Справа № 473/5379/25
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 473/5379/25
Перша інстанція: суддя Вуїв О.В.,
повний текст судового рішення
складено 11.11.2025, м.Вознесенськ
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Джабурія О.В.
суддів - Вербицької Н.В.
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 листопада 2025 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
15 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, в якому просив суд (з урахуванням уточненої позовної заяви):
- скасувати постанову серії ЕНА №5866970 від 04.10.2025 року про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн.
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 листопада 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено. Постанову серії ЕНА №5866970 від 04 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП скасовано, а справу про адміністративні правопорушення направлено на новий розгляд до Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині направлення справи про адміністративні правопорушення на новий розгляд до Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та ухвалити нове рішення, яким справу про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5866970 від 04 жовтня 2025 року - закрити.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 листопада 2025 року скасовано в частині направлення справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд до Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області. Прийнято в цій частині нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрито. В іншій частині рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 листопада 2025 року залишено без змін. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Миколаївській області () на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) судовий збір у загальному розмірі 1514 грн. 00 коп.

ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, яким вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Приписами ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.ч.3-7 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем надано до суду заперечення на заяву позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.03.2020 по справі № 140/2323/19.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Позивач у відповідності до ч. 7 ст. 139 КАС України клопотав щодо розподілу судових витрат після ухвалення рішення у даній справі.

З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження понесених витрат позивачем надано до матеріалів справи: договір про надання правничої допомоги №б-н від 20.11.2025 року з адвокатським об`єднанням «Легатус», акт прийому-передачі наданих послуг від 23.12.2025 року, квитанція до прибуткового касового ордеру №б/н від 23.12.2025 року.

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 23.12.2025 року за договором про надання правової допомоги №б/н від 20.11.2025, адвокатським об`єднанням «Легатус» надано послуги з консультації, ознайомлення з судовою практикою в аналогічних спорах, складення апеляційної скарги. Всього адвокатом витрачено 4 години. Вартість робіт складає 7 000,00 грн.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої/правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19 та 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет позову та обставини справи, суть виконаних послуг, колегія суддів зазначає, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. є очевидно завищеним.

Отже, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг під час розгляду справи, колегія суддів вважає, що належний та справедливий розмір понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката складає 2000,00 грн.

Керуючись ст.ст.139, 243, 252, 292, 311, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати по оплаті професійної правничої допомоги у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст.329 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька