Справа № 240/14250/25
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2026-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

05 лютого 2026 року м. Житомир справа № 240/14250/25

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токаревої М.С.,

секретар судового засідання Петренко А.В.,

за участю: представника позивача Левченко С.М.,

представника відповідача Зотова А.О, Голуба В.О,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного Управління Національної поліції в Житомирській області від 17.03.2022 р. №124о/с про звільнення полковника поліції ОСОБА_1 начальника Новоград- Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області зі служби в поліції;

- поновити полковника поліції ОСОБА_1 на посаді начальника Новоград-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 18.03.2022;

- стягнути з Головного управління поліції Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день постановлення рішення судом;

- стягнути з Головного управління поліції Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 100 000 грн.

Ухвалою суду від 30.05.20205 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху. Судом надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення строку звернення з вказаним позовом до суду та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду від 30.05.2025 представник позивача подала заяву про поновлення строку звернення до суду від 03.06.2025. В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 не отримував жодних повідомлень про попередження про скорочення, жодним чином не було повідомлено про його звільнення, не ознайомлено із наказом, а повідомлення відповідача про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції з 17 березня 2022 року та копія наказу ГУ НП в Житомирській області від 17.03.2022 р. №124о/с було отримано на адвокатський запит поштою лише 01.05.2025 тоді позивачу і стало відомо про порушення його прав у зв`язку із незаконним звільненням зі служби. Крім того, вказує, що позивач з 27.03.2022 по теперішній час перебуває в утвореному згідно із законом добровольчому формуванні територіальної оборони, що перебуває у підпорядкуванні командира військової частини Сил Територіальної оборони ЗСУ під час дії воєнного стану згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022. ОСОБА_1 з березня 2022 року по квітень 2025 року неодноразово відряджався у складі групи до місць проведення бойових дій з метою здійснення практичної допомоги в діяльності штабів військових частин Сил територіальної оборони Збройних сил України. Вважає, що це є також поважними причинами пропуску строку ці обставини, що позбавили Позивача можливості подати позовну заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волі заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду, і ці обставини підтверджені належними та допустимими доказами.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 10 липня 2025 року 14:00.

Головне управління Національної поліції в Житомирській області надало до суду клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 у зв`язку з пропущенням строку звернення до суду з позовом.

Обґрунтовуючи клопотання відповідач зазначив, що строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо проходження позивачем служби в поліції, охоплюється спеціальною нормою ч.5 ст.122 КАС України. Представник позивача звернулась до суду з позовною заявою лише 24.05.2025, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду. 03.06.2022 під час здійснення затримання поліцейськими ГУНП в Житомирській області Пашковського В.Ф., працівником управління кадрового забезпечення ГУНП в Житомирській області було запропоновано ОСОБА_1 отримати копію наказу ГУНП в Житомирській області від 17.03.2022 № 124 о/с про звільнення зі служби, трудову книжку, військовий квиток та довідку для постановки на військовий облік в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Після відмови ОСОБА_1 (в присутності адвоката) отримати копію наказу ГУНП в Житомирській області від 17.03.2022 № 124 о/с про звільнення зі служби, трудову книжку, військовий квиток та довідку для постановки на військовий облік в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, працівником управління кадрового забезпечення ГУНП в Житомирській області було зачитано в голос даний наказ, тобто позивач ознайомився із змістом вказаного наказу. Однак, ОСОБА_1 вищевказані документи відмовився отримати мотивуючи своїм не бажанням про що відповідно було складено акт №1100/12/01-2022 про відмову від отримання трудової книжки, військового квитка, копії наказу про звільнення та довідки про постановку на військовий облік від 03.06.2022. Під час вказаних подій здійснювалась відеофіксація, в тому числі під час зачитування оскаржуваного наказу ОСОБА_1 . Оскільки 03.06.2022 позивачу особисто було зачитано наказ ГУНП в Житомирській області від 17.03.2022 № 124 о/с, то відповідач вважає, що у позивача не було ніяких перешкод на оскарження вказаного наказу у строки визначених законом.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

У підготовчому судовому засіданні 10.07.2025 представник позивача підтримала клопотання про витребування доказів.

Представник відповідача заперечував проти задоволення клопотання про витребування доказів. Вказав, що до суду було подано відзив на позовну заяву із доданими документами.

