Справа № 200/81/26
Суддя: Духневич О.С.
Дата ухвалення: 2026-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року Справа№200/81/26

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Духневича О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

06.01.2026 до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 19.08.2025 № 46 щодо відмови в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період роботи з 23.02.1994 по 29.02.2000, що дає право на отримання пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначити пенсію за віком з 15.07.2025.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 11.08.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням відповідача від 19.08.2025 № 46 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачами протиправно не зараховано до страхового стажу період роботи з 23.02.1994 по 29.02.2000. Тому з метою захисту своїх прав та інтересів звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 263 КАС України. Зобов`язано відповідача подати до суду: засвідчену належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копію пенсійної справи позивача.

20.01.2026 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. Також надано витребувані докази.

Аргументуючи свою позицію відповідач зазначив, що 11.08.2025 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням від 19.08.2025 № 46 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період роботи з 23.02.1994 по 29.02.2000, оскільки виправлення в даті наказу на звільнення не завірено належним чином, що є порушенням «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 № 58.

З огляду на викладене, відповідач вказав на відсутність підстав для призначення пенсії за віком.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

11.08.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням відповідача від 19.08.2025 № 46 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж становить 17 років 10 місяців 13 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи з 23.02.1994 по 29.02.2000, оскільки виправлення в даті наказу на звільнення не завірено належним чином, що є порушенням «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників на підприємствах, в установах і організаціях», яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162 та «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 № 58.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 № 1788-XII (далі-Закон № 1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі-Закон № 1058-IV).

Закон № 1788-XII був введений в дію з 01 січня 1992 року в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року в повному обсязі.

01 січня 2004 року набув чинності Закон № 1058-IV.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, страховий стаж здобутий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV.

Згідно вимог ст. 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Норма про пріоритетність трудової книжки як документу, що підтверджує стаж роботи міститься й у Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі Порядок № 637).

І лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відтак, за чинними на момент розгляду заяви позивача нормами законодавства про пенсійне забезпечення, саме трудова книжка вважається основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відмовляючи в призначенні позивачу пенсії за віком, відповідач в рішенні від 19.08.2025 № 46 зазначив, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 23.02.1994 по 29.02.2000, оскільки виправлення в даті наказу на звільнення не завірено належним чином, що є порушенням «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників на підприємствах, в установах і організаціях», яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162 та «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 № 58.

Як видно із копії трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 від 13.08.1980, позивач у період з 23.02.1994 по 29.02.2000 працював старшим техніком в Київському автомобільно-дорожньому інституті Науково технічного центру «Автоінжінірінг». Так, із оскаржуваного запису в трудовій книжці вбачається, що в записі наказу про звільнення наявне виправлення цифри «9».

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі № 687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Крім цього слід врахувати, що у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини.

Така позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

При цьому, суд зазначає, що попри виправлення цифри «9», спірний запис про звільнення містить найменування підприємства, посаду, дату звільнення з роботи. Запис виконаний у встановленому порядку, має підпис відповідальної посадової особи, завірений печаткою підприємства, що свідчить про його офіційний характер та не може бути підставою для невизнання відповідного періоду роботи позивача, оскільки недоліки у веденні кадрової документації з вини роботодавця не можуть покладатися на працівника.

Більше того, як убачається з матеріалів справи, відповідачем не було наведено жодних доказів на підтвердження недостовірності внесених до трудової книжки відомостей, не здійснено запитів або перевірок до архівних установ чи правонаступників підприємства, що суперечить їх обов`язку щодо повного й об`єктивного з`ясування обставин при вирішенні питання про призначення пенсії.

Згідно протоколу розрахунку стажу Форми РС-право судом встановлено, що період роботи позивача з 23.02.1994 по 29.02.2000 не зараховано відповідачем до страхового стажу.

За таких обставин суд доходить висновку, що період роботи позивача з 23.02.1994 по 29.02.2000 підтверджений належними доказами та підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 23.02.1994 по 29.02.2000 на посаді старшого техніка в Київському автомобільно-дорожньому інституті Науково технічного центру «Автоінжінірінг», що в своїй сукупності становить 06 років 00 місяці 07 днів.

У рішенні від 19.08.2025 № 46 зазначено, що страховий стаж позивача становить 17 років 10 місяців 13 днів. Вказане також підтверджується протоколом розрахунку стажу Форми РС-право від 19.08.2025.

Отже, загальний страховий стаж позивача становить 23 роки 11 місяців 20 днів (з урахуванням зарахованого за цим рішенням страхового стажу 06 років 00 місяці 07 днів).

Щодо призначення пенсії з 15.07.2025, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1058-IV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.

Судом встановлено, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . До територіального органу Пенсійного фонду України позивач звернувся із заявою 11.08.2025 у віці 63 років.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки, позивач досягнув 63 років 14.07.2025, а його звернення до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відбулось 11.08.2025, тобто в межах тримісячного строку визначеного п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV, то призначення пенсії має відбутися з 15.07.2025 (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

Тому позивач дійшов правильного висновку про призначення йому пенсії з 15.07.2025.

Таким чином, позивач набув право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV у зв`язку з досягненням 63-річного віку та наявністю страхового стажу, визначеного ст. 26 Закону № 1058-IV з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років, при цьому за матеріалами цієї справи позивачем підтверджено страховий стаж 23 роки 11 місяців 20 днів.

Перевіривши в сукупності підстави відмови позивачу у призначенні пенсії за віком, суд дійшов висновку про неправомірність аргументів, на які зіслався відповідач. Помилковість висновків пенсійного органу є підставою для скасування рішення відповідача від 19.08.2025 № 46 про відмову в призначенні пенсії за віком, оскільки неврахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття призвело до того, що спірне рішення суперечить нормам пенсійного законодавства.

Підсумовуючи встановлені при розгляді справи обставини та надану їм оцінку, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 19.08.2025 № 46 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком; зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи з 23.02.1994 по 29.02.2000 на посаді старшого техніка в Київському автомобільно-дорожньому інституті Науково технічного центру «Автоінжінірінг» та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058-VI, з 15.07.2025.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 77, 78, 94, 139, 241-246, 257-258, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19.08.2025 № 46 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 23.02.1994 по 29.02.2000 на посаді старшого техніка в Київському автомобільно-дорожньому інституті Науково технічного центру «Автоінжінірінг».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, з 15.07.2025.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.С. Духневич