Справа № 200/10326/25
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

16 лютого 2026 року Справа №200/10326/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Галатіна О.О., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду, через систему «Електронний суд», надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України) про:

- визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати грошової компенсації за всі невикористані календарні дні основних та додаткових відпусток, виходячи з місячного грошового забезпечення 127 195,40 грн, в розмірі 806 565,86 грн (вісімсот шість тисяч п`ятсот шістдесят п`ять грн. 86коп);

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату грошової компенсації за всі невикористані календарні дні основних та додаткових відпусток, виходячи з місячного грошового забезпечення 127 195,40 грн, в розмірі 806 565,86 грн (вісімсот шість тисяч п`ятсот шістдесят п`ять грн. 86коп), з урахуванням виплачених сум;

- визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 11.04.2025 по 26.09.2025 (169 днів), в розмірі 571 590,11 грн (п`ятсот сімдесят одну тисячу п`ятсот дев`яносто грн. 11 коп.) виходячи з середньоденного грошового забезпечення 3 382,19 грн;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 11.04.2025 по 26.09.2025 (169 днів), в розмірі 571 590,11 грн (п`ятсот сімдесят одну тисячу п`ятсот дев`яносто грн. 11 коп.) виходячи з середньоденного грошового забезпечення 3 382,19 грн. ,з урахуванням виплачених сум;

- визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 23.03.2017 до 28.02.2018 виходячи із базового місяця «січень 2008 року», в розмірі 42 877,62 грн. (сорок дві тисячі вісімсот сімдесят сім гривні 62 копійки);

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 23.03.2017 до 28.02.2018 виходячи із базового місяця «січень 2008 року», в розмірі 42 877,62 грн. (сорок дві тисячі вісімсот сімдесят сім гривні 62 копійки), з урахуванням виплачених сум;

- визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення 4499,88 грн в місяць за період з 23.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 10.04.2025 включно у загальній сумі 326 749,35 грн відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4499,88 грн в місяць за період з 23.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 10.04.2025 включно у загальній сумі 326 749,35 грн відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням виплачених сум;

- стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. ( двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Кінько О.В.

Ухвалою суду від 02 січня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, - залишено без руху.

Встановлено строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з наступного дня після отримання копії цієї ухвали шляхом надання: уточненої позовної заяви із наведення реквізитів сторін відповідно до приписів статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 19 січня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Відкрито провадження в адміністративній справі № 200/10326/25.

Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Витребувано від Відповідача наступні докази по справі:

- довідку-розрахунок виплаченої ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) грошової компенсації за всі невикористані календарні дні основних та додаткових відпусток;

- довідку про середній розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за останні два місяці, що передували звільненню, та розрахунок середньоденного грошового забезпечення, виходячи з приписів постанови КМУ № 100;

- довідку-розрахунок виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 при звільненні;

- докази виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення на виконання рішень Донецького окружного адміністративного у справах № 200/6109/24 та №200/5077/25 (належним чином засвідчену копію платіжного доручення, тощо);

- довідку-розрахунок нарахованого та виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 23.03.2017 по 10.04.2025;

- інформацію який місяць для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базовий місяць) застосовувався за період з 23.03.2017 по 28.02.2018;

- інші докази, які стали підставою для допущення спірної бездіяльності, вчинення спірних дій та прийняття рішень.

Запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали подати до суду відзив на позовну заяву з доказами на його підтвердження з одночасним надісланням (наданням) його копії та доданих до нього документів позивачу.

Після відкриття провадження судом встановлені недоліки позовної заяви, які перешкоджають її подальшому розгляду.

Ухвалою суду від 29 січня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху.

Встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, протягом якого позивач має надати до суду: заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із відповідними доказами в обґрунтування поважності причин пропуску такого строку.

09 лютого 2026 року від представника позивача до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду із вказаним позовом, відповідно до якої зазначив, що Позивач є військовослужбовцем, який отримав тяжкі поранення під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності України, що призвело до ампутації кінцівки, встановлення інвалідності І групи та необхідності тривалого лікування. З 12 червня 2022 року по 20 лютого 2025 року ОСОБА_1 знаходився на лікуванні в Hospital Sant Pau (Барселона) Королівства Іспаннії. Після звільнення з військової служби в кінці серпня 2025 року позивач повернувся до Королівства Іспанії продовжувати лікування в Клініці святого Павла - Hospital Sant Pau (Барселона). І майже відразу на початку вересня продовжив лікування та періодичні обстеження. Остаточний розрахунок з позивачем було проведено 27.09.2025 року, виплату було здійснено однією сумою, до складу якої входили як суми за період проходження служби так і суми, які підлягали виплаті при звільненні. В цей час у період з вересня 2025 року по листопад 2025 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні та медичному обстеженні в Клініці святого Павла - Hospital Sant Pau (Барселона) на території Королівства Іспанія, у зв`язку з тяжким станом здоров`я та необхідністю постійного медичного нагляду. В січні 2026 року позивач продовжив обстеження в Клініці святого Павла в Барселоні. Також, просить суд врахувати винятково складні життєві обставини, які істотно вплинули на фізичний, психологічний та емоційний стан позивача і об`єктивно ускладнювали процес проходження обстеження в Клініці та унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду. Вказує на те, що поєднання наступних обставин: тяжкого онкологічного захворювання та необхідність регулярного медичного контролю; проходження тривалого лікування за межами України; тяжкі наслідки бойового поранення та інвалідизація; загибель сина внаслідок бойових дій; розірвання шлюбу та відсутність підтримки з боку членів сім`ї; фактичне перебування на лікуванні за кордоном без допомоги близьких осіб, свідчить про наявність об`єктивних, непереборних та поважних причин, що унеможливили своєчасне звернення до адміністративного суду. Зазначає, що Намір позивача звернутися до суду був послідовним, а пропуск строку зумовлений виключно об`єктивними медичними причинами, що підтверджуються належними доказами.

До суду від представника Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України) до суду надійшли заперечення стосовно наданої преставником Позивача заяви про поновлення строку звернення до суду, відповідно до яких зазначив, що спір у цій справі виник з відносин публічної служби, а тому з позовом Позивач міг звернутися в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав. Вказує на те, що Як вбачається з додатків до позовної заяви, представництво інтересів ОСОБА_1 в даній справі здійснюється адвокатом. При цьому варто зауважує, що згідно долученого до позовної заяви ордеру, договір про надання правничої допомоги № 47_25 укладений ще 08.07.2025. Адвокат зобов`язаний надавати професійну правничу допомогу клієнту, здійснювати його захист та представництво компетентно і добросовісно. З урахуванням принципу компетентності і добросовісності адвокат повинен досконало знати законодавство та враховувати всі обставини. Фактично всі дії пов`язані з захистом прав та законних інтересів ОСОБА_1 , зокрема в даних спірних правовідносинах, повинні були здійснюватися представником з 08.07.2025. Посилається на те, що представнику Позивача було відомо про детальні розрахунки грошових сум з призначенням платежу заробітна плата, що надійшли 27.06.2025 о 12.43 год. 72626,73 грн., 27.09.2025 о 14.31 год. 2376689,55 грн із відповіді Відповідача від 06.10.2025. Тобто позивачу було відомо про надходження відповідних коштів 27.06.2025 та 27.09.2025 відповідно з даних застосунку Приватбанк. Таким чином, просить суд у задоволенні заяви про поновлення процесуального строку від 08.02.2026 у справі № 200/10326/25, відмовити повністю.

Суддя Галатіна О.О. з 09 лютого 2026 по 13 лютого 2026 перебувала на курсах підвищення кваліфікації в Національній школі суддів України.

Розглянувши вказану заяву суд виходить з наступного.

Як вже зазначено в ухвалі суду від 22 жовтня 2025 року, згідно із частиною 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За правилами частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою цієї ж статті обумовлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно положень статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Статтею 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до правової позиції, сформованої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП України і статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Конституційний Суд України у рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 зазначив, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Невиплата власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум і вимога звільненого працівника щодо їх виплати є трудовим спором між цими учасниками трудових правовідносин.

У частині першій статті 233 КЗпП України закріплено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

З огляду на наведене Конституційний Суд України дійшов висновку, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

За висновком вказаного рішення Конституційного Суду України положення частини першої статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього Кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Отже, для обрахунку строку звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені застосовуються положення статті 233 КЗпП України, а невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать останньому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням та для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Також варто зауважити на тому, що, аналізуючи положення статей 116, 117 КЗпП України, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 26 лютого 2020 року (справа 821/1083/17) зазначила таке.

Статтею 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України, за змістом якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Цими нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести із звільненим працівником повний розрахунок-виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

За приписами частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

У рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 Конституційний Суд України роз`яснив, що положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Окрім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 положення частини другої статті 233 КЗпП України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Відповідно до позовних вимог, Позивач, зокрема просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 11.04.2025 по 26.09.2025 (169 днів), в розмірі 571 590,11 грн (п`ятсот сімдесят одну тисячу п`ятсот дев`яносто грн. 11 коп.) виходячи з середньоденного грошового забезпечення 3 382,19 грн;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 11.04.2025 по 26.09.2025 (169 днів), в розмірі 571 590,11 грн (п`ятсот сімдесят одну тисячу п`ятсот дев`яносто грн. 11 коп.) виходячи з середньоденного грошового забезпечення 3 382,19 грн. ,з урахуванням виплачених сум;

Оскільки предметом розгляду адміністративного спору в даній частині є нарахування та виплата середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, який не входить до структури заробітної плати, підстави для застосування частини третьої статті 233 КЗпП відсутні.

При цьому Верховний Суд акцентував увагу на тому, що під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України як норми спеціального процесуального закону.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд і в постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 815/2681/17, від 23 грудня 2020 року у справі № 560/4006/19, від 23 грудня 2020 року у справі № 360/4485/19 та від 01 лютого 2021 року у справі № 560/1282/19.

За правилами частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу зазначених положень процесуального закону слідує, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 цього Кодексу).

Отже, КАС України визначено місячний строк звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби, а КЗпП України встановлено тримісячний строк.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

У справі Європейського суду з прав людини «Стаббігс та інші проти Великобританії» визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25 січня 2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Як з`ясовано з матеріалів справи, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду остаточний розрахунок з позивачем проведено 27.09.2025, а отже перебіг строку звернення до суду розпочався саме з цієї дати та закінчився 27.10.2025.

Судом встановлено судом, представництво інтересів Позивача в даній справі здійснюється адвокатом - Кінько О.В., що підтверджується ордером на надання правничої допомоги на підставі: договору про надання правничої допомоги/ доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги № 47_25 від 08 липня 2025.

Суд погоджується з доводами Відповідача, що фактично всі дії пов`язані з захистом прав та законних інтересів ОСОБА_1 , зокрема в даних спірних правовідносинах, повинні були здійснюватися його представником Кінько О.В. з 08.07.2025.

Відповідно до адвокатського запиту за вих. №295 від 30 вересня 2025 до Начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби (військова частина № НОМЕР_1 ), що міститься в матеріалах справи, представник Позивача просить надати інформацію про детальні розрахунки грошових сум з призначенням платежу заробітна плата, що надійшли 27.06.2025 о 12.43 год - 72 626,73грн., 27.09.2025 о 14.31 год. - 2 376 689,55грн.; з яких видів грошового забезпечення (щомісячні основні (посадовий оклад, оклад за військовим званням), щомісячні додаткові (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, премії), одноразові додаткові види грошового забезпечення, щомісячні додаткові виплати, додаткові винагороді, компенсації, виплати при звільненні, зокрема за невикористані основні та додаткові відпустки тощо) складаються вищезазначені суми заробітної плати, що надійшли 27.06.2025 о 12.43год - 72 626,73грн., 27.09.2025 о 14.31 год. - 2 376 689,55 грн. В яких розмірах виконані рішення ДОАС у справі №200/6109/24, у справі 200/5077/25 з наданням детального розрахунку по видах та періодах, відповідно до сум, що надійшли 27.06.2025 о 12.43 год - 72 626,73грн., 27.09.2025 о 14.31 год. - 2 376 689,55 грн.

06.10.2025 за вих. № 09/17312-25-Вих Відповідачем направлено лист з долученням розрахункових листів за червень 2025 року та вересень 2025 року з відповідною деталізованою інформацією по надходженням на банківський рахунок позивача коштів 27.06.2025 та 27.09.2025 відповідно, що надійшов на електронну адресу представника Позивача 07.10.2025.

Тобто, стороні Позивача було відомо про надходження відповідних сум 27.06.2025 у розмірі - 72 626,73 грн. та 27.09.2025 у розмірі - 2 376 689,55 грн. Після чого представник Позивача невідкладно звернувся до Відповідача із адвокатським запитом.

Крім того, про деталізовану інформацію щодо відповідних коштів стороні Позивача було відомо додатково 07.10.2025 з відповіді військової частини НОМЕР_1 на адвокатський запит.

Вищевказане підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Проте, до суду з цим позовом адвокат Кінько О.В., що діє в інтересах Позивача, звернулась лише 29.12.2025 року.

Таким чином, позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, визначеного ч.5 ст.122 КАС України.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Стороною Позивача не наведено аргументів щодо об`єктивної неможливості подання адвокатом, який діє на підставі договору від 08.07.2025 № 47_25, позовної заяви у визначені процесуальним законом строки і не надано жодних доказів на підтвердження пропуску цього строку через обставини, які не залежали від його волі.

Відтак, суд приходить до висновку про недоведеність об`єктивних обставин, які б не дозволяли звернутися до суду у визначений законодавством строк, а твердження, на які сторона Позивача посилається, не можуть вважатись поважними для поновлення такого строку.

Таким чином, недоліки позовної заяви, що викладені в ухвалі суду від 29.01.2026 року про залишення позовної заяви без руху, не усунуто.

Відповідно до ч. 15 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України) в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 11.04.2025 по 26.09.2025 (169 днів), в розмірі 571 590,11 грн (п`ятсот сімдесят одну тисячу п`ятсот дев`яносто грн. 11 коп.) виходячи з середньоденного грошового забезпечення 3 382,19 грн та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 11.04.2025 по 26.09.2025 (169 днів), в розмірі 571 590,11 грн (п`ятсот сімдесят одну тисячу п`ятсот дев`яносто грн. 11 коп.) виходячи з середньоденного грошового забезпечення 3 382,19 грн. ,з урахуванням виплачених сум необхідно залишити без розгляду.

Щодо решти позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України), суд продовжує розгляд справи.

Керуючись ст. ст. Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України) в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 11.04.2025 по 26.09.2025 (169 днів), в розмірі 571 590,11 грн (п`ятсот сімдесят одну тисячу п`ятсот дев`яносто грн. 11 коп.) виходячи з середньоденного грошового забезпечення 3 382,19 грн та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 11.04.2025 по 26.09.2025 (169 днів), в розмірі 571 590,11 грн (п`ятсот сімдесят одну тисячу п`ятсот дев`яносто грн. 11 коп.) виходячи з середньоденного грошового забезпечення 3 382,19 грн. ,з урахуванням виплачених сум залишити без розгляду.

В частині решти позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України) - продовжити розгляд справи.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Галатіна