Справа № 160/27974/25
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат,-
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що за відповідачем обліковується заборгованість по відшкодуванню витрат, пов`язаних з утриманням у Донецькому державному університеті внутрішніх справ в розмірі 209 409, 17 грн., у зв`язку із звільненням з Національної поліції.
21.10.2025 від ОСОБА_1 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.
Відповідач як учасник бойових дій, в будь-якому віці має право на повну або часткову оплату навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.
Крім цього, батько позивача ОСОБА_2 , також має статус учасника бойових дій, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 24 грудня 2001 року (додаток 3), витягом із наказу №97 від 12 грудня 2014 року (додаток 4) та посвідченням серії НОМЕР_3 від 29 вересня 2015 року (додаток 5).
Таким чином, відповідач, як дитина учасника бойових дій, в будь-якому віці має право на повну або часткову оплату навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.
В розумінні положень ч. 4 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та п. 2 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №964 від 12 липня 2006 року (далі Порядок №964) , навчальний заклад не є належним позивачем у справі.
Відповідно до п. 2 Порядку №964, витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі.
До матеріалів справи також не надано доказів наявності прав позивача діяти в інтересах Міністерства внутрішніх справ України.
Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу право на звернення до суду у позивача у цій справі може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.
Жодної довідки про розрахунок витрат відповідач так і не отримав, про суму коштів, які він має сплатити йому не повідомлено.
24.10.2025 від Донецького державного університету внутрішніх справ надійшла відповідь на відзив.
Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених закладів освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Незважаючи на організаційно-правову форму ДонДУВС в цілому, як державної установи - закладу вищої освіти державної форми власності, що належить до сфери управління та відома МВС України відповідно до інформації з ЄДРПОУ, в силу комплексного розуміння ст. ст. 1, 63, 74 Закону України «Про Національну поліцію» та п. п. 5, 8 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, можна висновувати, що Університет у спірних відносинах із ОСОБА_1 , а саме стосовно укладення, контролю за виконанням договору про розстрочення платежу витрат на утримання від 21 серпня 2024 року №12/08-24 (далі Договір про розстрочення) (погоджений на виконання приписів Порядку та є похідним від Контракту про навчання) та безпосередньо під час звернення до суду, виступає в ролі учасника публічно-правових відносин владного характеру.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок).
За змістом п. 1 Порядку звільнення зі служби за власним бажанням є підставою відшкодування особою витрат, пов`язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських.
З огляду на п. 8 Порядку, у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.
Зі змісту приписів ст. ст. 63, 73, 74 та 77 ЗУ «Про Національну поліцію», які регламентують загальні правові положення щодо навчання курсантів у закладах вищої освіти, що готують поліцейських, та п. п. 1-3 Порядку, не вбачається, що учасники бойових дій та діти учасників бойових дій звільняються від обов`язку відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання.
04.11.2025 у зв`язку з несправністю техніки та відсутності інтернету судом збільшено підготовче провадження на 30 днів, та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 02 грудня 2025 року об 10:20 год.
13.11.2025 від ОСОБА_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив.
Відповідач звертає увагу, зокрема, на наступне.
Позивач не мав права укладати контракт з особою, яка не досягла 18-річного віку, а сам контракт було підписано з порушенням вимог законодавства. Вказана обставина свідчить про відсутність належного волевиявлення та правових підстав для покладення на відповідача обов`язку відшкодовувати витрати, пов`язані з його утриманням у закладі вищої освіти.
Відповідач, як дитина учасника бойових дій та як учасник бойових дій, в будь-якому віці має право на повну або часткову оплату навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів. При цьому, вказане вище положення не містить жодних винятків або обмежень щодо застосування цієї гарантії до осіб, які навчаються у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, зокрема у закладах системи Міністерства внутрішніх справ.
До заперечень було подано клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду у зв`язку з порушенням строку звернення до суду.
Умовою для стягнення відшкодування у судовому порядку є сплив 30 діб з моменту отримання особою, яка звільнена, повідомлення про відшкодування витрат із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.
Тобто, відповідно до Порядку № 261 позивач має вручити під підпис або надіслати відповідачу повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання такого повідомлення відшкодувати витрати із зазначенням їхнього розміру та реквізитів рахунку для перерахування коштів, за для того, щоб забезпечити можливість добровільно відшкодувати витрати на навчання і лише, у разі відмови відповідача, може звернутися до суду.
При розгляді вказаного клопотання суд виходить з наступного.
Вказане рекомендоване повідомлення було повернуто відділенням поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання», при цьому воно було надіслано на фактичну адресу проживання позивача.
Отримання повідомлення залежало виключно від волевиявлення самого адресата.
Отже, місячний строк звернення до суду, після спливу 30-деного строку на добровільне відшкодуванням витрат, розпочався 05 вересня 2025.
До заперечень відповідачем було також додано клопотання про передання матеріалів справи за підсудністю.
Відповідач просить передати матеріали справи за підсудністю до Луганського окружного адміністративного суду, оскільки місцем його реєстрації є АДРЕСА_2 .
Щодо вказаного клопотання, то воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.
За приписами ч. 1 ст. 26 Кодексу адміністративного судочинства України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Таким чином, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є належним документом, який підтверджує місце фактичного перебування позивача, а тому позивач мав право звернутися з позовом до суду за місцем фактичного перебування відповідача.
20.11.2025 подані додаткові пояснення Донецьким державним університетом внутрішніх справ.
Факт погодження законним представником відповідача, а саме - його матір`ю, підписання контракту про навчання №101/19 свідчить про дотримання вимог Закону України «Про Національну поліцію» та ЦК України щодо забезпечення дійсності правочину в момент його укладання та безпосередньо означає гарантування ОСОБА_1 виконання взятих на себе зобов`язань, зокрема й встановленого пунктом 3 розділу ІІ, згідно з яким у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відповідач зобов`язаний був відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України «Про Національну поліцію».
Позивач підтримує позицію, викладену у відповіді на відзив, де зазначав, що згідно чинного законодавства, а саме Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку №261, не вбачається, що ОСОБА_1 , як учасник бойових дій та дитина учасника бойових дій звільняється від обов`язку відшкодувати ним витрати, пов`язаних з утриманням його в Донецькому державному університеті внутрішніх справ.
Позивач наголошує, що факт вступу й навчання ОСОБА_1 у Луганському державному університеті внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренка не спростовує права ДонДУВС на пред`явлення вимог щодо відшкодування витрат на утримання, оскільки останній є правонаступником Луганського державного університеті внутрішніх ім. Е.О. Дідоренка в контексті всього майна, прав та обов`язків, що існували на момент завершення його реорганізації.
26.11.2025 до суду надійшли додаткові пояснення від ОСОБА_1 , який зазначає, що після переведення відповідача на навчання до позивача нового контракту від його імені укладено не було, відповідних підписів чи додаткових угод сторони не оформлювали.
Відсутність такого документа унеможливлює підтвердження факту виникнення між сторонами правовідносин, з яких може виникати обов`язок відповідача з відшкодування витрат.
Таким чином, позивач не довів, що відповідач перебував із ним у договірних (контрактних) відносинах, які б створювали правові підстави для стягнення з нього коштів.
02.12.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі і участі його представника.
02.12.2025 у зв`язку з технічними неполадками судом відкладено підготовче засідання до 23 грудня 2025 року об 10:20 год.
У зв`язку з перебуванням судді в період з 15.12.2025 по 19.12.2025 і в період з 22.12.2025 по 02.01.2026 у щорічній відпустці , розгляд справи перенесено на 13.01.2026 о 13:30 год.
13.01.2026 представник відповідача, повідомлений про розгляд справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.
