Справа № 520/7935/25
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 р.Справа № 520/7935/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.08.2025, головуючий суддя І інстанції: Садова М.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 01.09.25 по справі №520/7935/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (надалі ГУ ДПС у Харківській області, відповідач), в якому просив:

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-2030-UA0028556 від 01.02.2024, яким ОСОБА_1 було визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік на суму 469,08 грн;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0012940- 2405-2030-UA0028556 від 01.02.2024, яким ОСОБА_1 було визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік на суму 36888,58 грн;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0012944- 2405-2030-UA0028556 від 01.02.2024, яким ОСОБА_1 було визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік на суму 34179,17 грн;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0012935- 2405-2030-UA0028556 від 01.02.2024, яким ОСОБА_1 було визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік на суму 8807,50 грн;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0012943- 2405-2030-UA0028556 від 01.02.2024, яким ОСОБА_1 було визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік на суму 16669,25 грн;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0012945- 2405-2030-UA0028556 від 01.02.2024, яким ОСОБА_1 було визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік на суму 5531,50 грн;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2621606- 2405-2030-UA0028556 від 30.10.2024, яким ОСОБА_1 було визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік на суму 8552,55 грн;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2576296- 2405-2030-UA0028556 від 30.10.2024, яким ОСОБА_1 було визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік на суму 25773,23 грн;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2576297- 2405-2030-UA0028556 від 30.10.2024, яким ОСОБА_1 було визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік на суму 13617,75 грн;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2576298- 2405-2030-UA0028556 від 30.10.2024, яким ОСОБА_1 було визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік на суму 57035,42 грн;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2586035- 2405-2030-UA0028556 від 30.10.2024, яким ОСОБА_1 було визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік на суму 5284,36 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 01.02.2024 №0-2030-UA0028556 про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік у розмірі 187,63 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 01.02.2024 №0-2030- НОМЕР_1 ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік у розмірі 14755,43 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 01.02.2024 №0-2030- НОМЕР_1 ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік у розмірі 2212,60 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 30.10.2024 №2-2030-UA0028556 про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік у розмірі 5131,53 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 30.10.2024 №2-2030-UA0028556 про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік у розмірі 5154,65 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 30.10.2024 №2-2030-UA0028556 про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік у розмірі 2723,55 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 30.10.2024 №2-2030-UA0028556 про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік у розмірі 34221,25 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з ГУ ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 965,62 грн.

Не погодившись з цим судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року по справі та ухвалити постанову про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт покликався на те, що суд першої інстанції хоча й правильно установив, що відповідач необґрунтовано кваліфікував нежитлову власність позивача у якості об`єкту оподаткування податком на нерухоме майно за ставкою 1%, проте неправильно обрахував суми грошових зобов`язань. Також стверджує, що визначення суми грошового зобов`язання є дискреційним повноваженням податкового органу, а тому суд першої інстанції був зобов`язаний скасувати спірні податкові повідомлення-рішення в повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції самостійно визначаючи суми податку позивачеві, замість контролюючого органу, не застосував пільги з оподаткування, чим прямо порушив норми абз. 7 п. п. 266.7.1 п. 266. 7 ст. 266 ПК України та Рішення 25 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 30.04.2024 №564/24 "Про пільги з місцевих податків", що є підставою для скасування рішення суду в цій частині.

ГУ ДПС у Харківській області також не погодилося з цим судовим рішенням подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просило скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року по справі та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову.

Вказує, що позивачем не проведено процедуру внесення змін до реєстраційних даних відповідно до Закону № 1952 та Порядку № 1127, а тому ГУ ДПС у Харківській області правомірно застосувало ставку податку у розмірі 1%.

ОСОБА_1 не погодився з доводами апеляційної скарги відповідача та подав відзив на неї, у якому просив у задоволенні скарги відмовити.

ГУ ДПС у Харківській області правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористалося, що не перешкоджає розгляду справи в силу приписів ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Згідно з положеннями ч. 1, 3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, дослідивши докази на які сторони посилаються в апеляційних скаргах та відзиві, дійшла висновку, що апеляційна скарга ГУ ДПС у Харківській області не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 на праві власності належать нежитлові приміщення (або їх частки) за адресами:

- АДРЕСА_1 , 1/2 частка нежитлової будівлі літ. "Н-1" (3077,4 кв.м., складське сховище №1); /а.с. 46/.

- місто Харків, вулиця Морозова, № 11, 1/2 частка нежитлових приміщень підвалу в нежитловій будівлі літ. "Ф-1" (1626,0 кв.м., складське сховище №2); /а.с. 75/.

- місто Харків, АДРЕСА_1 , нежитлова будівля літ. "Л-1" (3405,1 кв.м.); /а.с. 31/.

- місто Харків, вулиця Морозова, № 11, нежитлова будівля літ. Бп, загальною площею 510,6 кв.м. складське сховище №5) /а.с. 13/.

- АДРЕСА_1 , нежитлова будівля літ. И-1, загальною площею 43,3 кв.м., /а.с. 70/.

- АДРЕСА_2 , 1/2 частка нежитлової будівлі літ А-1, загальною площею 6310,0 кв.м., /а.с. 110/.

Право власності підтверджено договорами купівлі-продажу, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копії яких містяться у матеріалах справи.

На виконання вимог податкового законодавства ГУ ДПС у Харківській області винесені такі податкові повідомлення-рішення:

- №0-2030-UA0028556 від 01.02.2024, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік на суму 469,08 грн;

- №0-2030-UA0028556 від 01.02.2024, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік на суму 36888,58 грн;

- №0-2030-UA0028556 від 01.02.2024, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік на суму 34179,17 грн;

- №0-2030-UA0028556 від 01.02.2024, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік на суму 8807,50 грн;

- №0-2030-UA0028556 від 01.02.2024, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік на суму 16669,25 грн;

- №0-2030-UA0028556 від 01.02.2024, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік на суму 5531,50 грн;

- №2-2030-UA0028556 від 30.10.2024, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік на суму 8552,55 грн;

- №2-2030-UA0028556 від 30.10.2024, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік на суму 25773,23 грн;

- №2-2030-UA0028556 від 30.10.2024, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік на суму 13617,75 грн;

- №2-2030-UA0028556 від 30.10.2024, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік на суму 57035,42 грн;

- №2-2030-UA0028556 від 30.10.2024, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік на суму 5284,36 грн.

Позивач не погодився з цими податковими повідомленнями-рішеннями та звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з часткової незаконності та необґрунтованості спірних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками та мотивами суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (надалі - ПК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом пункту 265.1 статті 265 та пункту 10.1 статті 10 ПК України податок на майно, складовою якого є податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є місцевим податком. Специфіка місцевих податків полягає в тому, що їх встановлюють місцеві ради (сільські, селищні або міські) відповідно до вимог та в межах, визначених Податкового кодексу України.

Порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено статті 266 ПК України.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України).

Ставки та пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у спірних правовідносинах визначені рішенням Харківської міської ради від 22.02.2017 №542/17.

Згідно з пунктами 2, 3, 5 Додатку до рішення 11 Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 №542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові», у редакції рішення 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 № 1284/18 ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних (крім об`єктів, визначених п. 3) та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 1 відсоток. Ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/квартир незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв. м, що перебувають у власності фізичних осіб, встановлюється у розмірі 0 відсотків. Ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах:

1) будівлі готельні - 1 відсоток;

2) будівлі офісні - 1 відсоток;

3) будівлі торгівельні - 1 відсоток;

4) гаражі - 0,1 відсотка;

5) виключений;

6) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток;

7) господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотка;

8) інші будівлі - 0,1 відсотка.

