Справа № 320/48031/23
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Білоноженко М.А.,
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року Справа № 320/48031/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДМ-ЕКСПОРТ»

до Київської митниці

про визнання протиправними та скасування рішення,

зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ДМ-ЕКСПОРТ» (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Київської (далі - Відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці №7.8-1/15/13/14987 від 11.08.2023р. про відмову у задоволенні звернення ТОВ «ДМ-ЕКСПОРТ» від 31.07.2023 за №56 щодо надання дозволу на внесення змін до митних декларацій №UA100060/2022/142022 від 18.06.2022, №UA100060/2022/142019 від 18.06.2022, №UA100060/2022/142018 від 18.06.2022, №UA100060/2022/142017 від 18.06.2022, №UA100060/2022/142016 від 18.06.2022, №UA100060/2022/142015 від 18.06.2022, №UA100060/2022/142014 від 18.06.2022, №UA100060/2022/142013 від 18.06.2022 згідно з доданими до нього відповідними заявами про надання дозволу на внесення змін до митних декларацій №3107/8 від 31.07.2023, №3107/7 від 31.07.2023, №3107/6 від 31.07.2023, №3107/5 від 31.07.2023, №3107/4 від 31.07.2023, №3107/3 від 31.07.2023, №3107/2 від 31.07.2023, №3107/1 від 31.07.2023;

- зобов`язати Київську митницю внести зміни до митних декларацій №UA100060/2022/142022 від 18.06.2022, №UA100060/2022/142019 від 18.06.2022, №UA100060/2022/142018 від 18.06.2022, №UA100060/2022/142017 від 18.06.2022, №UA100060/2022/142016 від 18.06.2022, №UA100060/2022/142015 від 18.06.2022, №UA 100060/2022/142014 від 18.06.2022, №UA100060/2022/142013 від 18.06.2022 шляхом виготовлення аркушів коригування згідно з доданими до звернення ТОВ «ДМ-ЕКСПОРТ» від 31.07.2023 за №56 заявами на внесення змін до митних декларацій №3107/8 від 31.07.2023, №3107/7 від 31.07.2023, №310776 від 31.07.2023, №3107/5 від 31.07.2023, №3107/4 від 31.07.2023, №3107/3 від 31.07.2023, №3107/2 від 31.07.2023, №3107/1 від 31.07.2023.

В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначав, що під час оформлення таких декларацій, представник декларанта ТОВ «ДМ-ЕКСПОРТ» не врахував ту обставину, що ввезення зазначених у них товарів на митну територію України та операції із їх постачання на митній території України були звільнені від оподаткування податком на додану вартість і від сплати ввізного мита, а тому відмова Відповідача у проведенні відповідних коригувань є протиправною.

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року позов було задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Позивач, як платник єдиного податку третьої групи був звільненим, зокрема, від обов`язку нарахування та сплати податку на додану вартість при ввезенні товарів на митну територію України і такий платник не мав права відмовлятися від такої пільги. Відповідно, й сплата такого податку не могла бути відстрочена.

Суд також констатував, що до моменту завершення митного оформлення товарів, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення декларант має право вносити зміни до митної декларації, і відмова митного органу не може ґрунтуватися на підставі того, що це стосується перерахунку митних платежів.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, зазначаючи, що відомості щодо митних платежів самостійно визначено та заявлено декларантом, а тому саме він є відповідальним за подання недостовірних даних. Окрім того, ним реалізовано право на відстрочення сплати митних платежів.

Також Апелянт зазначає, що звільнення від сплати ввізного мита та податку на додану вартість діяло щодо товарів, ввезених в Україну в період з 01.04.2022 по 30.06.2022. Натомість Позивачем ввезено товар в Україну 24.02.2022.

Окрім того, контролюючий орган посилається на втручання судом першої інстанції у дискреційні повноваження контролюючого органу.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2025 та 30.09.2025 відкрито апеляційне провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому він просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, стверджуючи про необґрунтованість доводів Апелянта.

6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.

7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 18 червня 2022 року ТОВ «ДМ-ЕКСПОРТ» було здійснене митне оформлення товарів за митними деклараціями, поданими Київській митниці, а саме: №UA100060/2022/142022 від 18.06.2022, №UA100060/2022/142019 від 18.06.2022, №UA100060/2022/142018 від 18.06.2022, №UA 100060/2022/142017 від 18.06.2022, №UA100060/2022/142016 від 18.06.2022, №UA 100060/2022/142015 від 18.06.2022, №UA100060/2022/142014 від 18.06.2022, №UA 100060/2022/142013 від 18.06.2022.

Відповідно до Класифікатора видів надходжень бюджету, що контролюються митними органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011, зокрема, передбачені такі коди видів надходжень для ввізного мита та податку на додану вартість: 020 - «Мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання»; 028 - «Податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання».

У вказаних Митних деклараціях уповноваженою особою Позивача (представником декларанта) допущені помилки, а саме:

- в графах 47 Митних декларацій щодо нарахованих сум податку на додану вартість (код виду надходжень 028) відповідно був помилково визначений код способу розрахунку - 91 «Відстрочення грошових зобов`язань» замість 06 «Сума податку, нарахована умовно, у зв`язку із звільненням від оподаткування» згідно з Класифікатором способів розрахунку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 20.09.2012 № 1011.

- в графах 36 Митних декларацій помилково не визначена обов`язкова преференція (податкова пільга) зі сплати ввізного мита та податку на додану вартість із кодом « 224», передбачена рядком 136 розділу І «Загальний (Імпорт)» Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 20.09.2012 № 1011 (із змінами, внесеними Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2022р. № 114).

Позивач самостійно виявив вказані помилки у Митних деклараціях, які хоч і не пов`язані з із необхідністю перерахунку безпосередньо розміру митних платежів з ПДВ або їх поверненням (вказані митні платежі декларантом не сплачувалися), але пов`язані з тим, що в даному випадку митні платежі мають нараховуватися умовно і не підлягають сплаті у зв`язку із застосуванням обов`язкової пільги (преференції).

Таким чином, наявна необхідність внесення змін до відомостей, що містяться у графах 36 та 47 Митних декларацій, з метою приведення їх у відповідність до вимог п. 2 Порядку №651.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до відповідача із зверненням №56 від 31.07.2023 та доданими до нього відповідними заявами про надання дозволу на внесення змін до митних декларацій, а саме: № 3107/8 від 31.07.2023, № 3107/7 від 31.07.2023, № 3107/6 від 31.07.2023, № 3107/5 від 31.07.2023, № 3107/4 від 31.07.2023, № 3107/3 від 31.07.2023, № 3107/2 від 31.07.2023, № 3107/1 від 31.07.2023.

Проте, рішенням №7.8-1/15/13/14987 від 11.08.2023 Київської митниці Позивачу відмовлено в наданні дозволу на внесення змін до Митних декларацій у зв`язку з тим, що на думку відповідача, підстави для внесення змін до Митних декларацій відсутні, позаяк Позивач самостійно вніс відомості щодо оподаткування товарів ПДВ і скористався можливістю відстрочення сплати митних платежів та зобов`язався їх сплатити.

8. Позивач, вважаючи рішення протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 Митного кодексу України (далі - МК України), усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю.

В силу п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно - правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 2 - 3 ст. 318 МК України, митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Положеннями статті 272 МК України передбачено, що ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 281 МК України, допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває на час ухвалення рішення у даній справі.

Можливість відстрочення сплати митних платежів була передбачена пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2022 року за №236 «Деякі питання митного оформлення окремих товарів, що ввозяться на митну територію України у період дії воєнного стану" (далі по тексту Постанова № 236, в редакції, що діяла на час спірного митного оформлення товарів) , відповідно до якого державна митна служба чи визначений нею митний орган можуть здійснювати відстрочення сплати митних платежів під час ввезення на митну територію України товарів за переліком згідно з додатком до цієї постанови на підставі письмової заяви платника податків, поданої одночасно з митною декларацією.

24 березня 2022 року Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» №2142-ІХ (далі по тексту Закон України № 2142-ІХ) були внесені зміни зокрема, підпункт 9.5 пункту 9 підрозділу 8 розділу XX Податкового кодексу України, викладено у новій редакції відповідно до якого платники єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, звільняються від обов`язку нарахування та сплати податку на додану вартість за операціями з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, та при ввезенні товарів на митну територію України, а також від подання податкової звітності з податку на додану вартість, а їх реєстрація платником податку на додану вартість є призупиненою. Нова редакцію цього підпункту набрала чинності з 05 квітня 2022 року.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо перегляду окремих пільг з оподаткування» від 21 червня 2022 року за № 2325-IX слова: "та при ввезенні товарів на митну територію України" із підпункту 9.5 пункту 9 підрозділу 8 розділу XX Податкового кодексу України виключено. Ці зміни набрали чинності 01 липня 2022 року.

Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2022 №114 затверджено зміни до Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України та Класифікатора документів, сертифікатів, дозволів та додаткової інформації та, зокрема, доповнено розділ І «Загальний (Імпорт)» рядком « 136» відомостями про вказану пільгу зі сплати ввізного мита та податку на додану вартість із кодом « 224».

Згідно з пп. 17.1.4 п. 17.1 ст. 17 ПК України платник податків має право користуватися податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому цим Кодексом.

За змістом п.п. 30.1-30.4 ст. 30 ПК України податкова пільга передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги (крім податкових пільг з податку на додану вартість) чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету.

Відповідно до підпункту 46.1. ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань.

Згідно з ч. 1 ст. 4 МК України визначено, що митна декларація - це заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури; митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 258 МК України під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим. Оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є випуском товарів у заявлений митний режим.

За змістом ст. 268 МК України допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, не тягне за собою застосування санкцій, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, посадові особи митних органів надають декларантам або уповноваженим ним особам можливість виправити помилки, допущені в митній декларації.

Якщо особа систематично (більше двох разів протягом місяця) допускає у митній декларації помилки, зазначені в частині першій цієї статті (крім орфографічних помилок), митний орган застосовує до такої особи санкції, передбачені цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 7 ст. 269 МК України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови. Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватись лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації. Порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450 затверджено Положення про митні декларації (далі - Положення №450).

Пунктом 37 цього Положення №450 встановлено, що після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом, зокрема: заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

Внесення змін до митної декларації за формою єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном. Після оформлення аркуша коригування його електронний примірник з використанням електронного підпису посадової особи митного органу чи електронної печатки митного органу, які базуються на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа, вноситься до систем, що забезпечують функціонування електронних інформаційних ресурсів митних органів, посадовою особою митного органу, що його оформила, та передається Держмитслужбою ДПС згідно з пунктом 32 цього Положення.

Оформлений митним органом аркуш коригування є невід`ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі:

- необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу;

- необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей, пов`язаних з коригуванням ціни товару, що вивозиться за межі митної території України, для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням, якщо таке коригування не призведе до зменшення суми податків, що підлягає сплаті до бюджету;

- необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією;

- необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.

Відповідно до п. 4 Постанови №236 внесення змін до оформленої митної декларації, пов`язаних із сплатою митних платежів, здійснюється шляхом оформлення аркуша коригування у встановленому порядку у строки, визначені законом.

Порядок оформлення аркуша коригування затверджено наказом Міністерства фінансів України від 06.11.2012 за №1145 (далі - Порядок №1145).

Пунктом 3 Порядку №1145 встановлено, що аркуш коригування складається у випадках, визначених пунктом 37 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450, посадовою особою митного органу, яким здійснювався випуск товарів за митною декларацією, у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня надходження до митного органу інформації про доплату (повернення) сум митних платежів або реєстрації заяви декларанта (уповноваженої особи) у митному органі. Пунктом 12 визначено порядок заповнення аркуша коригування у випадку доплати або повернення митних платежів та штрафних санкцій.

За приписами п. 34 Положення №450 не дозволяється: внесення змін до граф 1 (перший і другий підрозділи), 14, 37 (перший підрозділ) і 54 митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа; внесення змін або відкликання митної декларації у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у цій митній декларації товарів; внесення змін до митної декларації, якщо з поданих документів не випливає, що відомості, зазначені у цій митній декларації, необхідно змінювати; внесення змін або відкликання митної декларації після надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, якому подана така митна декларація, інформації про призначення митним органом митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення або перевірки документів на товари (крім випадків, коли після проведення зазначених митних формальностей порушень митних правил не виявлено); внесення змін до митної декларації або її відкликання у разі відсутності документів, що підтверджують необхідність внесення таких змін або її відкликання; внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа з метою подання відомостей у випадках, коли Митним Кодексом України передбачена необхідність подання з цією метою додаткової декларації.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Системний аналіз викладених вище норм права дозволяє колегії суддів прийти до висновку, що у період з 05 квітня 2022 року по 01 липня 2022 року платники єдиного податку третьої групи звільнялися від обов`язку нарахування та сплати податку на додану вартість за операціями з постачання товарів, робіт та послуг та при ввезенні товарів на митну територію України.

11. Як правильно встановлено судом першої інстанції та не оскаржується Апелянтом, товар згідно митних декларацій №UA100060/2022/142022, №UA100060/2022/142019, №UA100060/2022/142018, №UA 100060/2022/142017, №UA100060/2022/142016, №UA 100060/2022/142015, №UA100060/2022/142014, №UA 100060/2022/142013 був поданий Позивачем до митного оформлення 18.06.2022, тобто саме у «пільговий» період.

При цьому, у вказаний період Позивач був зареєстрований платником єдиного податку третьої групи, що підтверджується Витягом з реєстру платників податків №75791 від 12.04.2022.

12. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що станом на момент оформлення спірних митних декларацій Позивач був звільненим від обов`язку нарахування та сплати податку на додану вартість та ввізного мита при ввезенні товарів на митну територію України, а його реєстрація платником податку на додану вартість була призупиненою у відповідності до змін до підпункту 9.5 пункту 9 підрозділу 8 розділу XX Податкового кодексу України, внесених Законом України №2142-ІХ.

13. Твердження Апелянта про те, що товар фактично був ввезений на митну територію України 24.02.2022 не спростовує правильності висновків суду першої інстанції, оскільки датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є саме дата подання митної декларації для митного оформлення (п. 187.8 ст. 187 ПК України), а не дата фактичного перетину товаром кордону України.

14. Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, законодавчо платнику податків встановлено заборону відмовлятися від податкових пільг з податку на додану вартість (п. 30.4 ст. 30 ПК України), а тому твердження Апелянта, що Позивач втратив право на її отримання є необґрунтованим. Також у матеріалах справи відсутні належні та допустимі у розумінні ст.73-74 КАС України докази, які підтверджували відмову Позивача від пільги зі сплати ввізного мита.

15. Разом з тим, до моменту завершення митного оформлення товарів, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення декларант має право вносити зміни до митної декларації, а митний орган може відмовити у їх внесенні лише в разі наявності певних передбачених для цього підстав (серед яких не передбачено можливості відмови у зв`язку з тим, що це стосується перерахунку митних платежів).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31.03.2023 у справі №813/1046/15.

16. При цьому, Апелянтом не наведено жодної норми права, яка забороняла б декларанту усунути помилки в раніше поданих деклараціях з огляду на те, що він самостійно вносив відомості до таких декларацій та скористався правом на відстрочення сплати митних платежів. Позаяк, помилка в декларації не повинна позбавляти суб`єкта господарювання законного права на пільгу, яка не була врахована та на повернення надміру сплачених коштів.

17. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності відмови Відповідача, викладеної у листі №7.8-1/15/13/14987 від 11.08.2023, у задоволенні звернення ТОВ «ДМ-ЕКСПОРТ» від 31.07.2023 №56 про надання дозволу на внесення змін до відповідних митних декларацій згідно з доданими до них відповідними заявами про надання дозволу на внесення змін до митних декларацій, у повному обсязі.

18. Надаючи оцінку доводам Апелянта щодо втручання судом першої інстанції у дискреційні повноваження контролюючого органу у контексті позовних вимог зобов`язального характеру, колегія суддів приходить до висновку про їх безпідставність, оскільки суб`єктом владних повноважень вже було розглянуто заяву Позивача, надано власну правову оцінку та прийнято владно-управлінське рішення, а отже реалізовано дискреційні повноваження. При цьому, таке рішення визнано судом протиправним і таким, що підлягає скасуванню, а єдиними юридично допустимими діями, спрямованими на відновлення порушених прав та інтересів Позивача, є внесення змін до митних декларацій, шляхом виготовлення аркушів коригування.

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У рішенні по справі Олссон проти Швеції (Olsson v. Sweden) від 24 березня 1988 року суд вказав, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається. Аналогічний підхід має бути застосований у разі, коли йдеться про зобов`язання суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій, які належать до сфери його дискреційних повноважень.

19. Перевіряючи всі доводи обох сторін, апеляційний суд також приймає до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні від 21.01.1999 р. по справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", відповідно до якої "…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…".

20. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

21. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

22. Таким чином, апеляційна скарга Київської митниці підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року - без змін.

23. Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 09 лютого 2026 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев