Справа № 320/43387/23
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року № 320/43387/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) з позовом до Державної податкової служби України (далі - відповідач 1, ДПС України), Головного управління ДПС у Житомирській області (далі - відповідач 2, ГУ ДПС у Житомирській області), в якому просить:

визнати протиправним та скасування рішення Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 07.08.2023 за №21631/6/99-00-06-01-02-06;

визнати протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0/11142/2405 від 15.06.2023;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0/14393/2405 від 10.08.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає податкові повідомлення-рішення та рішення про результати розгляду скарги протиправними та прийнятими в порушення норм чинного законодавства, оскільки у контролюючого органу були відсутні підстави для нарахування пені у період військового стану. Позивач стверджує, що пеня йому була нарахована безпідставно, оскільки в діях позивача відсутня вина у вчиненні податкового правопорушення, а порушення строків розрахунків за операціями зовнішньоекономічної діяльності відбулось з вини нерезидента.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представником ДПС України подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що рішення про результати розгляду скарги прийняте відповідачем за наслідками розгляду скарги позивача, яке саме по собі не є юридично значимим для нього, адже безпосереднього впливу на його суб`єктивні права та обов`язки шляхом позбавлення можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку. Відтак, таке рішення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для платника податків, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову.

Представником ГУ ДПС у Житомирській області подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позову та зазначив, що доводи позивача не підтверджуються належними і допустимими доказами, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року задоволено клопотання представника позивача та призначено справу в порядку загального позовного провадження.

Провівши підготовчі дії, які необхідні для всебічного та об`єктивного розгляду і вирішення адміністративної справи, ухвалою суду від 09 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідачів проти позовних вимог заперечували, просили відмовити у задоволенні позову.

Суд за згодою сторін перейшов до розгляду справи по суті в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами і доказами.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79 та статті 82 глави 8 розділу II та пп.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), посадовими особами ГУ ДПС у Житомирській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні зовнішньоекономічного контракту від 11.11.2021 № 1/2021 за період з 11.11.2021 по 30.04.2023, за результатами якої складено акт від 23.05.2023 № 9261/06-30-24-05/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено порушення:

п.2 статті 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», а саме - при виконанні зовнішньоекономічного контракту від 11.11.2021 №1/2021, укладеного з нерезидентом «Vehicle-Trade GmbH» (Німеччина), за МД від 25.01.2022 №UA101100/2022/000202 (граничний термін розрахунків - 25.01.2023) на поточні рахунки ФОП ОСОБА_1 :

- валютні кошти в сумі 4 300,00 евро надійшли 05.04.2023 (кількість прострочених днів - 70);

- валютні кошти в сумі 4 000,00 евро надійшли 21.04.2023 (кількість прострочених днів - 86);

- валютні кошти в сумі 31 980,00 евро станом на 30.04.2023 не надійшли (кількість прострочених днів - 95).

Не погоджуючись з висновками акта перевірки, позивачем подано заперечення на акт, за результатами розгляду яких листом ГУ ДПС у Житомирській області від 14.06.2023 висновки акта залишено без змін.

На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Житомирській області винесено податкове повідомлення-рішення від 15.06.2023 № 0/11142/2405, яким нараховано пеню за порушення термінів розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення валютного законодавства в розмірі 439 352,21 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач подав скаргу від 03.07.2023 б/н до ДПС України.

Рішенням ДПС України від 07.08.2023 №21631/6/99-00-06-01-02-06 залишено скаргу позивача без задоволення, податкове повідомлення-рішення від 15.06.2023 № 0/11142/2405 без змін та збільшено розмір нарахованої пені на суму 4354,79 грн.

На підставі акта перевірки від 23.05.2023 № 9261/06-30-24-05/ НОМЕР_1 та рішення ДПС України від 07.08.2023 №21631/6/99-00-06-01-02-06 ГУ ДПС у Житомирській області винесено податкове повідомлення-рішення від 10.08.2023 № 0/14393/2405, яким нараховано пеню за порушення термінів розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення валютного законодавства в розмірі 4354,79 грн.

Не погоджуючись з рішеннями контролюючих органів, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права й обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначено Законом України «Про валюту і валютні операції» від 21 червня 2018 року № 2473-VIII (далі Закон № 2473-VIII).

Згідно зі статтею 3 Закону № 2473-VIII відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом.

У частинах четвертій, шостій статті 11 Закону № 2473-VIII передбачено, що органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.

Відповідно до частини дев`ятої статті 11 Закону № 2473-VIII органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій.

Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.

У пункті 2 частини першої статті 12 Закону № 2473-VIII передбачено, що Національний банк України за наявності ознак нестійкого фінансового стану банківської системи, погіршення стану платіжного балансу України, виникнення обставин, що загрожують стабільності банківської та (або) фінансової системи держави, має право запровадити такі заходи захисту, зокрема, встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Частиною першою статті 13 Закону № 2473-VIII визначено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України.

Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів не застосовуються щодо розрахунків, пов`язаних з договорами про участь у розподілі пропускної спроможності, а також щодо грошового забезпечення (кредитних лімітів) з метою участі в аукціонах з розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів.

Національний банк України має право встановлювати мінімальні граничні суми операцій з експорту та імпорту товарів, на які поширюються встановлені відповідно до цього Закону граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Відповідно до частин другої, третьої статті 13 Закону № 2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» встановлена відповідальність за порушення встановлених строків розрахунків, а саме порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Отже, за порушення граничних строків розрахунків, що встановлюються Національним банком України встановлено відповідальність у вигляді пені, а контролюючий (податковий) орган здійснює контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті та у разі встановлення порушень таких строків нараховує пеню у визначених розмірах.

При цьому, спірні правовідносини є специфічними та врегульовані спеціальним Законом України «Про валюту і валютні операції», і саме норми вказаного Закону підлягають застосуванню, зокрема і в питанні нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДПС у Житомирській області отримано повідомлення Національного банку України про виявлені після 07.02.2019 факти ненадходження в установлені НБУ граничних строків розрахунків або строків, визначених у висновках, грошових коштів чи товарів, які надані банками до НБУ згідно з Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №7 на виконання статей 12 і 13 Закону № 2473-VIII, повідомлення від 20.02.2023 про перевищення ФОП ОСОБА_1 законодавчо встановлених строків розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) від 11.11.2021 № 1/2021.

Під час перевірки встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 (Продавець) та нерезидентом «Vehicle-Trade GmbH» (Німеччина) укладено контракт від 11.11.2021 №1/2021, за яким Продавець продає, а Покупець купує меблі виробництва ФОП ОСОБА_1 в комплектації згідно кожного замовлення Покупця.

За умовами контракту Продавець назва товару, ціна, комплектація, вид і спосіб упаковки та маркування, властивості та характеристики товару, умови поставки, валюта, спосіб платежу та вантажоотримувач вказуються на кожну партію окремо та зазначаються в інвойсах на кожну партію Товару.

Кількість Товару, постачання якого проводиться за цим контрактом, визначається як сума кількості товару, постачання якої здійснено в рамках виконання цього контракту.

Постачання товару проводиться відповідно автомобільним транспортом відповідно до міжнародних правил Інкотермс - 2010, про що зазначається у рахунку на кожну партію Товару.

Покупець проводить повну передоплату за товар згідно інвойса, або у будь-який інший спосіб за згодою Сторін.

Комісійні банку Продавця сплачуються Продавцем, банку Покупця - Покупцем, комісійні банків - кореспондентів сплачуються Продавцем. Платником по контракту може бути третя особа. У разі невиконання або неповного виконання домовленості Продавець повинен сплатити Покупцю 0,5% вартості товару за кожен день прострочення, якщо товар не доставлено своєчасно.

При появі обставин неможливості повного або часткового виконання будь - якою із Сторін зобов`язань за контрактом, а саме - пожежі, стихійних лих, війни, військових операцій, блокади, заборони експорту, інших незалежних від обставин, постачання переноситься на час, протягом якого будуть діяти такі обставини.

Контракт набирає законної сили з моменту підписання його обома Сторонами і діє до 31.12.2022.

У періоді, що перевірявся, на виконання умов вказаного контракту ФОП ОСОБА_1 відповідно до оформленої митної декларації відвантажив нерезиденту «Vehicle-Trade GmbH» (Німеччина) (адреса: 40545 Dusseldorf. San-Remo-Strabe 15. Німеччина. EORI NR: DE11113. BANK: НОМЕР_2 ) вироби столярні з ламінованого МДФ, меблі офісні, виготовлені з деревини (ламіноване МДФ). Меблі для столових та житлових кімнат, виготовлені з деревини (ламіноване ДСП) (коди товарів - , , ) загальною фактурною вартістю 80 500,00 євро, що в еквіваленті становить 2 580 781,70 грн.

Як встановлено контролюючим органом, що не заперечується позивачем, частина валютної виручки отримана ФОП ОСОБА_1 із порушенням граничних строків розрахунків за операціями з експорту товарів, встановлених Національним банком України.

У періоді, що перевірявся (з 11.11.2021 по 30.04.2023), згідно платіжного доручення від 07.12.2021 №1, на виконання експортного контракту від 11.11.2021 №1/2021, укладеного з нерезидентом «Vehicle-Trade GmbH» (Німеччина), на поточні валютні рахунки, відкриті ФОП ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк», зараховано валютних коштів на загальну суму 40 220,0 євро.

Натомість, при виконанні експортного контракту від 11.11.2021 №1/2021 за митною декларацією від 25.01.2022 №UA101100/2022/000202 (граничний термін розрахунків - 24.01.2023) від нерезидента «Vehicle-Trade GmbH» (Німеччина):

- валютні кошти в сумі 4 300,00 євро надійшли на поточні валютні рахунки ФОП ОСОБА_1 05.04.2023 (кількість прострочених днів - 71 (з 25.01.2023 по 05.04.2023);

- валютні кошти в сумі 4 000,00 євро надійшли на поточні валютні рахунки ФОП ОСОБА_1 21.04.2023 (кількість прострочених днів - 87 (з 25.01.2023 по 21.04.2023);

- валютні кошти в сумі 31 980,00 євро станом на 30.04.2023 на поточні валютні рахунки ФОП ОСОБА_1 не надійшли (кількість прострочених днів - 96 (з 25.01.2023 по 30.04.2023).

Згідно з підпунктом 2 пункту 9 розділу III Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №7 (Інструкція №7) Банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків у разі експорту товару - після зарахування на поточний рахунок резидента в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента за товар (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за експорт товару здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за товар), або від банку (резидента або нерезидента) за документарним акредитивом, відкритим на користь резидента за операцією з експорту товару, або в порядку, визначеному пунктом 16-2 розділу IV цієї Інструкції.

Постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року № 5 затверджено Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (Положення № 5). Це Положення, відповідно до пункту 1, визначає заходи захисту, запроваджені Національним банком України, порядок їх застосування (порядок здійснення валютних операцій в умовах запроваджених цим Положенням заходів захисту), а також порядок здійснення окремих операцій в іноземній валюті.

Згідно з пунктами 21, 23 Положення № 5 граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного пунктом 21 розділу II цього Положення, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення, у повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в Україні в банку.

Відповідно до пункту 22 цього Положення № 5 граничні строки розрахунків, зазначені в пункті 21 розділу II цього Положення, зокрема, не поширюються на операцію з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), сума якої (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату здійснення операції) є меншою, ніж розмір, передбачений статтею 20 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" (далі - незначна сума), крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій.

Виходячи із встановлених обставин справи, сума незавершених розрахунків за операцією поставки товарів нерезидентові «Vehicle-Trade GmbH», а саме за митною декларацією від 25.01.2022 №UA101100/2022/000202 складає 31 980,00 євро, що в еквіваленті становить 1271618,00 грн, що є більшою ніж розмір, передбачений статтею 20 Закону України від 06.12.2016 №361-ІХ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

На кінець перевіряємого періоду (станом на 30.04.2023) по експортному контракту від 11.11.2021 №1/2021, укладеному ФОП ОСОБА_1 з нерезидентом «Vehicle-Trade GmbH» (Німеччина), дебіторська заборгованість становить 31 980,00 євро.

За вказаних обставин, контролюючим органом за період з 11.11.2021 по 30.04.2023 нараховано пеню ФОП ОСОБА_1 за порушення граничних строків розрахунків за контрактом від 11.11.2021 №1/2021 на загальну суму 443 707 грн.

Звертаючись до суду з позовом, позивач не заперечив факт порушення строку розрахунків, проте вказав, що відповідачем не було враховано те, що ФОП ОСОБА_1 подано позовну заяву до Господарського суду Житомирської області з приводу наявної заборгованості по Контракту (судова справа № 906/762/23) та введення воєнного стану в Україні і проведення активних бойових дій на значній її території, що обумовлюють настання форс-мажорних обставин при виконанні умов контракту.

Як вже зазначалось вище згідно із вимогами частини третьої статті 13 Закону №2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) (частина п`ята статті 13 Закону №2473-VIII).

Відповідно до положень частини сьомої статті 13 Закону №2473-VIII у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується. У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.

Отже, з дня прийняття до розгляду (прийняття до провадження) судом позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), зупиняється перебіг строку розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.

При цьому дата звернення резидента з позовом до суду або дата відправлення позову поштою є датою прийняття позовної заяви судом, внаслідок чого зупиняється нарахування пені за порушення строків здійснення розрахунків в іноземній валюті та пеня за їх порушення не сплачується.

Таке правозастосування відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 04.02.2020 у справі № 815/3991/16, від 21.02.2023 у справі № 826/10651/16, на які зокрема посилається позивач в касаційній скарзі, а також в постановах від 28.01.2020 у справі №815/735/16, від 09.12.2020 у справі №826/16955/15, але не виключно.

Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2023 року позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Підприємства "Vehicle-Trade GmbH" 20 300 євро заборгованості.

12 червня 2023 року господарським судом у справі № 906/762/23 постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, яка, в подальшому, була скасована постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28 серпня 2023 року, а справа направлена до суду для продовження розгляду.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 27 вересня 2023 року відкрито провадження у справі № 906/762/23.

Отже, як вбачається з викладеного, позивач звернувся до суду про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку передбаченого зовнішньоекономічним договором, після нарахування контролюючим органом пені.

Таким чином, наведені доводи позивача не спростовують висновків контролюючого органу, викладених у акті від 23.05.2023 №9261/06-30-24-05/ та не звільняють від відповідальності, передбаченої Законом №2473-VIII.

Щодо підстав для звільнення від відповідальності у зв`язку із форс-мажорними обставинами.

Частина шоста статті 13 Закону № 2473-VIII визначає, що у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

Отже, у разі зупинення виконання господарської операції, яке зумовлене виникненням форс-мажорних обставин, зупиняється як перебіг строку розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, так і нарахування пені на весь період дії форс-мажорних обставин.

Стаття 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачає, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Верховний Суд неодноразово в своїх рішеннях наголошував на тому, що саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має доводитись як шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП, так і інших належних доказів, що можуть це підтвердити.

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 27 лютого 2025 року у справі № 520/2941/24 у розвиток правової позиції, сформульованої Верховним Судом у подібних правовідносинах, зазначила, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом неможливості виконання зобов`язання, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та характеру зобов`язання.

Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не змогла виконати ті чи інші зобов`язання.

Крім того, при видачі сертифікату Торгово-промислова палата засвідчує не тільки форс-мажорні обставини, але і їх безпосередній вплив на конкретне зобов`язання (договір, контракт), у якому заявник є стороною (причинно-наслідковий зв`язок між обставиною/подією і неможливістю виконання заявником своїх конкретних зобов`язань).

Судом встановлено, що позивачем не надано сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП, а також і інших належних доказів, що підтверджують існування форс-мажорних обставин, які призвели до порушення строків розрахунків згідно спірного контракту.

Посилання позивача на форс-мажорні обставини, визначені листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, суд не бере до уваги, оскільки він не є тим документом, який у розумінні частини шостої статті 13 Закону №2473-VIII підтверджує обставини настання і припинення форс-мажорних обставин для цілей зупинення перебігу строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів та нарахування пені на весь період дії таких обставин.

Вказаний лист лише встановлює наявність форс-мажорних обставин, як події в цілому, проте, порядок засвідчення форс-мажорних обставин відбувається за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб щодо кожного окремого договору, зобов`язання, контракту, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Отже, позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між введенням воєнного стану на території України і неможливістю контрагента здійснити розрахунки за поставлений товар.

При цьому, судом встановлено, що позивач протягом визначеного законом строку не вжив дієвих заходів з метою спонукання контрагента до виконання договору, хоча міг передбачити настання відповідальності за порушення граничних строків розрахунків за операціями з експорту товарів.

Матеріали справи не містять будь-яких належних і допустимих доказів того, що позивач або його контрагент-нерезидент намагалися вирішити ситуацію шляхом узгодження іншого способу виконання умов контракту або вели переговори щодо зміни умов договору чи його розірвання.

Також не підтверджено, що введення воєнного стану могло об`єктивно вплинути на можливість повернення товару нерезидентом у встановлений граничний строк, оскільки операція залежить виключно від волевиявлення контрагента і здійснюється відповідними фінансовими установами країни розташування, а тому вплив зазначених позивачем обставин є сумнівним.

Відповідно до приписів частини п`ятої статті 13 Закону №2473-VIII порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені.

Згідно з частиною восьмою статті 13 Закону № 2473 центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.

Щодо тверджень позивача про допущення контролюючим органом процедурних порушень в частині порядку розгляду заперечень на акт суд зазначає наступне.

За усталеною практикою Верховного Суду порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень може бути підставою для скасування такого рішення, проте, лише за умови, що таке порушення вплинуло або об`єктивно могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення. Тобто, не кожне порушення, допущене суб`єктом владних повноважень, вважається таким, що безумовно впливає на правильність та обґрунтованість висновків такого суб`єкта.

Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення". Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 16 березня 2023 року у справі №400/4409/21, від 21 лютого 2023 року у справі №369/7737/16-а.

З матеріалів справи вбачається, що 09.06.2023 ФОП ОСОБА_1 подав через свого представника заперечення на акт від 23.05.2023 № 9261/06-30-24-05/, за результатами розгляду яких листом Головного управління ДПС у Житомирській області від 14.06.2023 за №13724/6/06-30-24-05, заперечення позивача залишено без задоволення, висновки акта - без змін, у зв`язку з тим, що заперечення подані за межами 10 робочих днів з дня отримання акта поштою (25.05.2023).

Однак, позивач заперечує факт отримання акту 25.05.2023, а з приводу некоректного відображення дати отримання листа звернувся з відповідною заявою до Генерального директора «Укрпошти» та вважає, що порушення порядку розгляду заперечень унеможливило належне з`ясування цієї обставини.

При цьому, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вказаних обставин.

Отже, позивачем не доведено допущення істотних порушень контролюючим органом при розгляді заперечення на акт.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що здійснюючи нарахування пені та приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, з урахуванням вищенаведеного, відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної податкової служби України (03057, м. Київ, площа Львівська, буд. 8, ), Головного управління ДПС у Житомирській області (10003, Житомирська область, м. Житомир, вул. Тютюнника Юрка, буд. 7, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.