Справа № 520/25921/25
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2026-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 лютого 2026 року справа №520/25921/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі по тексту відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Харківській області від 01.09.2025 № 1165 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП в Харківській області» в частині застосування до поліцейського СРПП відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 09.09.2025 року №516 о/с в частині звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського СРПП відділу поліції № 3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області зі служби в поліції згідно з пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліції»;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського СРПП відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується із застосованим до нього дисциплінарним стягненням у вигляді звільнення зі служби в національній поліції та вважає наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області «Про застосування дисциплінарного стягнення відносно поліцейського ГУ НП в Харківській області» від 01.09.2025 №1165 та наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 09.09.2025 року №516 о/с в частині звільнення старшого сержанта поліції його, поліцейського СРПП відділу поліції №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області зі служби в поліції, протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Вказану ухвалу суду надіслано судом відповідачу з використанням системи ЄСІТС та доставлено в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідачем через систему "Електронний суд" 22.10.2025 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що за результатом проведеного службового розслідування встановлено, що позивач, перебуваючи на службі, на своєму робочому місці знаходився у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 14 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, щодо заборони поліцейському перебувати на службі у нетверезому стані, тим самим порушив визначену частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» Присягу працівника поліції, у частині вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки. Вказане призвело до порушень вимог пункту 1 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту та пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», у частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського. Враховуючи викладене, відповідач вважає оскаржувані накази правомірними та такими, що не підлягають скасуванню.

Відповідач 29.10.2025 звернувся до суду з заявою про залишення позовної заяви без розгляду, з тих підстав, що позовну заяву подано поза межами 15-ти денного строку звернення до суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 позовну заяву залишено без руху. Постановлено встановити ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме позивачу необхідно надати до суду заяву про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду із зазначенням таких причин із необхідними доказами їх поважності.

Позивач 12.11.2025 через систему "Електронний суд" у строк, встановлений судом, надав заяву про поновлення строку звернення до суду, згідно якої заявник просив вважати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити йому строк звернення до суду в цій справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 постановлено, що заява позивача про поновлення строку звернення до суду підлягає задоволенню. Продовжено розгляд адміністративної справи №520/25921/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу.

Розглянувши усі надані сторонами документи, у тому числі ті, які надійшли до суду через систему "Електронний суд" та наявні у комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" з моменту звернення позивачем до суду з цією позовною заявою, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області на проходив службу на посаді старшого сержанта поліції, поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області.

До ГУНП в Харківській області 10.08.2025 надійшла доповідна записка начальника УГІ ГУНП в Харківській області від 10.08.2025 № 83510-2025 щодо виявлення на службі поліцейського СРПП ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння.

У вказаній доповідній записці зазначено, що 09.08.2025 о 6 годині 55 хвилин старший сержант поліції ОСОБА_1 прибув до адміністративної будівлі ВП 3 ХРУП №1 для проведення цільового інструктажу перед заступанням в додатковий наряд з відпрацювання території обслуговування підрозділу поліції, відповідно до доручення начальника ВП № 3 ХРУП № 1 від 08.08.2025 №451.

Наказом начальника ГУНП в Харківській області від 18.08.2025 №2237 було призначено проведення службового розслідування за вказаним фактом.

У ході проведеного службового розслідування встановлено, що 09.08.2025 о 06:50 до УГІ ГУНП в Харківській області від керівництва ВП №3 ХРУП №1 надійшла інформація про те, що старший сержант поліції ОСОБА_1 прибув до ВП №3 ХРУП №1 для несення служби з ознаками алкогольного сп`яніння.

Мобільною групою у складі поліцейських УГІ здійснено виїзд до ВП №3 ХРУП №1 , який розташований за адресою: вул. Дніпровська, 211, м. Мерефа, Харківський район, Харківська область.

Під час проведення керівництвом зазначеного підрозділу інструктажу, на якому серед інших були присутні поліцейські УГІ, останніми у старшого сержанта поліції ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук.

Поліцейськими УГІ старшому сержанту поліції ОСОБА_1 у присутності його безпосереднього керівника майора поліції ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням газоаналізатора «DRAGER ALCOTEST 6820» або в медичному закладі, на що останній надав згоду на проходження вказаного огляду за допомогою газоаналізатора.

За результатами огляду було встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому повітрі ОСОБА_1 складає 0,62‰ (чек тестування на алкоголь № 380 від 09.08.2025, час тестування 07:28, прилад ARLG-0466, принтер ARLJ-0592).

О 07:28 того ж дня ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням газоаналізатора «DRAGER ALKOTEST 6820», за результатами якого встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому повітрі ОСОБА_1 складає 0,62‰ проміле, тим самим останній порушив пункт 14 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту в частині заборони перебувати на службі у стані алкогольного сп`яніння.

Вказане підтверджується результатами тесту на проведення алкогольного сп`яніння № 380 від 09.08.2025 з використанням газоаналізатора «DRAGER ALKOTEST 6820», поясненнями підполковника поліції ОСОБА_3 , майорів поліції ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , капітана поліції ОСОБА_6 та відеозаписами з портативного відеореєстратора поліцейських УГІ ГУНП в Харківській області, які долучені до матеріалів службового розслідування.

За результатами перегляду матеріалів відеозаписів дисциплінорною комісією складено відповідний акт від 23.08.2025 № 1182/119-15-2025.

У ході службового розслідування дисциплінарною комісією досліджено матеріали, зібрані під час його проведення, а саме: пояснення поліцейських СРПП ВП №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області; копії графіків книг та журналів з відомостями щодо несення служби поліцейських підрозділу; відомості про ознайомлення з наказами, Законами України та нормативно-правовими актами, які регламентують діяльність поліції; відеозапис з портативного відеореєстратора, результати тестування на алкоголь.

На підставі отриманих даних дисциплінарна комісія дійшла висновку, що відомості щодо порушення службової дисципліни з боку поліцейського СРПП відділу поліції №3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 вважати такими, що знайшли своє підтвердження.

За вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у порушенні вимог частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 6, 14 частини третьої статті 1 Диcциплінарного статуту Національної поліції України поліцейський СРПП відділу поліції №3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області старший сержант поліції ОСОБА_1 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом начальника ГУНП в Харківській області від 01.09.2025 № 1161, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог частини першої ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію»; пунктів 6, 14 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до поліцейського СРПП ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого сержанта ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Позивач, вважаючи наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області Про застосування дисциплінарного стягнення відносно поліцейського ГУ НП в Харківській області від 01.09.2025 № 1165 та наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 09.09.2025 року № 516 о/с в частині звільнення старшого сержанта поліції його, поліцейського СРПП відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області зі служби в поліції протиправними та необґрунтованими, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Щодо правового регулювання спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини у даній справі врегульовані Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон України №580-VIII), Дисциплінарним статутом Національної поліції, затвердженим Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 №1355/32807 (далі - Порядок №893).

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 Закону України №580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть, зокрема, дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до пункту 6 частиною першою статті 77 Закону України №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується Законом (частини перша та друга статті 19 Закону України №580-VIII).

Згідно з частиною першої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Відповідно до частини другої статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Частинами третьою та четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з частиною десятою статті 14 Дисциплінарного статуту, порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Так, згідно пункту 1 розділу V "Проведення службового розслідування дисциплінарною комісією" Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до пункту 4 розділу V "Проведення службового розслідування дисциплінарною комісією" Порядку №893, службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Пунктом 3 розділу VI Порядку №893 встановлено, що строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно частин першої, другої статті 16 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч. 4 ст. 16 Дисциплінарного статуту).

Пунктом 2 розділу VI Порядку №893 передбачено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

З матеріалів справи вбачається, що службове розслідування відносно позивача призначено наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 18.08.2025 №2237.

За результатом проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією складено Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни поліцейським ГУНП в Харківській області, який 30.08.2025 затверджено начальником Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що службове розслідування відносно позивача проведено Головним управлінням Національної поліції в Харківській області з дотриманням Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України та відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Щодо суті встановлених в ході службового розслідування, проведеного дисциплінарною комісією ГУНП в Харківській області у відношенні позивача, порушень які зафіксовані у висновку службового розслідування від 30.08.2025, та які стали підставою для винесення спірних наказів про звільнення зі служби в поліції, суд зазначає наступне.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначений статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Згідно з частиною першою статті 19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Згідно з частиною третьою статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Частиною четвертою та п`ятою статті 19 Дисциплінарного статуту визначено, що обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника. Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Згідно частини шостої статті 19 Дисциплінарного статуту обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

Частиною сьомою названої статті передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно частиною восьмою статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до частини одинадцятої статті 19 Дисциплінарного статуту у разі вчинення поліцейським незначного проступку керівник може обмежитися його попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.

Згідно частини першої статті 24 Дисциплінарного статуту поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.

Відтак, в ході службового розслідування з`ясовуються обставини, з приводу яких воно було призначене, встановлюється наявність чи відсутність вини порушника у вчиненні дисциплінарного проступку, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь його відповідальності, а також ставлення до скоєного, та в разі підтвердження факту вчинення дисциплінарного проступку виконавцем службового розслідування вноситься пропозиція про застосування до винної особи конкретного дисциплінарного стягнення.

Так, у висновку службового розслідування від 30.08.2025 зазначено, що згідно з пунктом 14 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», забороняє поліцейському під час несення служби перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

У відповідності до пункту 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту поліцейський зобов`язаний безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Таким чином, як зазначила дисциплінарна комісія, під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що 09.08.2025 о 06:50 старший сержант поліції ОСОБА_1 , перебуваючи на службі знаходився у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 14 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, щодо заборони поліцейському перебувати на службі у нетверезому стані, тим самим порушив визначену частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» Присягу працівника поліції, у частині вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки. Вказане призвело до порушень вимог пункту 1 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту та пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», у частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського.

Також, дисциплінарна комісія зазначає, що на підставі отриманих даних дисциплінарна комісія дійшла висновку, що в діях старшого сержанта поліції ОСОБА_1 вбачаються грубі порушення службової дисципліни, що виразилося в особистій недисциплінованості, умисному невиконанні норм чинного законодавства України, порушенні Присяги поліцейського, в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського.

У ході проведення службового розслідування обставин, що пом`якшують відповідальність старшого сержанта поліції ОСОБА_1 службовим розслідуванням не встановлено.

Пункт 3 резолютивної частини висновку службового розслідування від 10.07.2024 містить наступне рішення комісії: «За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 6, 14 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до поліцейського СРПП ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого сержанта ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Суд зазначає, що відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України №1179 від 09.11.2016 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за №1576/29706), є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування. Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України» від 24.02.2022 №64/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введений воєнний стан, згодом строк дії воєнного стану в Україні продовжений.

Згідно із частиною другою статті 24 Закону України "Про Національну поліцію" у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Таким чином, під час воєнного стану на поліцейського покладено додаткові повноваження та обов`язки, дотримання та виконання яких мають здійснюватись працівниками поліції сумлінно.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Згідно з абзацом 6 пункту 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

Відповідно до частин першої, другої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Таким чином, виходячи зі встановлених судом фактів, а саме вчинення дисциплінарного проступку, суд вважає, що позивачем вчинені дії, які не сумісні з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, підривають довіру до нього, як до носія влади, що безсумнівно, принижує високе звання поліцейського, яке мав позивач, викликає сумнів у високих моральних якостях і самосвідомості його як поліцейського.

Суд вважає, що з точки зору стороннього розсудливого спостерігача наведені обставини можуть свідчити про недодержання вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися в службовий та позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

Діяльність поліцейського має відповідати не тільки положенням Конституції і чинного законодавства, а й моральним принципам і нормам. При цьому етичний кодекс, яким поліцейські повинні керуватися, не просто спирається на загальноприйняту мораль, а й конкретизує її вимоги відповідно до специфіки службової діяльності, неординарних обов`язків і повноважень, що покладаються на них. Поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.07.2020 у справі №804/8515/17.

Таким чином, факт вчинення дій, що дискредитують звання поліцейського є доведеним та підтвердженим проведенням службового розслідування.

У спірних правовідносинах дисциплінарне стягнення до позивача було застосоване за поведінку, що є несумісною з проходженням служби в поліції та не відповідає званню працівника поліції.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція викладена й у постановах Верховного Суду: від 05.05.2019 у справі №825/1902/16, від 17.07.2019 у справі №806/2555/17, від 07.03.2019 у справі №819/736/18, від 26.01.2021 №2140/1342/18.

Підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стало вчинення останнім дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни та вчинення дій, які дискредитують звання працівника поліції та принижують авторитет органів Національної поліції України.

Судом підтверджено під час розгляду справи вчинення позивачем дій, що дискредитують працівника поліції.

Дискредитація Національної поліції полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Вчинення дій, що дискредитують органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 квітня 2018 року у справі №815/3636/15, у якій суд зазначив, що поняття "дискредитація" перебуває у тісному зв`язку із поняттям "дотримання морально-етичних норм" та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених у нормативно-правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті. Такі проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби, що зумовлює застосування до працівників органів внутрішніх справ, який вчинив діяння, несумісне з посадою, найсуворішого стягнення - звільнення зі служби. Дискредитація звання рядового та начальницького складу є окремою підставою для звільнення, яке не пов`язано із вчиненням правопорушення та набрання чинності рішенням суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 року по справі №815/4478/16.

Вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №816/604/17).

Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 у справі №815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Суд звертає увагу на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі «Звежинський проти Польщі» (заява № 34049/96), рішення ЄСПЛ від 19.04.2007 у справі «Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії» (заява №63235/00).

Згідно із частини другої статті 19 Закону України "Про Національну поліцію", підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно частини другої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, у тому числі: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння (пункти 1, 2, 4, 6 та 14 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частини першої статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Згідно з частиною другою статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту визначено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до частини сьомої статті 19 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Відтак, в разі протиправних діянь та вчинення дисциплінарного проступку, поліцейський несе дисциплінарну відповідальність у вигляді стягнення, вид якого визначається в залежності від характеру вини та скоєного проступку. При цьому, характер вини та ступень тяжкості дисциплінарного проступку (неналежне виконання посадових обов`язків, вчинення дій або бездіяльності під час несення служби, що підривають авторитет поліції, тощо) визначається під час проведення у відношенні поліцейського службового розслідування, в результаті чого і обирається вид дисциплінарного стягнення, який застосовується до винної особи.

Суд звертає увагу на те, що Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" не передбачено будь-яких критеріїв тяжкості проступку, за який поліцейський несе дисциплінарну відповідальність і відповідно до якого необхідно застосовувати той чи інший вид дисциплінарного стягнення.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного стягнення, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Таким чином, начальникові ГУНП у Харківській області одноособово надано право приймати рішення відповідно до поліцейських про застосовування виду дисциплінарного стягнення виходячи із тяжкості вчинення проступку.

Аналогічна позиція про застосування норм права у схожих правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 12.10.2018 у справі №807/754/17, яка враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що висновок службового розслідування сформований у межах компетенції та з врахуванням реального воєнного стану в Державі. Вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами.

Зважаючи, що службовим розслідуванням підтверджено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог пунктів 6, 14 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, чим підірвано авторитет Національної поліції України та порушено службову дисципліну, що виразилось у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій, не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських, дискредитовано звання рядового органів Національної поліції, враховуючи введення воєнного стану в Україні, що додатково покладає на співробітників поліції виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, що є несумісними із подальшим проходженням служби в органах поліції, обставин, що пом`якшують відповідальність, не встановлено як в ходів службового розслідування так і в ході розгляду даної справи, відповідачем правомірно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області Про застосування дисциплінарного стягнення відносно поліцейського ГУ НП в Харківській області від 01.09.2025 № 1165 та наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 09.09.2025 року № 516 о/с, є правомірними, а отже позовні вимоги про їх скасування є такими, що не підлягають задоволенню. Решта позовних вимог є похідними, а отже також такими, що не підлягають задоволенню.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду правомірність та законність своїх дій у застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, в діях якої є встановлені законом підстави для застосування неї дисциплінарного стягнення; спірні рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені наведеними законодавчими приписами.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, а тому в задоволенні адміністративного позову за взаємопов`язаними позовними вимогами слід відмовити повністю.

Щодо розподілу судових витрат відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 13, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61002, ) про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА