Справа № 120/10183/25
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 лютого 2026 р. Справа № 120/10183/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "45 експериментальний механічний завод" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "45 експериментальний механічний завод" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятого Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків податкового повідомлення-рішення №1347/Ж10/31-00-04-02-02-27 від 27.06.2025 року.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки відповідальність, передбачена пунктом 124.1 статті 124 ПК України, не пов`язана із встановленням/доведенням вини платника податків у формі умислу у вчиненому діянні (дії або бездіяльності). Для притягнення до фінансової відповідальності платника податків згідно з цією нормою за загальним правилом достатнім є виявлення факту допущення платником податків порушення строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Також вказано, що станом на 20.03.2025 на інтегрованій картці платника податків за КБК 14010100 обліковувалась переплата з ПДВ у сумі 97681,32 грн., однак після подання платником 18.04.2025 уточнюючого розрахунку за лютий 2025 року, яким збільшено суму податкових зобов`язань до 6520446 грн., проведення відповідних нарахувань на інтегрованій картці платника податків призвело до виникнення податкової заборгованості, яка була погашена платником із затримкою у 27 днів, що, на думку відповідача, є достатньою підставою для застосування фінансових санкцій.

Ухвалою суду розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін.

Представником Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків подано письмові пояснення, в яких зазначено, що заявлена платником у позовній заяві вимога щодо зарахування від`ємного значення з ПДВ, задекларованого у податковій декларації з ПДВ за березень 2025 року (від 18.04.2025 №), можлива лише за умови наявності податкового боргу, оскільки інші механізми зарахування від`ємного значення чинним законодавством України не передбачені.

Представником позивача також подано додаткові пояснення, у яких зазначено, що твердження відповідача свідчать про те, що під час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення ним не було враховано всі обставини справи та не досліджено наявні документи і докази, у зв`язку з чим прийняте рішення є необґрунтованим.

Крім того, звернуто увагу, що в акті камеральної перевірки лише зафіксовано виявлене контролюючим органом порушення, при цьому відсутні будь-які висновки щодо наявності умислу в діях платника податків, а також посилання на обставини, які б свідчили про наявність такої кваліфікуючої ознаки.

Надалі, від представника відповідача надійшли письмові пояснення, у яких зазначено, що пункт 109.1 статті 109 Податкового кодексу України не визначає умисел як обов`язкову ознаку для притягнення до відповідальності, а штрафні санкції розраховані на підставі пункту 124.1 статті 124 Податкового кодексу України.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини які викладені в позовній заяві та додаткових поясненнях.

Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні з підстав, що викладені у поданому суду письмовому відзиві та письмових поясненнях.

Водночас, у судовому засіданні представнику відповідача було надано можливість надати обґрунтовані пояснення щодо причин неврахування відповідних показників під час проведення камеральної перевірки податкової декларації з ПДВ за березень 2025 року, однак такі пояснення надані не були.

У зв`язку із неявкою сторін у наступне судове засідання, розгляд справи вирішено проводити у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Головним державним інспектором відділу податкового адміністрування підприємств невиробничої сфери Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Дмитром Туровичем на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, у порядку визначеному статтею 76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість ТОВ "45 експериментальний механічний завод".

За результатами проведеної перевірки Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків складено акт про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів №1373/Ж5/31-00-04-02-02-22/08341806 від 30.05.2025 року.

Перевіркою порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість ТОВ "45 експериментальний механічний завод" встановлено порушення вимог пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, а саме порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість в зв`язку з внесенням змін до податкової звітності.

На підставі висновків акту камеральної перевірки від 30.05.2025 року Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків винесено податкове повідомлення-рішення №1347/Ж10/31-00-04-02-02-27 від 27.06.2025 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 321098,58 грн.

Вважаючи таке податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку та в розмірах встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Статтею 16 ПК України установлено, що платник податків зобов`язаний, серед іншого, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 31.3 статті 31 ПК України строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 54.1 ст.54 ПК України установлено, що платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (пп. 14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

За змістом положень пункту 46.1 статті 46, підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

При цьому, пунктом 203.1 ст.203 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до абзацу 1 пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з абзацом 1 пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Кабінетом Міністрів України від 16.10.2014 року №569 затверджено Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №569 (далі - Порядок №569).

Згідно приписів пункту 20 цього Порядку №569 у разі подання платниками податку уточнюючих розрахунків до податкових декларацій з податку за попередні звітні (податкові) періоди, за результатами яких зменшуються позитивні нарахування в межах залишку узгоджених податкових зобов`язань, не сплачених до бюджету, що обліковуються Казначейством до виконання в повному обсязі, ДПС не пізніше наступного робочого дня подання таких уточнюючих розрахунків надсилає Казначейству коригуючий реєстр. На підставі такого реєстру Казначейство уточнює інформацію, зазначену в раніше надісланих реєстрах.

Відповідно до пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

У статті 124 ПК України встановлена відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання.

Зокрема, згідно положень частини 1 цієї статті, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Аналіз наведених норм ПК України у сукупності дає підстави для висновку, що на платника податків покладено обов`язок здійснити у встановлені строки сплату узгодженого грошового зобов`язання. Водночас за несплату або несвоєчасну сплату платником податків узгодженої суми податкового зобов`язання, такий притягується до відповідальності у вигляді штрафу на умовах, визначених податковим законодавством, а саме статтею 124 ПК України.

Отже, передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених пунктом 124.1 статті 124 ПК України, є несплата платником податків суми узгодженого грошового (податкового) зобов`язання у встановлені законом строки. Більш того, передбачена названим пунктом статті 124 ПК України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення (сплати) грошового зобов`язання з простроченням, і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення грошового зобов`язання.

Верховний Суд у постановах від 03 серпня 2023 року у справі №520/22505/21 та від 31 жовтня 2024 року у справі №120/15159/23 дійшов наступних висновків.

В межах камеральної перевірки не можна встановити обставини, що свідчать про винність та умисність діянь платника податків, оскільки камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях, та даних відповідних електронних систем, які об`єктивно не можуть підтвердити чи спростувати розумність, добросовісність і належну обачність платника податків, що є необхідним для встановлення його вини.

Універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення сплати узгодженого податкового зобов`язання незалежно від того, з яких причин платником податків було здійснено несвоєчасну сплату, є пункт 124.1 статті 124 ПК України (застосування відповідальності у розмірі від 5% до 10% погашеної суми податкового боргу залежно від кількості днів затримки).

Вказаний правовий висновок підтриманий Верховним Судом і в іншій справі №520/18519/21 (постанова від 22.08.2023).

Згідно із висновками акта камеральної перевірки від 30.05.2025 року, під час перевірки Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків встановлено несвоєчасну сплату ТОВ "45 експериментальний механічний завод" грошового зобов`язання за уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 18.04.2025 року №, граничний термін сплати - 18.04.2025 року, дата фактичної сплати суми податку/грошового зобов`язання - 15.05.2025 року, сума податкового боргу, що сплачено - 6421971,78 грн., кількість днів прострочення - 27, сума штрафної санкції - 321098,58 грн.

Судом встановлено, що 17.04.2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю "45 експериментальний механічний завод" подано податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2025 року, отриману відповідачем 18.04.2025 року, що підтверджується квитанцією про прийняття звітності /а.с. 20/.

У вказаній декларації у рядках 19 та 21 задекларовано від`ємне значення з ПДВ у сумі 21973761 грн.

Також, 17.04.2025 року позивачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ за лютий 2025 року, отриманий відповідачем 18.04.2025 року, згідно з яким у рядку 18 визначено позитивне значення податкового зобов`язання у сумі 6520446 грн.

З витягу з системи електронного адміністрування ПДВ №18102338 вбачається, що реєстраційний ліміт позивача становив 20481811,77 грн., що забезпечувало можливість здійснення зарахування сум у порядку, передбаченому податковим законодавством.

Таким чином, станом на момент подання податкової звітності у позивача одночасно існували податковий борг з ПДВ за лютий 2025 року та від`ємне значення ПДВ за березень 2025 року у розмірі, що повністю його поглинало.

Крім того, відповідно до статті 76 ПК України камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Оскільки уточнюючий розрахунок за лютий 2025 року та декларація з ПДВ за березень 2025 року подані в один день, відповідач був зобов`язаний врахувати їх у взаємному зв`язку.

Проте, відповідач під час проведення камеральної перевірки не врахував декларацію з ПДВ за березень 2025 року, обмежившись аналізом лише уточнюючого розрахунку, що призвело до необґрунтованого висновку про наявність прострочення сплати узгодженого грошового зобов`язання.

У судовому засіданні представник відповідача не надав суду пояснень та не навів належних і обґрунтованих мотивів щодо правомірності неврахування відповідних показників під час проведення камеральної перевірки податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2025 року.

При цьому, судом двічі надавався відповідачу додатковий час для подання таких пояснень шляхом оголошення перерв у судовому засіданні.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Обґрунтованість, у силу статті 2 КАС України, є однією з обов`язкових ознак рішення суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.

У разі, коли суб`єкт владних повноважень не враховує всі обставини, що мають значення для прийняття рішення, таке рішення не відповідає вимогам закону та порушує принципи обґрунтованості, передбачуваності і прозорості у діяльності органів державної влади.

Відсутність належного врахування всіх фактичних обставин справи свідчить про необґрунтованість акта суб`єкта владних повноважень і є самостійною підставою для його скасування.

За таких обставин суд доходить висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення №1347/Ж10/31-00-04-02-02-27 від 27.06.2025 року прийняте без урахування всіх фактичних обставин, тобто необґрунтовано, у зв`язку з чим воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, з огляду на результат розгляду справи та з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 4816,48 грн. судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №1347/Ж10/31-00-04-02-02-27 від 27.06.2025 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "45 експериментальний механічний завод" судовий збір в розмірі 4816,48 грн. (чотири тисячі вісімсот шістнадцять гривень 48 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "45 експериментальний механічний завод" (вул. Стрілецька, 57, м. Вінниця, 21000, );

Відповідач: Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Кошиця, 3, м. Київ, 02068, ЄДРПОУ ВП 44082145).

Суддя Свентух Віталій Михайлович