Справа № 340/3183/24
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2026-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 лютого 2026 року

м. Київ

справа №340/3183/24

адміністративне провадження № К/990/54370/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Білак М.В., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2025 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, Державної податкової служби України, про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, Державної податкової служби України (далі - відповідач-1, відповідач-2), в якому просив нарахувати та виплатити на його користь:

- середній заробіток у сумі 920559,03 грн (дев`ятсот двадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 03 копійки) за весь час затримки по день фактичного розрахунку;

- кошти у сумі 999819,03 грн (дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот дев`ятнадцять гривень 03 копійки), як компенсацію моральної шкоди;

- кошти у сумі 11511,22 грн (одинадцять тисяч п`ятсот одинадцять гривень 22 копійки), як три відсотка річних від простроченої суми;

- кошти у сумі 66806,83 грн (шістдесят шість тисяч вісімсот шість гривень 83 копійки), як відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди;

- кошти у сумі 102734,10 грн (сто дві тисячі сімсот тридцять чотири гривні 10 копійок), як пеню за порушення строків виконання зобов`язання.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.04.2025, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.08.2025, позов задоволено частково. Стягнуто з Головного управління ДПС у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.04.2016 по 03.05.2024 в сумі 94519,47 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючи із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду. Крім того, 10.09.2025 від ОСОБА_1 надійшла заява про внесення змін та доповнень до касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 17.09.2025 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено та зменшено розмір судового збору за подання касаційної скарги на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06.08.2025 до 18 222,97 грн, касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали, шляхом подання до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини 4 статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням та оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 18 222,97 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 20.10.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто скаржнику, у зв`язку із невиконанням вимог ухвали Верховного Суду від 17.09.2025 про залишення касаційної скарги без руху в частині обґрунтування підстав касаційного оскарження.

24.12.2025 до Верховного Суду надійшла повторна касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06.08.2025 у справі № 340/3183/24.

Ухвалою Верховного Суду від 19.01.2026 визнано неповажними підстави пропуску строку на касаційне оскарження рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06.08.2025, відмовлено у клопотанні про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги та касаційну скаргу залишено без руху, надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції:

- уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини 4 статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження, а також надання копій уточненої касаційної скарги у відповідності до кількості учасників справи;

- клопотання із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження з відповідними обґрунтуваннями та доказами причин пропуску такого строку.

Роз`яснено скаржнику, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині невиконання вимог статті 330 КАС України касаційна скарга буде повернута.

Роз`яснено скаржнику, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині виконання вимог частини третьої статті 332 КАС України у відкритті касаційної скарги буде відмовлено.

Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», електронний документ (ухвала суду про залишення касаційної скарги без руху від 19.01.2026) доставлена в Електронний кабінет ОСОБА_1 19.01.2026 о 21:04, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

На веб сторінці призначеної для пошуку та перегляду документів Єдиного державного реєстру судових рішень, 20.01.2026 оприлюднено ухвалу Верховного суду від 19.01.2026 про залишення вказаної касаційної скарги без руху (номер у Єдиному державному реєстрі судових рішень 133404404).

Частиною одинадцять статті 251 КАС України передбачено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Відповідно до частини шостої статті 251 КАС України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17:00, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно пункту 2 частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення, за умови отримання відповідного повідомлення про його доставлення.

Ухвала Суду від 19.01.2026 про залишення касаційної скарги без руху внесена до АСДС, підписана кваліфікованим підписом, направлена скаржнику через підсистему «Електронний суд», та згідно з інформацією АСДС її доставлено до електронного кабінету ОСОБА_1 19.01.2026 о 21:04, а з огляду на приписи частини шостої статті 251 КАС України указаний процесуальний документ вважається врученим 20.01.2026.

Таким чином, останній день установленого судом строку на усунення недоліків відповідно до ухвали про залишення касаційної скарги без руху був 30.01.2026.

Ураховуючи викладене, строк для усунення недоліків цієї касаційної скарги закінчився, однак скаржник, на день постановлення цієї ухвали, не усунув недоліків касаційної скарги, визначені ухвалою суду від 19.01.2026.

Уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини 4 статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження, а також клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із наведенням інших причин з обґрунтуванням поважності такого пропуску, на адресу суду від скаржника не надходило.

Разом із цим, скаржнику було роз`яснено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині невиконання вимог статті 330 КАС України касаційна скарга буде повернута, а у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині виконання вимог частини третьої статті 332 КАС України у відкритті касаційної скарги буде відмовлено.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Звертаючись із повторною касаційною скаргою, скаржник надавав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Залишаючи касаційну скаргу без руху, Верховний Суд в ухвалі від 19.01.2026 визнав неповажними наведені ОСОБА_1 підстави пропуску строку на касаційне оскарження рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 06.08.2025 у справі № 340/3183/24.

До такого висновку Верховний Суд дійшов з огляду на те, що на підтвердження своїх доводів щодо наявності поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 до клопотання долучив копії листків непрацездатності, результатів обстеження Діагностичного центру комп`ютерної та магнітно-резонансної томографії від 17.05.2024, рентгенограми КНП «Світлодарська ЦРЛ» Світлодарської міської ради від 03.02.2025 № 883. Водночас, позивач не надав доказів на підтвердження того, що у період з 20.08.2025 по 18.09.2025 (у строк для касаційного оскарження судових рішень у справі) він перебував на лікуванні та не надав доказів наявності інших обставин непереборного і об`єктивного характеру, що перешкодили йому звернутися до суду із касаційною скаргою у визначений законом строк.

Щодо посилань позивача на необхідність працювати з метою забезпечення потреб на придбання ліків, їжі, оплати комунальних послуг та лікування, перебування на амбулаторному лікуванні, постійна необхідність у прийнятті ліків, погіршення здоров`я Суд зазначив, що такі доводи можуть вказувати на поважність причин пропуску строку звернення до суду за умови доведення їх впливу на об`єктивну неможливість звернутися до суду у визначений законом строк на касаційне оскарження. Проте таких доказів позивач не надав, а лише посилання на наявність означених обставин, не вказує про поважність причин, що завадили дотриматися строку звернення до суду із касаційною скаргою.

Верховний Суд зауважив на відповідні доводи скаржника про те, що посилання як на поважну причину пропуску строку на касаційне оскарження лише на введення воєнного стану в Україні, повітряні тривоги та обстріли території України країною агресором, відключення електроенергії, є недостатнім, оскільки такі обставини не є безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження без доведення їх безпосереднього впливу на неможливість подання касаційної скарги у визначений законом строк.

Суд наголосив на тривалості пропущеного строку (майже чотири місяці), урахував обставини за яких позивач, після отримання (21.10.2025) ухвали Верховного Суду від 20.10.2025 про повернення вперше поданої касаційної скарги у зв`язку з невиконанням ухвали про залишення касаційної скарги без руху та неусуненням її недоліків в частині обґрунтування підстав касаційного оскарження, повторно із касаційною скаргою звернувся лише 24.12.2025.

В ухвалі Верховного Суду від 19.01.2026 скаржнику було запропоновано надати клопотання із зазначенням інших підстав для поновлення строку з відповідними обґрунтуваннями та доказами.

Як було зазначено в ухвалі про залишення касаційної скарги ОСОБА_1 без руху, пунктом 7 частини п`ятої статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

Тобто особа, яка зацікавлена у поданні касаційної скарги, мусить вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, цілком використовувати наявні засоби та можливості, передбачені законодавством. Отже, учасники процесу мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не мають допускати затримки та невиправданого зволікання під час виконання своїх процесуальних обов`язків.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні відповідного процесуального документа повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Також згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Як виснувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20, інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Поновлення встановленого процесуальним законом строку здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, зокрема, і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Приписи пункту 4 частини першої статті 333 КАС України є імперативними та зобов`язують суд, у разі якщо особою у визначений строк не буде подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або у поданій заяві будуть наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними, відмовити у відкритті касаційного провадження.

Такий підхід обумовлений тим, що право на оскарження судового рішення обмежене встановленим у законі строком на касаційне оскарження, покликаним на дотримання принципу правової визначеності як одного з елементів верховенства права, та має дисциплінувати суб`єктів адміністративного судочинства.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулася до суду.

Колегія суддів зазначає, що поновлення строку не є обов`язком суду, а є предметом його оцінки (розсуду) залежно від встановлених обставин, доводів і доказів сторін.

Отже, надаючи оцінку доводам скаржника Суд зуважує, що зазначені скаржником в заяві про поновлення строку на касаційне оскарження доводи не свідчать про наявність об`єктивно непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному оскарженню судових рішень у цій справі та не підтверджені належними доказами, а тому не можуть бути визнані судом поважною причиною пропуску строку, встановленого КАС України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження.

Будь-яких інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, доводів на їх обґрунтування станом на час постановлення цієї ухвали скаржником не наведено, відповідних доказів на їх підтвердження не надано.

Отже, враховуючи положення частин першої та другої статті 329 КАС України, не надання скаржником доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для визнання поважними причини пропуску скаржником строку на касаційне оскарження та для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження.

Відповідно до пунктів 1 та 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, а також, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Враховуючи, що причини пропуску строку визнані неповажними, а станом на день постановлення цієї ухвали скаржник не надав клопотання із зазначенням інших поважних підстав для його поновлення, Суд вважає за необхідне застосувати процесуальний наслідок, передбачений пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України.

Керуючись пунктом 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року у справі № 340/3183/24.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2025 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, Державної податкової служби України, про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.О. Єресько М.В. Білак
В.М. Соколов