На підставі ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 206 КАС України, судом продовжено розгляд справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Між Луганським державним університетом внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка (Виконавець), Головним управлінням Національної поліції України в Луганській області (Замовник) і громадянином України рядовим поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.08.2019 укладено контракт про здобуття освіти №101/19 а спеціальністю «081 Право».
Відповідно до п. 5 контракт набирає чинності з моменту його підписання і діє до 15 серпня 2026 року.
Згода на укладання контракту з неповнолітнім ОСОБА_1 надана його матір`ю ОСОБА_3 відповідно до вимог ч. 2 ст. 32 Цивільного кодексу України 15.08.2019, про що свідчить відмітка у контракті.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2022 року № 1143-р «Про реорганізацію Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка»:
взято до відома, що здобувачі вищої освіти та інші особи, які навчаються в Луганському державному університеті внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка, продовжують навчання в Донецькому державному університеті внутрішніх справ за обраними спеціальностями та джерелами фінансування (пункт 2);
установлено, що Донецький державний університет внутрішніх справ є правонаступником майна, прав та обов`язків Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка (пункт 3).
Відповідно до витягу з Т.в. о. наказу начальника Головного управління Національної поліції в Луганській області від 11.07.2025 року № 182 о/с По особовому складу , відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора сектору міжнародного поліцейського співробітництва Головного управління Національної поліції в Луганській області за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням), з 21.07.2025.
Пунктом 3 розділу ІІ контракту передбачено, що у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України «Про Національну поліцію».
На виконання визначеного вище зобов`язання Донецьким державним університетом внутрішніх справ відповідачу було направлено повідомлення № 4370/07-2025 від 31.07.2025 р. про зобов`язання відшкодувати протягом 30 діб з моменту отримання цього повідомлення витрати, пов`язані з його утриманням у закладі вищої освіти зі специфічними умовами навчання в сумі 209409,17 грн.
Відповідно до довідки витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 за період з 15.08.2019 року по 12.04.2023 року навчання у Донецькому державному університеті внутрішніх справ, вартість його фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, становить:
грошове забезпечення становить 69 249, 79 грн.;
речове забезпечення 33 527, 54 грн.;
продовольче забезпечення 83 607, 00 грн.,
медичне забезпечення 1 017, 38 грн;
комунальні витрати 22 007, 46 грн.
Загальна сума витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 складає 209 409, 17 грн. (двісті дев`ять тисяч чотириста дев`ять гривень сімнадцять копійок).
На час звернення позивача з позовом відповідачем не відшкодовано вказану суму витрат.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України» навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України.
Частиною 2 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частиною 5 цієї статті визначено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261 (Порядок №261).
Пунктом 1 Порядку №261 визначено, що цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:
1) дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національний поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;
2) звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Відповідно до п 2 Порядку №261 витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася.
Відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло, водопостачання, водовідведення, електроенергія).
Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.
Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.
Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.
На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи (п. 3 Порядку №261).
Пунктом 4 Порядку №261 встановлено, що витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
За п. 5 Порядку №261 після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.
Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.
У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.
Пунктами 6, 8 Порядку № 261 встановлено, що особа має право здійснити відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року. У такому випадку особа укладає з вищим навчальним закладом, у якому вона навчалася, договір у письмовій формі, де зазначаються строки та розміри платежів. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач під час підписання контракту був обізнаний про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, або ж звільненні зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчального закладу.
Щодо посилання відповідача, що він є учасником бойових дій і дитиною учасника бойових дій, а тому звільнений від оплати за навчання, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 7 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Закон № 3551-XII) держава забезпечує учасникам бойових дій, зазначеним у пункті 19 частини першої статті 6 цього Закону, та їхнім дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.
За умовами ч. 8 ст. 12 Закону № 3551 державна цільова підтримка для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти надається у вигляді: повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти; соціальної стипендії; безоплатного забезпечення підручниками; безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних в закладах освіти; безоплатного проживання в гуртожитку; інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Порядок та умови надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян, зокрема учасникам бойових дій для здобуття професійно-технічної та вищої освіти затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2016 року № 975 (далі Порядок № 975), який набрав чинності з 1 січня 2017 року.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 державна цільова підтримка надається у вигляді: 1) повної оплати навчання за рахунок коштів загального фонду державного або місцевих бюджетів у разі зарахування вступників на навчання за державним (регіональним) замовленням відповідно до цих Порядку та умов, а також умов та правил прийому на навчання до закладів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти на відповідний рік; 2) часткової оплати навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів шляхом надання особам, зарахованим на навчання за рахунок коштів фізичних і юридичних осіб, пільгових довгострокових кредитів для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти; 3) першочергового переведення здобувачів освіти, зарахованих відповідно до умов та правил прийому на навчання на підставі угод, укладених з фізичною або юридичною особою, на навчання на місцях державного (регіонального) замовлення у державних або комунальних закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, що одержані за рахунок перерозподілу закладом професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти або відповідним державним замовником наявних обсягів державного (регіонального) замовлення; 4) соціальної стипендії для осіб, які навчаються за державним або регіональним замовленням за денною формою навчання, згідно з Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати соціальних стипендій студентам (курсантам) вищих навчальних закладів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року № 1045; 5) безоплатного забезпечення підручниками за рахунок бібліотечного фонду відповідного закладу освіти; 6) безоплатного доступу до Інтернету, систем баз даних у державних та комунальних закладах освіти; 7) безоплатного проживання в учнівських та студентських гуртожитках або проживання у студентських гуртожитках з пільговою оплатою для осіб, які навчаються за денною формою навчання.
Отже, ні Закон № 3551, ні Порядок №261 і Порядок № 975 не містять норми стосовно звільнення учасників бойових дій від відшкодування витрат на навчання у випадку дострокового розірвання контракту.
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що кошти які просить стягнути позивач не є вартістю навчання (освіти), а є вартістю утримання у навчальному закладі.
Посилання відповідача на порушення вимог законодавства під час укладання контракту навчання з ним як з неповнолітньою особою є безпідставними, в силу наступного.
За визначенням у ч. 1 ст. 63 Закону України «Про Національну поліцію» контракт про проходження служби в поліції - це письмовий договір, що укладається між громадянином України та державою, від імені якої виступає поліція, для визначення правових відносин між сторонами.
За п. 2 ч. 2 ст. 63 Закону України «Про Національну поліцію» контракт про проходження служби в поліції укладається, зокрема з громадянами, які зараховані до закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, - на час навчання.
Відповідно до абз. 2 ч. 7 ст. 63 Закону України «Про Національну поліцію» визначення правових відносин між курсантами закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, яким не виповнилося 18 років, і державою здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України.
За приписами частин 1, 2 ст. 30 Цивільного кодексу України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.
Частиною 1 ст. 32 ЦК України встановлено, що крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку); 5) самостійно укладати договір про отримання електронних довірчих послуг.
Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. На вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування (ч. 2 ст. 32 ЦК України).
Частиною 2 статті 33 ЦК України врегульовано, що неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника. Якщо у неповнолітньої особи недостатньо майна для відшкодування збитків, додаткову відповідальність несуть її батьки (усиновлювачі) або піклувальник.
Як встановлено вище судом, законним представником відповідача, а саме - його матір`ю погодждено підписання контракту про навчання №101/19.
Вказаний контракт недійсним в судовому порядку не визнавався.
Не погоджується суд і з посиланням відповідача на відсутність між ним і Донецьким державним університетом внутрішніх справ договірних зобов`язань.
За розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.12.2022 №1143-р Луганський державний університет внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка реорганізований шляхом приєднання до Донецького державного університету внутрішніх справ є правонаступником майна, прав та обов`язків.
Згідно ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
За ч. 1 статті 106 ЦК України вказано, що злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.
Згідно ч.1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частин 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн. відповідно до платіжної інструкції №3425 від 25.09.2025
Суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, враховуючи задоволення позову вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2422,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись статями 139,243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона