Справа № 420/10261/25
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/10261/25

Категорія 111030000Головуючий у суді І інстанції: Іванов Е.А. час і місце ухвалення: спрощене провадження, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Федусика А.Г., Шляхтицького О.І.,

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
ГУ ДПСГрінченко Є.В. (витяг)
ТОВ «ЕЛАН-ІНЕТ»Бейда О.О. (витяг; паспорт) Гуцаков Ігор (витяг)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 р. у справі № 420/10261/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛАН-ІНЕТ» до Головного управління ДПС в Одеській області про зобов`язання анулювати декларацію, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про зобов`язання Головне управління ДПС в Одеській області (далі відповідач) анулювати Декларації з ПДВ, згідно до наведеного переліку; зобов`язання Головне управління ДПС в Одеській області сплатити ТОВ «Елан-інет» за рахунок коштів державного бюджету України надміру сплачені грошові зобов`язання на суму 307000 грн., мотивуючи його тим, що відповідач Рішенням № 586/15-32-04-06-19 від 12.12.2023 року анулював з 31.12.2023 року реєстрацію Підприємства у якості платника Єдиного податку 3 групи із ставкою 5 відсотків без сплати ПДВ. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/13793/24 від 15.07.2024 року визнано протиправним та скасовано вказане вище Рішення Головного управління ДПС в Одеській області. В вересні 2024 року Рішення набрало законної чинності. Підприємство в жовтні 2024р. звернулося до ГУ із заявою щодо виконання Рішення. Крім поновлення статусу платника Єдиного податку Підприємство просило скасувати реєстрацію його платником ПДВ, враховуючи те, що таку реєстрацію Підприємство виконало вимушено, у зв`язку із тим, що оскаржуване рішення 586/15-32-04-06-19 від 12.12.2023 діяло під час розгляду справи. Відповідач виконав Рішення: поновив з 01.01.2024 року Підприємство у якості платника Єдиного податку та анулював реєстрацію Підприємства платником ПДВ з дати реєстрації Підприємства платником ПДВ у січні 2024 року. У всіх заявах на виконання Рішення суду Підприємство просило повернути надмірно сплачений за час дії реєстрації Підприємства платником ПДВ податок. Окремо у заяві від 30.10.2024 року Підприємство просило анулювати декларації Підприємства з ПДВ за період перебування Підприємства платником ПДВ проте декларації не були анульовані а кошти надмірно сплачені не були повернуті, а тому позивач звернувся до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС в Одеській області щодо неповернення Товариству з обмеженою відповідальністю ЕЛАН-ІНЕТ суми надмірно сплачених грошових коштів в сумі 307000 грн. Зобов`язано Головне управління ДПС в Одеській області анулювати Декларації з ПДВ подані Товариством з обмеженою відповідальністю ЕЛАН-ІНЕТ за: лютий 2024 року №; березень 2024 року №; квітень 2024 року № ; травень 2024 року № ; червень 2024 року № ; липень 2024 року № ; серпень 2024 року № ; вересень 2024 року № . Зобов`язано Головне управління ДПС в Одеській області підготувати та подати до відповідного органу ДКС України висновок (реєстр) про повернення ТОВ Елан-інет за рахунок коштів державного бюджету України надміру сплачених грошових коштів з податку на додану вартість на суму 307000 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС в Одеській області подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ТОВ «ЕЛАН ІНЕТ» відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ГУ ДПС в Одеській області посилається на те, що до внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку (інформація щодо відновлення реєстрації платником єдиного податку згідно рішення суду № 420/13793/24) та реєстру платників ПДВ (інформація щодо анулювання реєстрації платником ПДВ згідно рішення про анулювання реєстрації ПДВ 29.10.2024 № 76437), ТОВ «ЕЛАН ІНЕТ» перебував в статусі платника ПДВ, за умови наявності показників для декларування та здійснення операції з постачання товарів/послуг, було зобов`язане виконувати обов`язки платника ПДВ, а саме: обчислювати, декларувати та сплачувати ПДВ в порядку та строки визначені Кодексом, отже ТОВ «ЕЛАН ІНЕТ» не має права на повернення з бюджету сум ПДВ, нарахованих та сплачених до бюджету за період знаходження на загальній системі оподаткування, зокрема перебування у статусі платника ПДВ.

05.09.2025 року відповідач надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у якому вказує на те, що подані декларації є нікчемними, а зазначені у них нарахування ПДВ не є погодженими зобов`язаннями та вважає свої дії та вимоги сумлінними та законними, а позицію ГУ, навпроти, недобросовісною та контпродуктивною.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ ЕЛАН-ІНЕТ зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 27.12.2002 року та було платником Єдиного податку 3 групи із ставкою 5 відсотків без сплати ПДВ.

Головним управлінням ДПС в Одеській області в листопаді 2023р. проведено камеральну перевірку за результатом якої складено Акт Про результати перевірки щодо порушення платником єдиного податку третьої групи умов перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку звітності № 30973/15-32-04-06/32320070 від 08.11.2023 року.

На підставі висновків акту Рішенням відповідача № 586/15-32-04-06-19 від 12.12.2023 року реєстрація Підприємства у якості платника Єдиного податку 3 групи із ставкою 5відсотків без сплати ПДВ анульована з 31.12.2023 року.

З вищевказаним рішенням позивач не погодився та звернувся до суду та рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/13793/24 від 15.07.2024 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління ДПС в Одеській області, № 586/15-32-04-06-19 від 12.12.2023 року. Зобов`язано Головне управління ДПС в Одеській області вчинити дії щодо поновлення реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю ЕЛАН-ІНЕТ як платника єдиного податку третьої групи, 5 відсотків з 31 грудня 2023 року та включити його до реєстру платників єдиного податку.

05.09.2024 року рішення суду набрало законної сили та був виданий виконавчий лист.

Відповідач на підставі заяв позивача та рішення суду поновило з 01.01.2024 року підприємство у якості платника Єдиного податку та анулювало реєстрацію Підприємства платником ПДВ з дати реєстрації платником ПДВ у січні 2024 року.

Та у період з лютого по вересень 2024 року позивач подавав наступні декларації з ПДВ у яких декларував податкові зобов`язання: за Лютий 2024 року №; Березень 2024 року №; Квітень 2024 року № ; Травень 2024 року № ; Червень 2024 року № ; Липень 2024 року № ; Серпень 2024 року № ; Вересень 2024 року № .

22.10.2024р. 29.10.2024 року, 31.10.2024 року, 26.12.2024р., 30.01.2025р. позивач подавав заяви до відповідача про повернення сплаченого ним у період з лютого по вересень 2024р. ПДВ на суму 307000 грн. та анулювання вищенаведених декларацій з ПДВ, які були ним подані з лютого 2024 року по вересень 2024 року, на що відповідачем були надані відповіді від 09.01.2025 р. вих.№1233/6/15-32-04-10-06, та 27.02.2025 року вих.№8526/6/15-32-04-10-06, яким відмовлено у поверненні коштів та анулюванні декларацій.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відмовляючи у поверненні помилково сплачених коштів, ГУ ДПС в Одеській області лише обмежилося посиланням на те, що вони були сплачені згідно самостійно визначених позивачем податкових зобов`язань в деклараціях, що свідчить про протиправну бездіяльність контролюючого органу щодо неповернення платнику податків помилково сплачених коштів.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Позивач став платником ПДВ з лютого 2024 року через неправомірне рішення відповідача, яке було скасовано судом та повернуто підприємство в стан який існував до прийняття скасованого рішення №586/15-32-04-06-19 від 12.12.2023 року, яким реєстрація Підприємства у якості платника Єдиного податку 3 групи із ставкою 5відсотків без сплати ПДВ анульована з 31.12.2023 року.

В період з лютого по вересень 2024 року позивач будучи платником ПДВ сплатив до бюджету податок на додану вартість на суму 307000 грн, що Відповідачем не заперечується.

Згідно до ст.ст. 203.1., 203.2. ПКУ обов`язком платника ПДВ є надання до податкового органу декларацій з ПДВ та сплата ПДВ: 203.1. Податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

203.2. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації..

Згідно до положень ст. 43 ПКУ: 43.1. Помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. ...

43.2. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на рахунок такого платника податків у банку або небанківському надавачу платіжних послуг, або на єдиний рахунок, або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у

платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

43.3. Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

43.4.Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на рахунок платника податків у банку, небанківському надавачу платіжних послуг; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг.

43.4-1. У разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на рахунок платника податків у банку, небанківському надавачу платіжних послуг.

Підприємство у позові зазначає, що не має податкового боргу, що не заперечується та не спростовується відповідачем та надало письмові заяви про повернення надмірно сплаченого ПДВ та зазначало у зазначених заявах власні банківські реквізити.

При цьому суд враховує, що після анулювання реєстрації платником ПДВ підприємство не може подати уточнюючи декларації з ПДВ за період з лютого по вересень 2024 року, а тому анулювання їх відповідачем є безальтернативним варіантом для позивача для відновлення порушених прав.

Пунктами 26-27 Порядку №569 передбачено, що повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку, зарахованих до бюджету з електронного рахунка платника податку в порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 Кодексу, здійснюється шляхом перерахування таких коштів виключно на електронний рахунок платника податку, а у разі його відсутності на дату звернення платника податку із заявою про повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку чи на дату фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податку в установі банку.

У разі анулювання реєстрації платника податку податкові зобов`язання визначаються на підставі податкової звітності з податку за підсумками останнього звітного (податкового) періоду, визначеного пунктом 184.6 статті 184 Кодексу. Залишок коштів на електронному рахунку платника податку після розрахунків з бюджетом за результатами останнього звітного (податкового) періоду перераховується до бюджету.

Якщо після анулювання реєстрації платника податку залишок коштів на електронному рахунку недостатній для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з податку на підставі поданих контролюючому органу податкових декларацій з податку, остаточний розрахунок з бюджетом таким платником здійснюється з поточного рахунка на електронний рахунок.

Якщо залишок коштів на електронному рахунку, який після анулювання реєстрації платника податку перераховано до бюджету, перевищує суми узгоджених податкових зобов`язань з податку за результатами останнього звітного (податкового) періоду, такі суми повертаються з бюджету в порядку, передбаченому статтею 43 Кодексу, за заявою платника податку.

Отже, електронний рахунок платника податку на додану вартість відкривається Казначейством останньому на безоплатній основі та виключно з цього рахунку здійснюються розрахунки з бюджетом у частині сплати цього податку. Відтак, зарахування коштів на такий рахунок неможливо ототожнювати із зарахуванням коштів до бюджету. Повернення за правилами ст. 43 Податкового кодексу України коштів з такого рахунку допускається виключно у випадку, коли після анулювання реєстрації платника податку кошти з цього рахунку переховано до бюджету і вони перевищують суму узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ за результатами останнього звітного (податкового) періоду.

Згідно ст. 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції, а тому, при будь-якому втручанні державних органів у право на мирне володіння майном повинно бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

Так, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі Щокін проти України (заяви № 23759/03 та № 37943/06) зазначив, зокрема, що верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції; відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

Як зазначено у пункті 186 рішення ЄСПЛ у справі Промислово-фінансовий Консорціум Інвестиційно-металургійний Союз проти України (заява № 10640/05, п. 186) принцип законності передбачає, що чинні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у своєму застосуванні (рішення у справі Беєлер проти Італії [ВП] (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункти 109, 110). Аналогічно національне законодавство має надавати засіб юридичного захисту від свавільного втручання державних органів влади у права, захищені Конвенцією (рішення у справі Хасан і Чауш проти Болгарії [ВП] (Hasan and Chaush v. Bulgaria), заява № 30985/96, п. 84).

Крім того, у справі Новік проти України (заява № 48068/06, п. 19) ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога якості закону у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

У справі C.A. ZRT. AND T.R. v. Hungary (заява № 11599/14 та 11602/14) ЄСПЛ було констатовано порушення статті 1 Протоколу першого до Конвенції (захист права власності), зокрема з огляду на те, що 21 липня 2015 року Конституційний Суд Угорщини у своєму рішенні зауважив, що законодавець не запровадив виключних правил для компенсації договірним сторонам майнових збитків, що виникають внаслідок ex lege припинення прав узуфрукту та договорів про користування, що врегульовано Перехідним законом; Конституційний Суд Угорщини підкреслив, що, враховуючи різноманітність відповідних правовідносин, загальні норми цивільного права стосовно врегулювання спорів не здатні врегулювати всі можливі претензії між зацікавленими сторонами; отже, через незапровадження законодавцем порядку врегулювання така законодавча прогалина була визнана неконституційною; Конституційний Суд Угорщини закликав законодавця врегулювати це питання не пізніше 1 грудня 2015 року, але за наявною в Суду інформацією такого компенсаційного механізму запроваджено ще не було. У цій справі ЄСПЛ знову наголосив на тому, що правові норми, на яких ґрунтується втручання, повинні бути достатньо доступними, точними та передбачуваними при їх застосуванні; норма є передбачуваною, коли вона забезпечує захист від свавільного втручання державних органів.

У постанові від 30.01.2019 у справі № 442/456/17 Велика Палата Верховного Суду, здійснюючи відступ від позиції Верховного Суду України, вказала на те, що цей суд при ухваленні постанови від 25.05.2016 у справі № 419/794/15-а віддав перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України, водночас положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд повинен застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ, а звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Також у постанові від 13.02.2019, що прийнята Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18, із посиланням на положення ст. ст. 1, 8, 92 Конституції України, а також на ст. 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Цей принцип також закріплено й у пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України у вигляді презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу. У разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів, чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків (п. 56.21 ст. 56).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 29.06.2010 № 17-рп/2010 констатував, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Крім того, у рішенні Конституційного Суду України у справі від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 міститься наступний висновок із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі.

У постанові від 03.07.2019 у справі №911/1521/18 Верховний Суд наголосив на тому, що відповідно до вимог принципу правової визначеності, правозастосовчий орган у випадку неточності, недостатньої чіткості, суперечливості норм позитивного права має тлумачити норму на користь невладного суб`єкта (якщо однією зі сторін спору є представник держави або органу місцевого самоврядування), адже якщо держава нездатна забезпечити видання зрозумілих правил, то саме вона і повинна розплачуватися за свої прорахунки. Це так зване правило пріоритету норми за найбільш сприятливим для особи тлумаченням.

Крім того, у постанові від 29.04.2020 у справі № 826/2338/17 Верховний Суд підкреслив, що одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Він має різні прояви, зокрема, є одним із визначальних принципів доброго врядування і належної адміністрації (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до якості закону).

Втручання у право мирного володіння майном особи має переслідувати легітимну мету, яка чітко передбачена національним законодавством, зокрема, приписами ПК України. Разом з тим, аргументів, що таке втручання є правомірним та відповідає меті і завданням податкового законодавства, суб`єктом владних повноважень у цій справі не наведено.

Приписи п. п. 43.5 - 43.6 ст. 43 Податкового кодексу України визначають, що контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, або з єдиного рахунку.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначається Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахований до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі - Порядок №787).

Відповідно до п. 3 Порядку № 787 Повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Казначейства з відповідних рахунків за надходженнями, відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення платіжних інструкцій для здійснення внутрішніх операцій.

Повернення (перерахування) платежів у національній валюті здійснюється на рахунки отримувачів коштів, відкриті в банках або небанківських надавачів платіжних послуг, або Казначействі, вказані у поданні (висновку, повідомленні) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, органів, які ведуть облік заборгованості в розрізі позичальників, заяві платника (у разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого)).

За правилами п. 5 Порядку № 787 повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Отже, умовою повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, окрім відсутності податкового боргу у платника податку незалежно від виду боргу, є воля самого платника податків, яка виражається у подачі до відповідного контролюючого органу заяви про таке повернення.

У свою чергу, підставою для повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках податкового органу як переплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється контролюючими органами, є висновок податкового органу про повернення надмірно сплачених сум податку.

У спірному випадку, як вже було зазначено вище, повернення помилково сплачених коштів повинно здійснюватися в порядку ст. 43 ПК України, що узгоджується також й з позицією Верховного Суду, висловленої у постанові від 09.02.2023 у справі № 380/2458/21.

Матеріали справи свідчать, що із заявою про повернення помилково сплачених грошових зобов`язань ТОВ Елан-Інет зверталося до ГУ тобто в межах строку, визначеного п. 43.3 ст. 43 ПК України.

При цьому, відмовляючи у поверненні помилково сплачених коштів, ГУ ДПС в Одеській області обмежилося посиланням на те, що вони були сплачені згідно самостійно визначених позивачем податкових зобов`язань в деклараціях, що свідчить про протиправну бездіяльність контролюючого органу щодо неповернення платнику податків помилково сплачених коштів.

Поряд з цим, ГУ ДПС в Одеській області як суб`єкт владних повноважень, який за правилами Порядку №569 відповідає за адміністрування ПДВ, має можливість, як адміністратор цієї системи, вчиняти дії, зокрема, щодо повернення помилково зарахованих коштів з рахунку платника ПДВ, шляхом підготовки та подання до органу, що здійснює казначейське обслуговування, відповідного висновку (реєстру).

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахуванням наведеного та зважаючи на вчинення платником податків всіх необхідних та можливих дій, спрямованих на повернення помилково сплачених коштів, бездіяльність контролюючого органу щодо їх повернення, суд першої інстанції цілком обґрунтовано прийшов до висновку про наявність правових підстав для зобов`язання Головне управління ДПС в Одеській області анулювати Декларації з ПДВ подані позивачем за: Лютий 2024 року №; Березень 2024 року №; Квітень 2024 року № ; Травень 2024 року № ; Червень 2024 року № ; Липень 2024 року № ; Серпень 2024 року № ; Вересень 2024 року № , та зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області підготувати та подати до відповідного органу ДКС України висновок (реєстр) про повернення ТОВ Елан-інет за рахунок коштів державного бюджету України надміру сплачених грошових коштів з податку на додану вартість на суму 307000 грн.

Доводи апеляційної скарги дублюють відзив на адміністративний позов (т.1 а.с. 44) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року по справі № 420/10261/25, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено 10 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді А.Г. Федусик О.І. Шляхтицький