Справа № 520/28574/23
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2026-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

12 лютого 2026 року Справа № 520/28574/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі голо вужчого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження звіт Військової частини НОМЕР_1 про виконання судового рішення та заяву Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на подання звіту у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 у справі №520/28574/23 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 за період з 05 березня 2022 року по 19 травня 2023 року грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 05 березня 2022 року по 19 травня 2023 року з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"), з урахуванням виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки, одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового кладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб") та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

19.05.2025 до суду надійшла заява представника позивача, в якій він просив:

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 по справі №520/28574/23;

- встановити Військовій частині НОМЕР_1 строк для подання звіту до Харківського окружного адміністративного суду про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 по справі №520/28574/23 протягом одного місяця з дня набрання ухвалою суду законної сили.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2025 прийнято заяву до розгляду.

Надано Військовій частині НОМЕР_1 строк для подання письмових пояснень щодо стану виконання рішення по справі №520/28574/23, протягом трьох днів з дня отримання копії даної ухвали.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 протягом трьох днів з дня отримання копії даної ухвали надати суду докази на підтвердження виконання судового рішення по справі №520/28574/23.

27.05.2025 Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду надано письмові пояснення щодо стану виконання рішення по справі №520/28574/23.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі було задоволено частково.

Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 у справі №520/28574/23.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 протягом трьох місяців з дня отримання даної ухвали, подати до Харківського окружного адміністративного суду письмовий звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 у справі №520/28574/23.

У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Ухвалою від 08.09.2025 призначено до розгляду у порядку письмового провадження питання щодо накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень Військової частини НОМЕР_1 за неподання у встановлений судом строк звіту про виконання судового рішення у справі №520/28574/23.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали, подати до Харківського окружного адміністративного суду:

- письмовий звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 у справі №520/28574/23 (у разі невиконання судового рішення відповідачу у звіті необхідно зазначити: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення);

- обґрунтовані пояснення із відповідними доказами на підтвердження поважних причин, які унеможливили вчасне подання звіту;

- відомості щодо керівника Військової частини НОМЕР_1 , у тому числі копію довідки про присвоєння індивідуального податкового номеру керівника частини.

25.09.2025 до суду надійшов звіт відповідача.

Ухвалою від 06.10.2025 було прийнято звіт Військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2025.

Встановлено Військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 у справі №520/28574/23.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати до суду у строк протягом трьох місяців після набрання чинності даної ухвали, звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 у справі №520/28574/23.

04.02.2026 до суду надійшов звіт відповідача, в якому він просив:

- прийняти звіт військової частини НОМЕР_1 про виконання судового рішення до розгляду, врахувати зазначені в ньому доводи;

- винести ухвалу про прийняття звіту військової частини НОМЕР_1 та не накладати штраф на командира військової частини НОМЕР_1 .

Разом з тим, відповідачем було подано заяву, в кій він просив поновити військовій частині НОМЕР_1 строк на подання звіту про виконання рішення суду.

В обґрунтування заяви зазначено, що командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_2 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2025 №108 з 14 квітня 2025 року приступив до виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 та перебуває в районі ведення бойових дій на території України під час дії правового режиму воєнного стану, де відповідно і здійснює управління особовим складом, керує підрозділами. Таким чином, залишається ускладненим питання щодо доставки кореспонденції до районів ведення бойових дій та її своєчасного відпрацювання. Адже з метою збереження життя та здоров`я особового складу в умовах підвищеного ризику посадові особи змушені постійно змінювати місця дислокації, перебування та проживання. В умовах ведення бойових дій та здійснення заходів забезпечення військ відсутні умови для своєчасного відпрацювання процесуальних документів (стабільної комунікації, зв`язку, електропостачання тощо). Представник відповідача зазначив, що частина не мала на меті зловживання процесуальними правами чи ухилення від виконання обов`язків, покладених судом. Наразі вжито всі заходи задля належної організації роботи, всі подальші процесуальні обов`язки, встановлені судом, будуть виконуватися своєчасно та неухильно.

Дослідивши поданий звіт та заяву відповідача, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист. Обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Відповідно до частини другої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення:

1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду;

2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).

Зважаючи на важливість реального виконання судових рішень, це питання неодноразово ставало предметом обговорення як на національному, так і на міжнародному рівнях. Регулюванню цього питання, зокрема, присвячена Рекомендація № Rec (2003) 16 від 09.09.2003 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Про виконання адміністративних рішень і судових рішень у галузі адміністративного права», обов`язкова для виконання Україною як членом Ради Європи, в якій зазначається, що держави-члени повинні забезпечити виконання судових рішень адміністративними органами в межах розумного строку. Вони мають вживати всіх необхідних заходів згідно з законом з метою надання цим рішенням повної сили. У разі, якщо адміністративний орган не виконує судового рішення, слід передбачити відповідну процедуру, що дозволятиме домагатися виконання такого рішення, зокрема, за допомогою винесення судових заборон або накладення штрафів. Держави-члени повинні забезпечити притягнення адміністративних органів до відповідальності за відмову у виконання та невиконання судових рішень. Посадові особи, відповідальні за невиконання судових рішень, також можуть притягуватись до дисциплінарної, цивільної або кримінальної відповідальності у разі невиконання таких рішень.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Питання визначення коду економічної класифікації видатків, за яким здійснюється виплата коштів на виконання судових рішень, врегульовується положеннями Бюджетного кодексу України, положенням про Міністерство фінансів України, на виконання яких Наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 №333 затверджено Інструкцію щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету (далі Інструкція №333).

Пунктом 1.1. Інструкції №333 встановлено, що економічна класифікація видатків бюджету призначена для розмежування видатків бюджетних установ та одержувачів бюджетних коштів за економічними характеристиками операцій, які здійснюються відповідно до функцій держави та місцевого самоврядування. Економічна класифікація видатків бюджету забезпечує єдиний підхід до всіх учасників бюджетного процесу з точки зору виконання бюджету.

Підпунктом 9 Пунктом 2.6 Інструкції №333 встановлено, що за Кодом 2800 Інші поточні видатки здійснюються видатки, які не пов`язані з придбанням товарів та послуг установами, у тому числі: виконання судових рішень (як у безспірному, так і добровільному порядку незалежно від економічної суті платежу).

Представник відповідача у звіті, зокрема, зазначив, що відповідно до вимог наказу Міністерства оборони України від 22 травня 2017 року №280 Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту військова частина НОМЕР_1 є розпорядником коштів третього рівня та здійснює виконання судових рішень в межах фінансування видатків на виконання рішень судів по КЕКВ 2800 Інші поточні видатки, наданого Фінансово-економічним управлінням ІНФОРМАЦІЯ_1 Міністерства оборони України.

З метою отримання фінансування на виконання рішення суду військовою частиною НОМЕР_1 вживаються вичерпні заходи щодо витребування коштів на погашення заборгованості, надано заявку до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) з дня набрання рішенням суду законної сили.

Як убачається з матеріалів справи, надіслання заявки та витребуванні коштів від забезпечувального фінансового органу (відповідального за бюджетну програму) здійснюється щомісячно.

Судом встановлено, що Військовою частиною НОМЕР_1 з метою виконання рішення та отримання фінансування подано заявки №141/53/3529 від 06.07.2024 року, №141/53/3952 від 06.08.2024 року, №141/53/4605 від 06.09.2024 року, №141/53/5203 від 07.10.2024 року, №141/53/5790 від 07.11.2024 року, №141/53/6348 від 07.12.2024 року, №138/53/139 від 07.01.2025 року, №138/53/999 від 07.02.2025 року, №138/53/1531 від 07.03.2025 року, №138/53/1531 від 07.03.2025 року, №138/53/1997 від 04.04.2025 року, №138/53/2434 від 07.05.2025 року, №138/53/3038 від 07.06.2025 року, №138/53/3488 від 07.07.2025 року, №138/53/4071 від 07.08.2025, №138/53/4462 від 06.09.2025.

З матеріалів справи убачається, що фінансово-економічним управлінням військової частини НОМЕР_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) надано копію відповіді на звернення представника позивача, в якій зазначено, що з метою організації своєчасною фінансування військових частини у 2025 році для виконання судових рішень листом від 13.01.2025 №116/14/3531 порушено питання перед Департаментом соціального забезпечення Міністерства оборони України про збільшення відповідних бюджетних видатків та повідомлено про наявність дефіциту фінансового ресурсу, необхідного для виконання рішень судів.

Департамент листом від 03.02.2025 № 220/13/919 повідомив, що Міністерством оборони України фінансування видатків на виконання рішень судів по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» здійснюється відповідно до наданих розпорядниками коштів нижчого рівня заявок на кошти в межах наявного фінансового ресурсу. Рішення судів, які набрали законної сили та були включені до заявки розпорядником коштів нижчого рівня для отримання відповідного бюджетного фінансування будуть виконані невідкладно установленим порядком, після збільшення відповідних бюджетних призначень для забезпечення заявленої потреби.

Відповідач у звіті посилається на те, що після 06 жовтня 2025 року та по теперішній час військова частина НОМЕР_1 продовжує вживати всіх вичерпних заходів, що передбачені чинним законодавством, задля належного виконання судового рішення.

На підтвердження виконання судового рішення відповідачем до звіту надано копії основної заявки-розрахунку на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 Інші поточні видатки за напрямом грошового забезпечення на жовтень 2025 року від 07.10.2025 №138/53/4994, на листопад 2025 року від 07.11.2025 №138/53/5460, на грудень 2025 року від 08.12.2025 №138/53/5859, на січень 2026 року від 08.01.2026 №143/53/32; витяги із розрахунку для військовослужбовців, звільнених з військової служби (переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 Інші поточні видатки за напрямом грошового забезпечення на жовтень 2025 року від 07.10.2025, на листопад 2025 року від 07.11.2025, на грудень 2025 року від 08.12.2025, на січень 2026 року від 08.01.2026.

Згідно долучених заявок на виконання судових рішень військова частина НОМЕР_1 має потребу за КЕКВ 2800 та витребовує кошти від фінансового забезпечувального органу станом на січень 2026 року в сумі 29 604 874 гривень.

Водночас, як вбачається із долучених заявок, жодне фінансування по КЕКВ 2800 до військової частини НОМЕР_1 не надходило, виплат не здійснювалось, залишки по КЕКВ 2800 відсутні протягом всього періоду.

Суд зазначає, що відповідно до статті 15 Закону України Про Збройні Сили України фінансування діяльності Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законодавством.

З матеріалів справи убачається, що на день надання звіту відповідачем здійснюються необхідні заходи для виконання рішення суду у даній справі.

Судом не встановлено умисного та свідомого невиконання відповідачем судового рішення, а відсутність цільових асигнувань та вільного обсягу фінансових ресурсів у відповідача не може бути доказом на підтвердження ухилення військової частини від виконання судового рішення.

Натомість, як зазначалося та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, відповідачем вживаються заходи, які направлені на виконання судового рішення у даній справі.

Суд враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про наявність вини, тобто умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях посадової особи суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення саме цієї посадової особи від виконання рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що судові рішення є обов`язковими до виконання.

З наданого до матеріалів справи відповідачем звіту убачається, що відповідач вчиняє дії для виконання судового рішення, зокрема, останнім неодноразово направлялися заявки-розрахунки до розпорядника бюджетних коштів. Однак фактична невиплата заборгованості зумовлена дефіцитом бюджетних асигнувань на відповідні цілі.

Суд також бере до уваги, що відсутність бюджетного фінансування є обставиною, яка не може безпосередньо залежати від дій відповідача, і, як наслідок, накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень в даному випадку є недоцільним, оскільки це не сприятиме швидшому виконанню судового рішення. Разом з тим, така обставина не звільняє відповідача від обов`язку вживати заходи для повного виконання рішення суду.

Щодо заяви відповідача про поновлення строку на подання звіту про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За правилами ч.3 ст.121 КАС України, якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (ч.4 ст.121 КАС України).

При цьому, відповідно до ч.5 ст.121 КАС України пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою (ч.6 ст.121 КАС України).

З огляду на встановлені обставини, суд визнає поважними причини пропуску Військовою частиною НОМЕР_1 строку подання звіту про виконання судового рішення, з урахуванням умов проходження служби у військовій частині, перебування особового складу у районі ведення бойових дій, а також об`єктивних труднощів, пов`язаних з організацією належної комунікації, обігу кореспонденції та фінансового забезпечення в умовах воєнного стану.

Враховуючи, що відповідачем одночасно із заявою про поновлення строку подано звіт про виконання судового рішення, вимоги частини четвертої статті 121 КАС України дотримано.

Оцінивши зміст поданого звіту та долучені до нього докази, суд приходить до висновку, що відповідачем вживаються заходи, спрямовані на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 у справі №520/28574/23, а невиконання рішення у частині фактичної виплати коштів обумовлене об`єктивними причинами, що не залежать безпосередньо від волі та дій керівника Військової частини НОМЕР_1 .

За таких обставин суд не вбачає підстав для накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, оскільки матеріалами справи не підтверджено наявності умисного невиконання судового рішення, недобросовісної поведінки або ухилення від виконання обов`язків, покладених судом.

Водночас, з метою забезпечення реального та повного виконання судового рішення, суд вважає за необхідне прийняти поданий звіт до розгляду, поновити відповідачу строк на його подання та встановити новий строк для подання чергового звіту про стан виконання рішення суду.

З огляду на те, що положеннями частини 3 статті 382-1 КАС України надано суду право власного розсуду щодо визначення тривалості встановленого строку для подання звіту, з урахування положень, що такий строк має становити не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищувати трьох місяців, суд вважає, що необхідним і достатнім буде встановлення відповідачу строку для подання звіту тривалістю три місяці з дня отримання цієї ухвали.

Разом з тим, суд звертає увагу відповідача на те, що звіт суб`єкта владних повноважень має відповідати вимогам, встановленим ч.ч.2, 3 ст.382-2 КАС України.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу (ч.2 ст.382-3 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

При цьому, згідно ч.2 ст.382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Частиною 11 ст. 382-3 КАС України встановлено, якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 248, 256, 293, 295, 297, 382 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на подання звіту про виконання судового рішення у справі задовольнити.

Поновити Військовій частині НОМЕР_1 строк на подання звіту про виконання рішення суду у справі №520/28574/23.

Прийняти звіт Військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2025.

Встановити Військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 у справі №520/28574/23.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати до суду у строк протягом трьох місяців після набрання чинності даної ухвали, звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 у справі №520/28574/23.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Н. А. Полях