Представник позивача у підготовчому судовому засіданні 10.07.2025 просив надати час для ознайомлення із відзивом на позовну заяву.

У підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 21.08.2025.

Представник позивача подала до суду клопотання про витребування доказів, в якому просила суд витребувати у Головного управління Національної поліції в Житомирській області наступні докази:

- матеріали кримінального провадження №0000787 від 04.06.2022 р.;

- оригінал електронного доказу на носії його створення, зокрема оригінал повного відеозапису щодо затримання ОСОБА_1 03.06.2022 р. під час якого йому начебто вручався наказ про звільнення від 17.03.2022 р. №124 о/c, трудова книжка тощо, що міститься в матеріалах кримінального провадження №0000787 від 04.06.2022 р.;

- надати належні докази, що підтверджують ким і коли, на який пристрій, нагрудної камери якого поліцейського (ПІБ, посада) було зроблено витребуваний відеозапис 03.06.2022 р. та які були підстави здійснення такого запису, в тому числі зазначити підстави вручення наказу про звільнення при затриманні особи в порядку КПК.

У підготовчому судовому засіданні 21.08.2025 представник позивача підтримала клопотання про витребування доказів.

Представник відповідача заперечував проти задоволення клопотання.

У судовому засіданні 21.08.2025 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено частково.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача підтримав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Представник позивача заперечувала, просила відмовити у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

У підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 18.09.2025 для отримання доказів.

Ухвалою суду від 21.08.2025 клопотання представника позивача задоволено частково.

Витребувано у Головного управління Національної поліції в Житомирській області:

- копію електронного доказу щодо затримання ОСОБА_1 03.06.2022, під час якого йому вручався наказ про звільнення від 17.03.2022 №124 о/c, трудова книжка тощо, що міститься в матеріалах кримінального провадження №0000787 від 04.06.2022;

- надати належні докази, що підтверджують ким і коли, на який пристрій, нагрудної камери якого поліцейського (ПІБ, посада) було зроблено витребуваний відеозапис 03.06.2022 та які були підстави здійснення такого запису.

В решті клопотання відмовлено.

На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів відповідач надав до суду копію протоколу затримання особи, яка вчинила кримінальний проступок від 03.06.2022, копію відеозапису на DVD-диску.

У підготовчому засіданні 18.09.2025 представник позивача заявила клопотання про надання часу на ознайомлення з доданими доказами на виконання ухвали суду від 21.08.2025.

У судовому засіданні клопотання представника позивача задоволено, відкладено підготовче судове засідання на 09.10.2025 о 10:30.

У підготовчому судовому засіданні 09.10.2025 представник позивача просила надати час на ознайомлення з доданими доказами. Представник відповідача заперечив.

У судовому засідання оголошено перерву до 16.10.2025.

Представник позивача подала до суду заперечення на долучення неналежних доказів, де вказала, що матеріали кримінального провадження №0000787 не можуть мати жодного відношення до цієї справи №240/14250/25, оскільки стосувались виключно затримання ОСОБА_2 згідно ст.208 КПК України, також кримінальна справа є закритою згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України ( встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення). Також, зазначила, що нормами жодного закону, вимогам КАСУ, КЗпП України не передбачено взагалі при здійсненні затриманні особи в порядку КПК здійснювати вручення йому наказу про звільнення, що є взагалі абсурдним та протиправним, та свідчить про неналежність такого доказу. Крім того, відповідачем було підтверджено, що дані про відеозапис нагрудної камери поліцейського до матеріалів кримінального провадження не долучались, а тому свідчить про відсутність такого оригіналу електронного доказу та його справжності, оскільки неможливо також тоді встановити ким і коли був здійснений цей запис.

У підготовчому судовому засіданні 16.10.2025 оголошено перерву до 13.11.2025.

У підготовче судове засідання 13.11.2025 ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

У підготовчому судовому засіданні 13.11.2025 визнано явку позивача обов`язковою, відкладено судове засідання на 25.12.2025.

У зв`язку з перебування судді Токаревої М.С. у відпустці судове засідання, призначене на 25.12.2025 по справі № 240/14250/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу відкладено на 08.01.2026.

До суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

У підготовчому судовому засіданні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи задоволено, відкладено підготовче судове засідання на 22.01.2026, явку позивача визнано обов`язковою.

12.01.2026 до суду від представника позивача надійшла заява про відвід судді Токаревої М.С. від розгляду адміністративної справи №240/14250/25.

Розглянувши зазначену заяву, суддя Токарева М.С. дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу, про що постановлено ухвалу від 12.01.2026.

У зв`язку із цим, адміністративну справу №240/14250/25 на підставі розпорядження керівника апарату Житомирського окружного адміністративного суду від 12.01.2025 №24 було передано для визначення в порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України, судді, який здійснюватиме розгляд заяви про відвід судді Токаревої М.С.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2026 суддею, яка буде вирішувати питання про відвід головуючої судді Токаревої М.С. від розгляду адміністративної справи №240/14250/25 було визначено суддю Черняхович І.Е.

Ухвалою суду від 12 січня 2026 року відмовлено представнику позивача - адвокату Левченко Світлані Миколаївні у задоволенні заяви про відвід судді Житомирського окружного адміністративного суду Токаревої М.С. від розгляду адміністративної справи №240/14250/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу.

У підготовче судове засідання 22.01.2026 ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні 22.01.2026 вирішено витребувати у відповідача матеріали кримінального провадження до якої долучено електронний доказ пропуску строку звернення до суду позивача, у зв`язку із чим оголошено перерву до 05.02.2026, явку позивача визнано обов`язковою.

Ухвалою суду від 22.01.2026 витребувано у Головного управління Національної поліції в Житомирській області матеріали кримінального провадження №0000787 від 03.06.2022.

На виконання вимог ухвали суду від 22.01.2026 відповідач надав матеріали кримінального провадження зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №000787 від 03.06.2022.

05.02.2026 представник позивача подала до суду клопотання про виклик в якості свідка старшого дізнавача СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції Сагайдачну Алісу, яка безпосередньо здійснювала затримання ОСОБА_1 03.06.2022 р., складала й підписувала протокол затримання, та може надати дійсні свідчення чи здійснювався відеозапис такого затримання, на який технічний пристрій, чи міститься оригінал такого відеозапису в додатку до Протоколу затримання від 03.06.22 р., хто здійснював такий запис (вказавши уповноважену особу), чому на додатку до протоколу відсутні підписи цього дізнавача та інших спеціалістів, понятих тощо.

05.02.2026 представник позивача подала до суду клопотання про визнання доказу недопустимим/неналежним/недостовірним. Вказала, що за відсутності обвинувального вироку по відношенню до ОСОБА_1 матеріали кримінального провадження №0000787 не можуть мати будь-якої доказової сили по цій справі. Вважає, що відповідачем не було надано оригінал електронного доказу (диску), на якому міститься якийсь запис начебто датований 03.06.2022, що начебто є додатком до Протоколу затримання від 03.06.22. Оскільки, не відповідає вимогам ст.ст.103, 105, 107 КПК України, зокрема:

- немає в додатку до протоколу затримання, де міститься конверт із флешкою підпису старшого дізнавача СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції Сагайдачної Аліси, якою було безпосередньо складено й підписано протокол затримання;

- відсутні жодні підписи понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підписували протокол затримання та могли б підтвердити, що дійсно була здійснена відеозйомка затримання та такий запис долучався до протоколу затримання, та він відповідає дійсності та його справжності;

- немає жодної інформації на який технічний пристрій здійснювався цей запис, що унеможливлює його ідентифікацію та перевірку на справжність, не вказано серійний номер, IMEI тощо;

- відсутнє в матеріалах КП доручення слідчого, дізнавача оперативним підрозділам здійснювати відеофіксацію в кримінальному провадженні згідно ст.ст.39-41 КПК України;

- затримання ОСОБА_1 було здійснено в порушення ст.214 КПК до відкриття кримінального провадження №0000787, що є протизаконним, а тому як від похідного є протиправним та недопустимим здійснення в рамках цього провадження будь-яких відеофіксацій та обшуків.

Отже, в розумінні ст.ст. 73, 74, 99 КАСУ, на думку представника позивача, це все підтверджує, що наданий відповідачем диск датований 03.06.2022 р. є неналежним доказом і не може бути долучений та розглянутий судом як доказ по цій справі. А тому, просимо виключити його із доказів по справі №240/14250/25 та розглядати справу без його врахування.