З системного аналізу вказаних вище норм права вбачається, що ставка податку у розмірі 1% від мінімальної заробітної плати може застосовуватись до об`єктів житлової нерухомості та до наступних типів об`єктів нежитлової нерухомості: будівлі готельні, будівлі офісні, будівлі торговельні, будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки), а ставка податку у розмірі 0,1% від мінімальної заробітної плати може застосовуватись до інших будівель та гаражів.

Згідно з підпунктами 14.1.129 та 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти житлової нерухомості - це будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки, а об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені законодавством до житлового фонду.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником нежитлових приміщень та квартир, що підтверджується інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав вчасності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наданою відповідачем.

Подана відповідачем до суду інформація щодо права власності позивача на об`єкти нерухомого майна в повній мірі відповідає приписам податкового законодавства та є належною підставою для визначення контролюючим органом податкового зобов`язання.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року з подальшим продовженням його терміну відповідними Указами. Воєнний стан діє і станом на цей час.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року доповнено пункт 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України підпунктом 69.22, відповідно до якого тимчасово, на період дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, положення статті 266 цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей:

за 2021 та 2022 податкові (звітні) роки не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та за об`єкти житлової нерухомості, що стала непридатною для проживання у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;

за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності юридичних осіб, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та за об`єкти житлової нерухомості, що стала непридатною для проживання у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;

тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації. При цьому платники податку - юридичні особи протягом шести календарних місяців після місяця, в якому припинено чи скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, мають право подати уточнюючу податкову декларацію, в якій відображаються зміни розміру податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за відповідний податковий період. Для платників податку - фізичних осіб контролюючий орган самостійно обчислює податкове зобов`язання за період з 1 січня по 1 березня 2022 року.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії та територій тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 за № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - Перелік № 309).

Відповідно до Переліку № 309, у 2022 році Харків у період із 24.02.2022 по 15.09.2022 був включений до переліку територій активних бойових дій.

Враховуючи вказане та приписи підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України фізичні особи звільнені від сплати податку на нерухомість за 2022 рік за об`єкти нежитлової нерухомості, розташовані в Харкові, за період із 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року.

Також, відповідно до рішення 25 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 30.04.2024 № 564/24 «Про пільги з місцевих податків» з урахуванням змін, внесених згідно з рішенням 29 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 19.08.2024 № 633/24 «Про продовження дії пільг з місцевих податків», змін внесених згідно з рішенням 33 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 03.12.2024 № 683/24 «Про продовження дії пільг з місцевих податків», та змін внесених згідно з рішенням 38 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 30.04.2025 № 801/25 «Про продовження дії пільг з місцевих податків» і змін внесених згідно з рішенням 45 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 25.09.2025 № 920/25 «Про продовження дії пільг з місцевих податків» по податку на нерухоме майно була встановлена ставка у розмірі 0 відсотків за всі об`єкти як житлової, так і нежитлової нерухомості: за період із 01 квітня 2023 року по 31 грудня 2024 року для фізичних осіб; за період із 01 квітня 2024 року по 31 грудня 2025 року для юридичних осіб.

Тобто, податковий орган мав повноваження на визначення грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 та 2023 роки за періоди з 01.01.2022 по 28.02.2022 та з 01.01.2023 по 31.03.2023.

Матеріалами справи підтверджено, що грошові зобов`язання за спірні періоди обраховані ГУ ДПС у Харківській області із застосуванням відповідних пільг, а саме: грошове зобов`язання визначено за 2022 рік за два місяці відповідного року, а за 2023 рік за три місяці відповідного року, що відповідає чинному на момент виникнення спірних правовідносин законодавству.

Проте, суд першої інстанції помилково обрахував суми грошового зобов`язання за 2022 та 2023 роки.

Під час судового розгляду встановлено, що для розрахунку податкового зобов`язання позивачу відповідач використав ставку податку за «будівлі торговельні» у розмірі 1% від мінімальної заробітної плати на 1 січня відповідного року (2022 та 2023 років).

Підставою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень позивач вказує на ту обставину, що об`єкти нежитлової нерухомості, що стали базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не відносяться до жодного з класів нежитлових будівель, визначених рішенням Харківської міської ради, за яким ставка податку становить 1%.

З цього приводу, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до технічних паспортів на спірні нежитлові приміщення: 1/2 частка нежитлової будівлі літ. Н-1, загальною площею 3077,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , є виробничим будинком (Складське, сховище №1); 1/2 частка нежитлових приміщень підвалу №1, 2г, 27; 1-го поверху №11-22 в нежитловій будівлі літ. Ф-1, загальною площею 1626,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , є виробничим будинком (Складське, сховище №1); нежитлова будівля літ. Л-1, загальною площею 3405,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , є громадським будинком, що складається з приміщень підвалу, виш. камери, підсобних приміщень, сховища, електрощитової, коридору, сховища, топочної та вбиральні; нежитлова будівля літ. Бп, загальною площею 510,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , є виробничим будинком (Складське, сховище №5); нежитлова будівля літ. И-1, загальною площею 43,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , є виробничим будинком (Трансформаторна підстанція); 1/2 частка нежитлової будівлі літ. А-1, загальною площею 6310,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 є виробничим будинком (нежитлова будівля, що складається з приміщень цеху, холодильної камери, підсобних, електрощитових, трансформаторних, компресорних, побутових, санвузлів та інше).

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 до підрозділу «Будівлі нежитлові» віднесено групу 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промислові», який в свою чергу включає підкласи, зокрема, 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне». Також, до групи 125 «Будівлі промислові та склади» віднесено клас 1252 «Резервуари, силоси та склади», який в свою чергу включає підкласи, зокрема, 1252.9 «Склади та сховища інші».

Отже, відповідно до технічних паспортів на спірні нежитлові приміщення, що були базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивач є власником нежитлових будівель, що мають виробниче та складське призначення, що в свою чергу, Державним класифікатором віднесені до класу 1252 "Резервуари, силоси та склади", класу 1251 "Будівлі промисловості".

Тобто, вказані будівлі відносяться до інших будівель п. 5 Додатку №1 рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 р. N 542/17 (зі змінами згідно з рішенням 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 р. N 1284/18).

При цьому, контролюючим органом не доведено правомірності застосування ним ставки податку у розмірі 1%.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» (зі змінами та доповненнями), ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості повинна бути застосована податковим органом 0,1 відсотка до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування як за «інші будівлі».

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем при визначенні податкових зобов`язань позивача за 2022-2023 роки не доведено правомірність застосування ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 1% від бази оподаткування.

Доводи відповідача про те, що позивач повинен був звернутися до контролюючого органу з метою надання відповідних документів та проведення звірки щодо об`єктів оподаткування, а також отримати необхідний висновок щодо віднесення об`єктів нерухомості до відповідного класу Класифікатора та надати його до податкового органу колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки жодна норма права не покладає на платників податків обов`язку звіряння даних про об`єкт оподаткування з податку на нерухомість та обов`язку підтверджувати статус об`єкта нерухомості будь-якими висновками.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ГУ ДПС у Харківській області при визначенні податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, діяло не у визначений чинним законодавством спосіб, а тому вищевказані податкові повідомлення-рішення є частково протиправним та підлягають частковому скасуванню.

Доводи апеляційної скарги позивача в частині відсутності у суду повноважень на визначення правильної суми податкового зобов`язання, колегія суддів вважає помилковими з таких підстав.

За встановлених у цій справі обставин, відсутні перешкоди для скасування податкових повідомлень-рішень лише в частині суми необґрунтовано застосованого зобов`язання, оскільки це пов`язано із застосуванням помилкової ставки для визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Верховний Суд у постанові від 08 травня 2025 року у справі №500/7352/23 дійшов висновку, що часткове скасування спірних податкових повідомлень-рішень не може розглядатися як втручання у дискреційні повноваження контролюючого органу або перебирання на себе його функцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, але не виключно, від 05.10.2023 у справі №520/14773/21, від 16.11.2023 у справі №160/24147/21, від 23.09.2024 у справі №520/10963/21.

У апеляційній скарзі позивач посилається на наявність правових позицій Верховного Суду викладених у постановах від 11.11.2019 по справі №803/1672/16, від 22.02.2024 по справі № 826/16991/13-а, від 18.05.2020 у справі №200/12442/18-а, від 04.06.2020 у справі № 804/4406/13-а, від 20.03.2023 у справі № 813/2689/17, від 06.02.2018 у справі № 826/15139/16, від 17.04.2018 у справі № 2а-10031/12/2670 та Верховного Суду України у постанові від 05.12.2006 у справі № 21-527во06.

Надаючи оцінку можливості застосування наведених позицій Верховного Суду та Верховного Суду України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналіз вказаної норми свідчить, що врахуванню підлягають висновки Верховного Суду лише щодо застосування конкретних норм права.

Відповідно до правового висновку, висловленого у пункті 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц: висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формуються виходячи із конкретних обставин справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої гілки влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права. При цьому під судовим рішенням в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, у яких є аналогічними предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Верховний Суду у постанові від 22.02.2024 у справі № 826/16991/13-а вказав на таке:

« рішення, в якому недійсну частину не можна виокремити, ідентифікувати, є недійсним в цілому та наголосив, що така позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України в постанові від 05.12.2006 у справі № 21-527во06.

Однак, відповідно до висновків Верховного Суду України у постанові від 05.12.2006 у справі № 21-527во06 наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину, пункт, речення рішення або рішення в частині нарахування певної суми окремого виду податку чи збору, накладення штрафних (фінансових) санкцій в якійсь сумі.

Вказаний правовий висновок підтримано Верховним Судом, зокрема у постановах від 18.05.2020 у справі №200/12442/18-а, від 04.06.2020 у справі № 804/4406/13-а та від 20.03.2023 у справі № 813/2689/17 та ін.

Проте, скасувавши оскаржуване податкове повідомлення-рішення у повному обсязі, суд апеляційної інстанції не скористався наданими йому процесуальним законодавством інструментами, спрямованими на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин у справі, й, відповідно, не встановив, на яку ж саме суму відповідачем було протиправно нараховано суму податкових зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням від 23.05.2013 № .»

Тобто, зміст наведених позивачем висновків, викладених у постановах від 11.11.2019 по справах №803/1672/16, № 826/16991/13-а, №200/12442/18-а, № 804/4406/13-а, № 813/2689/17 та у постанові Верховного Суду України від 05.12.2006 у справі № 21-527во06 зводиться до того, що суди мають обов`язок встановити яка частина донарахування основного зобов`язання та/або штрафних санкції є завищеною та підлягає скасуванню, а яка мала бути нарахована та не підлягає скасуванню. Суд має право скасувати податкове повідомлення-рішення повністю лише у разі реальної неможливості виокремити суми, які нараховані правильно та неправильно (ненадання на вимогу суду детальних розрахунків донарахованих сум, помилки у розрахунках тощо).

У справі № 826/15139/16 Верховний Суду вказав, що «суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не надано детальний, розгорнутий, викладений у хронологічній послідовності розрахунок податкового зобов`язання, що зазначено в оскаржуваному податковому повідомленні-рішення, а також не надано дані державного земельного кадастру і матеріали нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що розташована під приміщеннями, які перебували у власності позивача.» та «Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, вирішувати питання, які належать до його компетенції, усувати необґрунтованість оскаржуваного рішення в ході судового розгляду. Оскаржуване рішення не може ґрунтуватися на доказах, які отримані пізніше, ніж прийняте оскаржуване рішення.». Тобто, за змістом цього рішення, суди так само не мали можливості виокремити суми, які нараховані правильно та неправильно.

У справі № 2а-10031/12/2670 взагалі відсутні висновки про можливість чи неможливість часткового скасування податкового повідомлення-рішення, а справа розглядалися в контексті того, що «підставою з якою податкове законодавство пов`язує нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Суди попередніх інстанцій з врахуванням вимог щодо офіційного з`ясування обставин справи пропонували сторонам, в тому числі і відповідачу, надати відповідні докази, однак контролюючим органом такі надано не було, що свідчить про недоведеність належними засобами доказування заперечень проти позову.»

Посилання позивача на висновки Верховного Суду та Верховного Суду України враховуються судом апеляційної інстанції як такі, що зобов`язують суди, відповідно до принципу офіційного з`ясування обставин справи, скасувати податкові повідомлення-рішення в частині, що суперечать чинному законодавству, отже колегія суддів наводить такі розрахунки.

Перевіряючи правомірність нарахування ГУ ДПС у Харківській області позивачеві податкових зобов`язань по оскаржуваних податкових повідомлень-рішень колегія суддів зазначає наступне.

У податковому повідомленні-рішенні №0-2030-UA0028556 від 01.02.2024 податковий орган мав визначити податкове зобов`язання у розмірі 46,91 грн, а саме: 43,3 (площа об`єкту) * 6,5 грн (ставка податку, обрахована як 0,1 % від мінімальної заробітної плати за 2022 рік 6500, грн) / 12 (кількість місяців у році) * 2 (кількість місяців, за які сплачується податок, з урахуванням наведених вище пільг у 2022 році). Отже, це податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню на суму 422,17 грн (469,08-46,91);

У податковому повідомленні-рішенні №0-2030-UA0028556 від 01.02.2024 податковий орган мав визначити податкове зобов`язання у розмірі 3688,86 грн, а саме: 3405,1 * 6,5 грн / 12 * 2. Отже, це податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню на суму 33199,72 грн (36888,58 грн 3688,86 грн).

У податковому повідомленні-рішенні №0-2030-UA0028556 від 01.02.2024 податковий орган мав визначити податкове зобов`язання у розмірі 3417,92 грн, а саме: 3155 (1/2 площі об`єкту (6310 кв.м), яка належить позивачеві) * 6,5 грн / 12 * 2. Отже, це податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню на суму 30761,25 грн (34179,17 грн - 3417,92 грн).

У податковому повідомленні-рішенні №0-2030-UA0028556 від 01.02.2024 податковий орган мав визначити податкове зобов`язання у розмірі 880,75 грн, а саме: 813 (1/2 площі об`єкту (1626 кв.м), яка належить позивачеві) * 6,5 грн / 12 * 2. Отже, це податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню на суму 7926,75 грн (8807,50 грн - 880,75 грн).

У податковому повідомленні-рішенні №0-2030-UA0028556 від 01.02.2024 податковий орган мав визначити податкове зобов`язання у розмірі 1666,93 грн, а саме: 1538,7 (1/2 площі об`єкту (3077,40 кв.м), яка належить позивачеві) * 6,5 грн / 12 * 2. Отже, це податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню на суму 15002,32 грн (16669,25 грн - 1666,93 грн).

У податковому повідомленні-рішенні №0-2030-UA0028556 від 01.02.2024 податковий орган мав визначити податкове зобов`язання у розмірі 553,15 грн, а саме: 510,60 * 6,5 грн / 12 * 2. Отже, це податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню на суму 4978,35 грн (5531,50 грн - 553,15).

У податковому повідомленні-рішенні №2-2030-UA0028556 від 30.10.2024 податковий орган мав визначити податкове зобов`язання у розмірі 855,26 грн, а саме: 510,60 * 6,7 грн (ставка податку, обрахована як 0,1 % від мінімальної заробітної плати за 2023 рік 6700, грн) / 12 * 3 (кількість місяців, за які сплачується податок, з урахуванням наведених вище пільг у 2023 році). Отже, це податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню на суму 7697,29 грн (8552,55 грн - 855,26 грн)

У податковому повідомленні-рішенні №2-2030-UA0028556 від 30.10.2024 податковий орган мав визначити податкове зобов`язання у розмірі 2577,32 грн, а саме: 1538,7 (1/2 площі об`єкту (3077,40 кв.м), яка належить позивачеві) * 6,7 грн / 12 * 3. Отже, це податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню на суму 23195,91 грн (25773,23 грн 2577,32 грн).

У податковому повідомленні-рішенні №2-2030-UA0028556 від 30.10.2024 податковий орган мав визначити податкове зобов`язання у розмірі 1361,78 грн, а саме: 813 (1/2 площі об`єкту (1626 кв.м), яка належить позивачеві) * 6,7 грн / 12 * 3. Отже, це податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню на суму 12255,97 грн (13617,75 грн - 1361,78 грн).

У податковому повідомленні-рішенні №2-2030-UA0028556 від 30.10.2024 податковий орган мав визначити податкове зобов`язання у розмірі 5703,54 грн, а саме: 3405,1* 6,7 грн / 12 * 3. Отже, це податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню на суму 51331,88 грн (57035,42 грн - 5703,54 грн).

Перевіряючи правомірність винесення податкового повідомлення-рішення №2-2030-UA0028556 від 30.10.2024 та суми проведених нарахувань колегія суддів зазначає.

Як вбачається з розрахунку, податковий орган визначив податкове зобов`язання у розмірі 5284,63 грн, а саме: 3155 (1/2 площі об`єкту (6310 кв.м), яка належить позивачеві) * 6,7 грн / 12 * 3.

Враховуючи положення вище зазначених правових норм та обставини справи колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №2-2030-UA0028556 від 30.10.2024 оскільки зазначене рішення винесено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що в окремих випадках податковим органом нараховано податок на усю площу об`єкту, у тому числі, яка не належить позивачу не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовані змістом спірних податкових повідомлень-рішень та розрахунками до них, наданих на вимогу суду.

Посилання податкового органу в апеляційній скарзі на правомірність нарахування податкових зобов`язань ОСОБА_1 колегія суддів вважає необґрунтованими з урахуванням вище зазначеного.

Оскільки судом першої інстанції було помилково проведені розрахунки протиправних нарахувань сум податкових зобов`язань по оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Враховуючи вимоги апеляційної скарги позивача та апеляційної скарги відповідача, вище зазначені обставини справи, колегія суддів вважає наявними підстави для часткового задоволення апеляційної скарги позивача та відмови у задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Ухвалюючи це судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням викладеного та на підставі ч. 1 ст. 317 КАСУ колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ГУ ДПС у Харківській області не підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду І інстанції скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Позивачем сплачено судовий збір за вимоги майнового характеру у розмірі 7980,29 грн, у тому числі: у суді першої інстанції 3192,10 грн та у суді апеляційної інстанції 4788,19 грн.

Судом апеляційної інстанції задоволено 87,765% (186771,61 грн /212808,66 грн) від заявлених позовних вимог.

Отже, з ГУ ДПС у Харківській області на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 7003.90 грн (7980,29 грн * 87,765%)

Керуючись ст.ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року по справі №520/7935/25 скасувати.

Ухвалити постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-2030-UA0028556 від 01.02.2024 в частині нарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік у розмірі 422,17 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-2030-UA0028556 від 01.02.2024, в частині нарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік у розмірі 33199,72 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-2030-UA0028556 від 01.02.2024 в частині нарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік у розмірі 30761,25 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-2030-UA0028556 від 01.02.2024 в частині нарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік у розмірі 7926,75 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-2030-UA0028556 від 01.02.2024 в частині нарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік у розмірі 15002,32 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-2030-UA0028556 від 01.02.2024 в частині нарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік у розмірі 4978,35 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2-2030-UA0028556 від 30.10.2024 в частині нарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік у розмірі 7697,29 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2-2030-UA0028556 від 30.10.2024 в частині нарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік у розмірі 23 195,91 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2-2030-UA0028556 від 30.10.2024 в частині нарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік у розмірі 12 255,97 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2-2030-UA0028556 від 30.10.2024 в частині нарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік у розмірі 51331,88 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 46, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 7003,90 (сім тисяч три) грн 90 коп..

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 11.02.2026.