Справа № 640/20355/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
10 лютого 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Файдюка В.В.
суддів: Бужак Н.П., Мєзєнцева Є.І.,
при секретарі Масловській К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний млин» про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний млин» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року адміністративний позов ТОВ «Столичний млин» задоволено повністю:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 03 жовтня 2019 року №2, яким ТОВ «Столичний млин» донараховано податкове зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 5479485,00 грн, у тому числі за основним платежем - 3652990,00 грн та за штрафною (фінансовою) санкцією - 1826495,00 грн;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 03 жовтня 2019 року №2, яким ТОВ «Столичний млин» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у загальному розмірі 186675,00 грн.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишено без задоволення, а рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року - без змін.

До суду апеляційної інстанції 29 серпня 2025 року представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції на загальну суму 200 000 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві на користь ТОВ «Столичний млин».

Додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року заяву задоволено частково та ухвалено додаткову постанову, якою стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний млин» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Межигірська, 81) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

Постановою Верховного Суду від 29 грудня 2025 року касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний млин» задоволено частково - постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року та додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року у справі № 640/20355/19 скасовано, а справу направлено до Шостого апеляційного адміністративного суду на новий розгляд.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2026 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишено без задоволення, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний млин» - задоволено частково - додаткове рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року - змінено у мотивувальній частині та викладено абзац другий його резолютивної частини у такій редакції: «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011; 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний млин» (, місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Межигірська, 81) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 44 115 (сорок чотири тисячі сто п`ятнадцять) 00 копійок.». В іншій частині додаткове рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року - залишено без змін.

Додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2026 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний млин» про ухвалення додаткового рішення - задоволено частково; ухвалено додаткову постанову, якою вирішено питання про розподіл судових витрат та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний млин» (04080, м. Київ, вул. Межигірська, 81; ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду 31 січня 2026 року ТОВ «Столичний млин» направлено заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій останнє просило прийняти додаткове судове рішення, яким стягнути витрати на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції (за скаргами на додаткове рішення) на загальну суму 200 000 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року указану заяву призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 лютого 2026 року.

У судовому засіданні представник позивача вимоги заяви підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти її задоволення заперечував, наголошуючи на очевидному завищенні витрат на правничу допомогу та їх неспівмірності, відсутності доказів сплати коштів.

Розглянувши подану заяву, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що судом апеляційної інстанції при ухваленні постанови від 27 серпня 2025 року не було вирішено питання про розподіл судових витрат, а при ухваленні додаткової постанови від 27 січня 2026 року не було вирішено у повному обсязі питання про розподіл судових витрат. При цьому у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Столичний млин» просило стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом у постанові від 01 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що обов`язковою умовою для врахування судом таких доказів є їх подання до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Крім того, колегія суддів, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 810/2760/17, вважає за необхідне звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що приписи КАС України покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 120/3929/19-а.

Матеріали справи свідчать, що ГУ ДПС у м. Києві подано до суду апеляційної інстанції заперечення, в яких останнє вказує на очевидну неспівмірніть суми витрат на професійну правничу допомогу, необґрунтованість заявленої до присудження суми, ненадання доказів неминучості понесення витрат саме у такому розмірі, а також ненадання документу про сплату коштів.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених до відшкодування витрат у розрізі видів наданих послуг, їх співмірність та пропорційність, з урахуванням доводів заперечення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Так, на підтвердження витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції представником позивача були подані:

1) копія договору про надання правничої допомоги від 07.10.2019 №07/10/19 про надання правничої допомоги, згідно з пунктом 1.1 якого Клієнт доручає, а Бюро приймає на себе зобов`язання надавати необхідну послуги з правничої допомоги - захисту, надання іншої правової допомоги та представництво інтересів Клієнта як у суді так і інших органах стосовно визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у м. Києві від 03.10.2019 № 2 та № 2 на загальну суму 5666160,00 грн.

Відповідно до пунктів 5.1-5.4 Договору за надання правничої допомоги за цим Договором Клієнт сплачує Адвокатському бюро суму вартості однієї години роботи адвоката у розмірі еквівалентну 125,00 (сто двадцять п`ять) доларів США за офіційним курсом НБУ станом на день складення акту наданих послуг в строк протягом 10 робочих днів з дня підписання акту прийняття виконаних послуг за результатами розгляду справи.

В будь-якому разі, за умови винесення позитивного рішення судом, Клієнт сплачує вартість наданих адвокатських послуг не менше 200000 (двісті тисяч) грн за кожну судову інстанцію.

За результатами надання правової допомоги у кожній судовій інстанції складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським бюро правової допомоги і її вартість. Акт може надсилатися Клієнту Адвокатським Бюро електронною або звичайною поштою.

Акт про надання правової допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання Клієнтом, останній не надав Адвокатському Бюро письмові аргументовані заперечення на акт;

2) копія акта прийому передачі надання правничої допомоги №3 від 30 січня 2026 року, згідно з яким Адвокатське Бюро, в особі керуючого адвоката Євгена Симбірцева, що діє на підставі Статуту, та ТОВ «Столичний млин», в особі директора - Валерія Андріянова склали цей Акт прийому-передачі надання правничої допомоги № 3 відповідно до пункту 5 Договору про надання правничої допомоги від 07 жовтня 2019 року про наступне: Адвокатське бюро надало, а Клієнт прийняв наступну правничу допомогу за Договором:

- здійснення аналізу додаткового рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року, підготовка та направлення апеляційної скарги у справі №640/20355/19 - 5 години;

- оформлення та подання до суду апеляційної інстанції пояснень у справі №640/20355/19 від 01 жовтня 2025 року - 2 години;

- участь у судових засіданнях Шостого апеляційного адміністративного суду 02 жовтня 2025 року та 27 січня 2026 року у справі №640/20355/19 по розгляду апеляційних скарг на додаткове рішення (з урахуванням часу у дорозі до суду) - 4 години;

- підготовка та подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу до суду апеляційної інстанції - 2 години.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави (п. 1); складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру (п. 2); представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами (п. 6).

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Отже послуги, пов`язані із складанням процесуальних документів (у спірному випадку позовної заяви) охоплюються видами адвокатської діяльності, зазначеними у ст. 19 згаданого Закону.

Верховний Суд у постанові від 10 листопада 2022 року у справі № 2040/6997/18 підкреслив, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відтак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Так, щодо витрат на здійснення аналізу додаткового рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року, підготовки та направлення апеляційної скарги у справі №640/20355/19 колегія суддів зазначає, що питання щодо витрат з підготовки та подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на додаткове рішення у справі вже було вирішено у додатковій постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2026 року, а тому повторному розгляду судом апеляційної інстанції не підлягає не зважаючи на часткову зміну назви послуги.

З приводу оформлення та подання до суду апеляційної інстанції пояснень у справі №640/20355/19 від 01 жовтня 2025 року колегія суддів зазначає, що надання таких пояснень судом апеляційної інстанції не вимагалося, а тому, оскільки останні подані щодо заперечень ГУ ДПС у м. Києві щодо витрат на професійну правничу допомогу, то останні не можуть вважатися такими, що пов`язані з розглядом справи по суті та є неминучими, а тому не підлягають присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Стосовно участі представника позивача у судових засіданнях 02 жовтня 2025 року та 26 січня 2026 року колегія суддів зазначає, що у ньому брав участь адвокат Перепелюк О.В. на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від 25 серпня 2025 року серії АІ №1631697, виписаного на підставі договору про надання правової допомоги від 25 серпня 2025 року №б/н, а тому ці витрати не стосуються витрат на надання правової допомоги Адвокатським бюро Євгена Симбірцева за договором від 07 жовтня 2019 року №07/10/19.

Не підлягають включенню до витрат, пов`язаних з розглядом справи, й витрати з підготовки заяв про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки за позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 02 лютого 2024 року у справі №910/9714/22, заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Відтак умова договору від 07 жовтня 2019 року №07/10/19 про те, що клієнт сплачує адвокату суму не менше 200 000 грн за кожну судову інстанцію в будь-якому разі, стосується виключно відносин між клієнтом та адвокатом, та не може бути преюдиційною обставиною для суду.

З урахуванням наведеного, оскільки у заяві про ухвалення додаткового рішення від 30 січня 2026 року позивач просить присудити за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу, частина яких вже була вирішена судом апеляційної інстанції, а інша частина є необґрунтованою і такою, що не підлягає включенню до складу витрат, то колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови в її задоволенні.

Судовою колегією враховується, що відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 640/6209/19 щодо застосування ст. 252 КАС України сформульовано правовий висновок, відповідно до якого додаткове рішення у справі після його ухвалення стає невід`ємною частиною основного рішення по суті позовних вимог, отже, незалежно від результату вирішення ним передбачених ч. 1 ст. 252 КАС України вимог або питань, процесуальна форма його викладення та порядок його оскарження є таким, що і для основного рішення у справі. Означені у ч. 1 ст. 252 КАС України питання не можуть вирішуватись по суті шляхом постановлення ухвали про відмову в ухваленні додаткового судового рішення. Така ухвала постановляється виключно у випадку відсутності передбачених законом підстав для ухвалення додаткового судового рішення.

Отже, у випадку, коли суд визнає, що ним не було вирішено питання про судові витрати в основному судовому рішенні і розглядає питання наявності/відсутності підстав для стягнення судових витрат з тієї чи іншої сторони, суд має ухвалити судове рішення у формі «додаткового рішення» або «додаткової постанови» з урахуванням форми ухваленого основного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 248, 252, 321, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний млин» про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 КАС України.

Головуючий суддя В.В. Файдюк

Судді Н.П. Бужак

Є.І. Мєзєнцев

Повне судове рішення виготовлено 10 лютого 2026 року.