У судовому засіданні 05.02.2026 представники відповідача просили відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про визнання доказів недопустимими та клопотання про виклик свідка.

Протокольною ухвалою суду 05.02.2026, занесеною до протоколу судового зсідання, у задоволенні клопотання представника позивача про визнання доказів недопустимими та клопотання про виклик свідка відмовлено.

У судовому засіданні 05.02.2026 здійснено огляд відеозапису від 03.06.2022 з матеріалів кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо строку звернення до суду з даним позовом, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вбачається з копії наказу ГУНП в Житомирській області №124 о/с від 17.03.2022 "По особовому складу" позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 (у зв`язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Разом із цим, представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 не було відомо про його скорочення. Копію оскаржуваного наказу було отримано на адвокатський запит поштою лише 01.05.2025, тоді позивачу і стало відомо про порушення його прав у зв`язку з незаконним звільненням зі служби, відтак позов подано у визначений ч.5 ст. 122 КАС України строк для звернення до суду.

Суд зазначає, що доводи позивача про те, що він не ознайомлений з наказом №124 о/с від 17.03.2022 є необґрунтованими у зв`язку з тим, що 03.06.2022 під час здійснення затримання поліцейськими ГУНП в Житомирській області Пашковського В.Ф., працівником управління кадрового забезпечення ГУНП в Житомирській області було запропоновано ОСОБА_1 отримати копію наказу ГУНП в Житомирській області від 17.03.2022 № 124 о/с про звільнення зі служби, трудову книжку, військовий квиток та довідку для постановки на військовий облік в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Після відмови ОСОБА_1 (в присутності адвоката) отримати копію наказу ГУНП в Житомирській області від 17.03.2022 № 124 о/с про звільнення зі служби, трудову книжку, військовий квиток та довідку для постановки на військовий облік в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, працівником управління кадрового забезпечення ГУНП в Житомирській області було зачитано в голос даний наказ, тобто позивач ознайомився із змістом вказаного наказу.

Ознайомлення позивача з наказом від 17.03.2022 № 124 о/с підтверджується відеозаписом, дослідженим у судовому засіданні.

Щодо доводів позивача про визнання відеозапису неналежним доказом, суд враховує наступне.

Стаття 72 КАС України встановлює, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 99 КАС України визначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

У Керівництві "Електронні докази в цивільному та адміністративному процесі", ухваленому Комітетом міністрів Ради Європи 30.01.2019 (далі - Керівництво) зазначено, що електронні (цифрові) докази можуть бути у формі тексту, відео, фотографій чи аудіозаписів. Дані можуть бути отримані за допомогою різних способів та з різних джерел, наприклад мобільних телефонів, веб-сторінок, бортових комп`ютерів або GPS-реєстраторів (у тому числі відомості, що перебувають поза контролем сторони.

Важливим є дотримання принципу недискримінації при дослідженні електронних доказів, що означає, що суди не повинні відмовляти в прийнятті електронних доказів і не повинні заперечувати їх юридичну силу лише тому, що вони зібрані та / або подані в електронній формі. Суди не повинні заперечувати юридичну силу електронних доказів лише через відсутність вдосконаленого, кваліфікованого або подібного захищеного електронного підпису. Сторонам має бути дозволено подавати електронні докази в оригінальному електронному форматі без необхідності надання роздруківок (пункти 6, 7, 9 Керівництва).

Електронні докази повинні оцінюватися так само, як і інші види доказів, зокрема, щодо їх прийнятності, автентичності, точності та цілісності. Обробка електронних доказів не повинна бути невигідною для сторін або надавати несправедливу вигоду одній із них (преамбула "базові принципи" Керівництва).

В межах, прийнятних відповідно до національного законодавства та на розсуд суду електронні дані повинні прийматися як автентичний доказ, допоки інша сторона не наведе відповідні обґрунтовані доводи на спростування цього. Достовірність електронних доказів презюмується до тих пір, поки немає розумних сумнівів у протилежному (пункти 21, 22 Керівництва).

