Справа № 620/11539/25
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Непочатих В.О.
суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року Справа № 620/11539/25

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Беспалова О.О., Карпушової О.В.,

за участі секретаря Бродацької І.А.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до

ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі

ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 )

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3) (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації відносно ОСОБА_1 про виключення його з військового обліку;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію відносно ОСОБА_1 про його виключення з військового обліку згідно його військового квитка.

2. Разом із позовом представник Позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборонити ІНФОРМАЦІЯ_4 , в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3), вчиняти дії, пов`язані з заходами призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до набрання законної сили рішенням суду в цій адміністративній справі № 620/11539/25.

В обґрунтування заявлених вимог представник Позивача зазначав про існування ризиків його незаконної мобілізації. Також стверджував, що надання йому статусу військовослужбовця ускладнить виконання зобов`язання Відповідача щодо виключення його з військового обліку, якщо рішення суду буде прийнято на користь Позивача, оскільки процедура призову на військову службу під час мобілізації є незворотною.

3. Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року в задоволенні заяви представника Позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову було відмовлено.

Постановляючи таку ухвалу, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача.

Також суд зазначив, що у заяві не наведено суду істотних обставин та не надано доказів, які б вказували на наявність очевидних ознак протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення у зв`язку із цим прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

4. Не погодившись з такою ухвалою суду, Позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та задовольнити його заяву про вжиття заходів забезпечення позову, посилаючись на існування ризиків його незаконної мобілізації, оскільки він виключений з військового обліку та не є військовозобов`язаним.

Також Апелянт посилається на неможливість надання доказів, оскільки надсилання адвокатських запитів для витребування доказів не було б ефективним, так як Позивач може набути статус військовослужбовця за один день.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги представник Позивача також посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 05 лютого 2025 року у справі № 160/2592/23, згідно з якими процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповно та неправильно встановлених обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову.

5. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2025 відкрито апеляційне провадження, установлено строк на подання відзиву на апеляційну скаргу, а від 22.01.2026 - призначено справу до судового розгляду.

6. У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

7. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином. Від Апелянта та Відповідача надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі.

З огляду на викладене вище, колегія суддів, ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, вирішила здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

8. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

9. Нормативно-правове регулювання.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду,

2) або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Отже, інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано главою 10 КАС України, яка закріплює підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи його забезпечення в адміністративному процесі.

11. За своєю юридичною природою інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту.

12. Головною метою його застосування є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за наявності хоча б однієї з умов, передбачених ст. 150 КАС України, зокрема встановлених судом ще до звернення особи за судовим захистом з відповідним позовом на підставі обґрунтованої заяви та доданих до неї матеріалів.

13. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

14. У свою чергу, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони законних інтересів позивача від можливих порушень з боку відповідача для забезпечення позивачу реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на його користь, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

15. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що доводи, які Позивач наводить в обґрунтування заявлених ним вимог щодо вжиття заходів забезпечення його позову (бездіяльність Відповідача щодо внесення інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів) фактично є аналогічними доводам його позову і здійснення судом їх перевірки призведе до вирішення справи по суті заявлених позовних вимог, що є неприпустимим на стадії розгляду заяви щодо забезпечення позову.

У контексті викладеного відсутні правові підстави стверджувати про існування, поза обґрунтованим сумнівом, очевидної протиправності рішень, дій чи бездіяльності Відповідача.

16. Окрім того, не підтверджені жодними належними і допустимими доказами твердження Апелянта щодо вжиття Відповідачем заходів, спрямованих на призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації. Можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

17. Посилання Апелянта на ймовірність ускладнення виконання рішення суду з урахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 05 лютого 2025 року у справі №160/2592/23 є помилковим, оскільки правовідносини у справах не є подібними.

18. Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права

19. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність достатніх та необхідних правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову в цій справі.

20. Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

21. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

22. Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 09 лютого 2026 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.О. Беспалов

О.В. Карпушова