належним чином засвідченої копії висновку військово-лікарської комісії від 27.04.2023, яким позивача було визнано непридатним у мирний час та обмежено придатним у воєнний час.

Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду від 02 лютого 2026 року розгляд справи було відкладено на 09 год. 30 хв. 11 лютого 2026 року за клопотанням представника позивача адвоката Зянько Н.Г., мотивованим необхідністю заслухати особисті пояснення позивача з приводу обставин справи.

В судовому засіданні 11.02.2026 позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача, оскільки неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 як військовозобов`язаний, звання рядовий мінометів від 60-мм до 120 мм, ВОС 143533, номер в реєстрі «Оберіг» - 5, дата уточнення даних 04.05.2023 року, згідно висновку ВЛК від 20.06.2025 придатний до військової служби, до 04.01.2026 мав право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (копія витягу військово-облікового документу із застосунку «Резерв +»).

05 листопада 2025 року ОСОБА_1 через застосунок «Дія» подав необхідний перелік документів для продовження відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Згідно довідки про отримання (неотримання) допомоги управління соціального захисту населення Тульчинської районної військової адміністрації Вінницької області від 30.04.2024 № 390, позивач перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністрації (№ 2 Крижопіль) та йому відповідно до Постанови КМУ від 02.08.2000 р. № 1192 «Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею» з 01.12.2023 по 31.05.2024 було призначено щомісячну грошову допомогу особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу (по догляду за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , особою з інвалідністю 2 групи).

Згідно довідки відділу обслуговування громадян № 10 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління ПФУ у Вінницькій області від 23.07.2025 року № 365, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Вінницькій області та отримує допомогу на догляд за особою з інвалідністю з психічними розладами.

24 червня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 полковник ОСОБА_3 виніс постанову № 2/25/400, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. Зі змісту постанови слідує, що 16 червня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що військовозобов`язаний громадянин України ОСОБА_1 з раніше встановленим ступенем придатності до військової служби «непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний» всупереч вимогам Розділу ІІ Закону України № 4235-IX не пройшов повторно медичний огляд до 05 червня 2025 року.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини у даній справі виникли з приводу притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП через порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме не проходження повторного медичного огляду.

Відповідно до статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного слідує, що для кваліфікації дій за частиною 3 статті 210-1 КУпАП необхідним є встановлення кваліфікуючої ознаки правопорушення - вчинення такого порушення в особливий період.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VІ, в Україні оголошено часткову мобілізацію, отже з того часу настав особливий період, який триває по теперішній час, оскільки рішення про демобілізацію, затвердженого Верховною Радою України (ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») не приймалось. Щодо факту запровадження особливого періоду в Україні з 18 березня 2014 року наголосив Верховний Суд України у постанові від 30 травня 2018 року в справі № 521/12726/16-ц.

Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє станом по сьогоднішній день.

Отже як на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності (24.06.2025 року), так і в період не проходження повторного медичного огляду, зазначеного в постанові, діяв особливий період.

Диспозиція ст. 210-1 КУпАП є бланкетною та відсилає до спеціального законодавства та підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини щодо оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року за № 2232-XII зі змінами (далі - Закон № 2232-XII).

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII).

Згідно з абзацом 4 частини 1 Закон № 3543-XII громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до абзацу 4 частини 10 статті 1 Закону № 2232-XII громадяни зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Відповідно до пп. 4 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.

Отже, положеннями вищевказаних нормативно-правових актів встановлено обов`язок військовозобов`язаних громадян України проходити медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 лютого2024 року у справі № 990/150/23 зазначила, що, звертаючись до суду, позивач самостійно визначає в позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Своєю чергою, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд враховує наступне.

Законом України «Про внесенні змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-ІХ від 21 березня 2024 року виключено таку підставу для зняття з військового обліку призовників та взяття на військовий облік військовозобов`язаних громадян, яких за станом здоров`я визнано непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3621-IX було встановлено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом (тобто до 04 лютого 2025 року) підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.

15 лютого 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 4235-ІХ від 12 лютого 2025 року (далі - Закон № 4235-ІХ), яким внесені зміни до Закону № 3621-IX та п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення викладено в новій редакції: «Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».

Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2025 року № 519 внесено зміни до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 зі змінами, зокрема абзац другий пункту 69 викладено в такій редакції: «Особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію».

Системний аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що обов`язок з проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби покладається на громадян України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності вказаним вище Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю). Вказані громадяни зобов`язані з 15 лютого 2025 року (дати набрання чинності Закону № 4235-ІХ) до 05 червня 2025 року самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

З наданого відповідачем витягу з реєстру «Оберіг» (за № 5) вбачається, що в графі відомості про медичний огляд міститься відмітка про те, що за результатами проходження ВЛК 27 квітня 2023 року позивач ОСОБА_1 був визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час.

На виконання ухвали суду відповідач надав копію довідки ВЛК від 27.04.2023 № 60/850, згідно якої позивач ОСОБА_1 за результатами проведення медичного огляду 27.04.2023 року визнаний обмежено придатним до військової служби не придатним до служби в десантно-штурмових військах, морській піхоті, плавскладі, спецспорудах, що фактично відповідає юридичному статусу «непридатний у мирний час, обмежено придатний у воєнний час».

Доказів, які б спростували вказане, стороною позивача не надано.

Так, у позовній заяві йдеться про те, що позивач взагалі не мав статусу особи обмежено придатної до військової служби, а в судовому засіданні позивач пояснив, що не пам`ятає, чи проходив ВЛК в 2023 році.

При цьому, станом на день винесення оскаржуваної постанови позивачу було 50 років, отже, він, будучи громадянином України чоловічої статі віком від 25 до 60 років, який був визнаний обмежено придатними до військової служби у воєнний час, був зобов`язаний до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, самостійно ініціювавши проходження ВЛК шляхом звернення до ТЦК або звернення через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста, чого ним зроблено не було.

Повторний медичний огляд позивач пройшов 20.06.2025 року, тобто з пропуском строку, встановленого для його проведення.

Таким чином, судом встановлено порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме Закону України № 4235-IX. Такі дії вчинені в особливий період.

Отже, в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Натомість позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували обставини, встановлені судом.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 73, ч. 1 ст. 77 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що судом не встановлено обставин, які спростовують факт вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні, а притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. відповідає вимогами чинного законодавства.

Оскаржувана постанова прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, з використанням повноваження з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення суб`єкта владних повноважень слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст. 139 КАС України. Зважаючи, що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати у вигляді судового збору, понесені позивачем, залишаються за ним.

Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 241-245, 271, 286, 293 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення, а постанову № 2/25/400 від 24 червня 2025 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - залишити без змін.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено та проголошено 13 лютого 2026 року о 15 год. 00 хв.

Суддя