При цьому суди можуть вимагати аналізу електронних доказів експертами, особливо коли порушуються складні доказові питання або якщо є підозри щодо маніпулювання електронними доказами (п.18 Керівництва).

Під час дослідження електронних доказів має відбуватись належна ідентифікація таких доказів. Це означає, зокрема, що будь-яка технологія, яка підтверджує автентичність, точність і цілісність даних, повинна бути прийнята.

Кожен електронний доказ (оригінал) зазвичай містить таку приховану інформацію як метадані. Метадані - це відомості про інші дані, і іноді їх називають "цифровим відбитком" електронних доказів. Він може включати важливі доказові дані, такі як дата й час створення чи модифікації файлу чи документа, або автор, а також дата й час, коли дані були надіслані. Безпосередній доступ до метаданих зазвичай недоступний.

Метадані забезпечують необхідний контекст для оцінки доказів (даних) так само, як поштовий штемпель забезпечує контекст для оцінки звичайного (паперового) листа та його змісту. Суди повинні усвідомлювати потенційну доказову цінність метаданих, у випадку коли інша сторона оспорює достовірність доказу (авторство, цілісність, автентичність). Метадані можуть бути використані для відстеження та ідентифікації джерела та адресата повідомлення, даних про пристрій, який створив електронні докази, дати, часу, тривалості та типу доказів. Метадані можуть бути релевантними або як непрямі докази (наприклад, вказівки на найбільш релевантну версію документа), або як прямі докази (наприклад, якщо даними файлу маніпулювали). Ця настанова також релевантна у випадку втрати метаданих.

Також Керівні принципи Комітету Міністрів Ради Європи щодо механізмів онлайн вирішення спорів у цивільному та адміністративному судочинстві CM(2021)36-add5-final від 16.06.2021 передбачають, що використання електронних доказів може створити особливі проблеми для сторони, яка бажає оскаржити справжність або цілісність таких доказів. У разі оскарження електронних доказів, тій стороні, яка подає ці докази, може знадобитися продемонструвати їх справжність, наприклад, через надання метаданих або отримання відповідного розпорядження про отримання додаткових даних від інших осіб, як-от постачальників трастових послуг. Правдивість електронних даних можна довести будь-яким способом, наприклад, за допомогою кваліфікованих електронних підписів або інших аналогічних методів ідентифікації й забезпечення цілісності даних. Варто дотримуватися положень національного законодавства, які встановлюють доказову силу державних (офіційних) електронних систем, що генерують електронні докази. Крім того, сторонам варто дозволити оскаржувати свідчення експертів, якщо такі свідчення можуть визначити результат розгляду (принцип 11).

Верховний Суд у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 910/5408/21 звертає увагу на презумпцію цілісності (достовірності) електронних доказів, що означає, що доказ вважається цілісним (достовірним), поки інша сторона цього не спростує.

Як зазначалося раніше, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Під час розгляду заяви про поновлення строку звернення із позовом до суду ключовим є встановлення моменту, з якого позивача дізнався про оспорюваний наказ.

Суд не надає оцінку діям посадових осіб, вчинених в межах кримінального провадження, а досліджує лише докази, які стосуються предмета доказування в межах адміністративної справи №240/14250/25.

Так, в судовому засіданні досліджено відеозапис від 03.06.2022 на флеш накопичувачі, який містився в матеріалах кримінального провадження №0000787.

З вказаного відеозапису вбачається, що позивача ознайомлено із наказом №124 о/с від 17.03.2022 03.06.2022.

З огляду на вказане, встановлені судом обставини та подані докази в сукупності є належним підтвердженням ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом 03.06.2022.

Натомість позивач звернувся до суду тільки 24.05.2025, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Що стосується обставин, які позивач зазначив у заяві від 03.06.2025 про поновлення строку звернення до суду як поважні причини для поновлення такого строку, то суд вказує на таке.

Так, представник позивача вказує, що ОСОБА_1 з 27.03.2022 по теперішній час перебуває в утвореному згідно із законом добровольчому формуванні територіальної оборони згаданої вище територіальної громади, що перебуває у підпорядкуванні командира військової частини Сил Територіальної оборони ЗСУ під час дії воєнного стану згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022. ОСОБА_1 з березня 2022 року по квітень 2025 року неодноразово перебував у відрядженнях у складі групи до місць проведення бойових дій з метою здійснення практичної допомоги в діяльності штабів військових частин Сил територіальної оборони Збройних сил України, що підтверджується наданою Довідкою заступника командира Добровольчого українського корпусу «Соколи полісся» Фурмана І. №091 від 01.05.2025. Враховуючи викладене, вважає, що це також є поважними причинами пропуску строку ці обставини, що позбавили Позивача можливості подати позовну заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волі заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду, і ці обставини підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до п. 38 постанови Верховного Суду від 23 лютого 2023 року у справі № 640/7095/22 при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Крім того, в постанові від 29 листопада 2024 року у справі № 120/359/24 Верховний Суд навів такий висновок щодо застосування положень ст. ст. 122 та 123 КАС у правовідносинах, пропуск процесуального строку у яких пов`язаний саме з призовом по мобілізації до Збройних Сил України для виконання конституційного обов`язку із захисту суверенітету і незалежності Держави Україна:

Проходження особою військової служби, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з кількох причин, пов`язаних із особливим статусом військовослужбовців та характером їхньої служби:

1. Обмеження доступу до правової допомоги: під час служби військовослужбовці можуть перебувати у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду.

2. Виконання обов`язків служби: військовослужбовці, особливо в умовах воєнного стану, часто перебувають у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори.

3. Фактор часу: участь військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях може унеможливити дотримання, визначеного процесуальним законом, строку для звернення до суду.

4. Повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку.

5. Обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку.

Відповідно до довідки Добровольчого формування Житомирської міської територіальної громади №1 ДУК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №091 від 01.05.2025 у період з березня 2022 року по квітень 2025 року ОСОБА_1 неодноразово відряджався у складі групи до місць проведення бойових дій з метою надання та супроводу волонтерської допомоги та здійснення практичної допомоги в діяльності штабів військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

При цьому, відсутні докази безперервного перебування ОСОБА_1 у місцях проведення бойових дій у період з березня 2022 року по квітень 2025 року.

Поряд із цим, це не позбавляло позивача можливості звернутись за правовою допомогою.

Так, матеріалами справи підтверджено в період 2022 року інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат в межах справи № 295/7922/22, яка перебувала на розгляді Богунського районного суду м. Житомира.

Крім того, у лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою у якій просив визнати протиправними дії ГУНП в Житомирській області щодо невиконання постанови Верховного Суду від 23.06.2021 по справі № 240/14986/20.

Враховуючи вищевикладене, несення служби в ДФ ЖМТГ №1 ДУК «Соколи Полісся» не перешкоджало ОСОБА_1 звернутися за правовою допомогою і здійснювати захист своїх прав в судових інстанціях.

Суд наголошує, що отримання представником позивача відповіді на адвокатський запит 01.05.2025 не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується та не змінює початок перебігу строку звернення до суду.

Інших доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до адміністративного суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, представником позивача та позивачем суду не наведено.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в межах строку звернення до суду залежить від його активної поведінки, а перешкоди, що можуть свідчать про поважність причин пропуску цього строку, повинні бути об`єктивно існувати та підтверджуватися належними та достатніми доказами. Наведені позивачем обставини не доводять поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду, в цій ситуації пропуск строку звернення до суду з позовом зумовлений тривалою пасивною поведінкою позивача, а не наявністю об`єктивних перешкод для звернення до суду з позовом.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позову, апеляційної, касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку та у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення з поважних причин.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у своїй постанові від 13.11.2018 року по справі № 804/958/17.

Позивач не навів особливих і непереборних обставин суттєвого та переконливого характеру, які позбавляли можливості або перешкоджали його зверненню до адміністративного суду з цим позовом у встановлені Законом строки.

Враховуючи те, що дотримання процесуальних строків є обов`язком сторін, то оцінюючи обставини, на які позивач посилається у позовній заяві та заяві, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Згідно з частиною 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України передбачено, що суд залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу;

Позивач не навів жодних підстав, які б свідчили про пропуск строку звернення до суду з поважних причин, а отже позовна вимога підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 123, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду.

У задоволенні клопотання про поновлення строку звернення із позовом до суду відмовити.

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухали виготовлений 11.02.2026.

Суддя М.С. Токарева

05.02.26