Справа № 520/20987/25
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2026-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Полях Н.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 р. Справа № 520/20987/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2025, по справі № 520/20987/25

за позовом ОСОБА_1

до Господарського суду Луганської області , Державної судової адміністрації України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Господарського суду Луганської області щодо нарахування та виплати суддівської винагороди в період з 01.05.2025 по 31.07.2025, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102,00 грн.;

- стягнути з Господарського суду Луганської області, в тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя (код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020) за кодом економічної класифікації видатків бюджету (КЕКВ) 2113 «Суддівська винагорода», на користь позивача заборгованість з належної суддівської винагороди за період з 01.05.2025 по 31.07.2025 в розмірі 166680,00 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення фінансування виплати належної суддівської винагороди за період з 01.05.2025 по 31.07.2025 зі здійсненням всіх передбачених законодавством нарахувань, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2025 році в розмірі 3028,00 грн.;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування, в тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя (код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020) за кодом економічної класифікації видатків бюджету (КЕКВ) 2113 «Суддівська винагорода», виплати належної суддівської винагороди за період з 01.05.2025 по 31.07.2025 в розмірі 166680,00 грн.

16.10.2025 до Харківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі, що розглядається КСУ в порядку конституційного провадження за конституційним поданням Верховного Суду 4/364 (25) від 26.09.2025 щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу п`ятого частини першої статті 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2025 рік, яким установлено розмір прожиткового мінімуму 2102 грн. для цілей визначення посадового окладу судді.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовлено.

04.11.2025 ОСОБА_1 до суду першої інстанції подано повторне клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі, що розглядається Конституційним Судом України в порядку конституційного провадження за конституційним поданням Верховного Суду 4/364 (25) від 26.09.2025 щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу п`ятого частини першої статті 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2025 рік, яким установлено розмір прожиткового мінімуму 2102 грн. для цілей визначення посадового окладу судді.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі повернуто позивачу без розгляду.

Позивач не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив її скасувати, а справу направити для продовження розгляду. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що висновки суду першої інстанції щодо ідентичності підстав клопотань про зупинення провадження по справі від 16.10.2025 та 04.11.2025 є помилковими, оскільки клопотання від 04.11.2025 істотно відрізняється від клопотання від 16.10.2025 та містить інше (нове) обґрунтування з посиланням на актуальні правові позиції Верховного Суду щодо застосування при здійсненні правосуддя рішень Конституційного Суду України.

Відповідно до ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, ухвалу суду першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження в адміністративній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку конституційного провадження, цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки тоді, коли у цій, іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених в адміністративній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Об`єктивна неможливість розгляду справи полягає у взаємозв`язку підстав позову, що розглядається, з юридичними фактами, які будуть встановлені судовим рішенням в іншій справі.

Обставини неможливості розгляду справи судом встановлюються у кожному конкретному випадку залежно від змісту справи.

Колегія суддів звертає увагу, що КАС України закріплює два види зупинення провадження у справі: (1) обов`язковий, за наявності якого суд зобов`язаний зупинити провадження у справі та (2) необов`язковий (факультативний), коли зупинення провадження у справі є правом суду та вирішується судом з урахуванням обставин кожної конкретної справи. При цьому, судом має бути встановлено дійсно об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи.

Крім того, передумовою прийняття рішення про зупинення провадження у справі також має мати місце та обставина, що справа (провадження), до якої(го) заявник просить про зупинення провадження у конкретній справі, має перебувати на розгляді у відповідному судовому органі.

Обставини неможливості розгляду справи судом встановлюються у кожному конкретному випадку залежно від предмета справи.

Підстави для зупинення провадження у справі мають бути не лише законними, але й достатніми, з тим, щоб сам факт зупинення провадження у справі не міг бути інтерпретований як зволікання із розглядом справи та, відповідно, не давав приводів вважати, що під загрозу поставлене саме право на справедливий суд (пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), яке включає, зокрема, право на остаточне рішення протягом розумного строку.

Водночас, положення КАС України містять перелік вимог до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КАС України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

При цьому, ч. 2 ст. 167 КАС України передбачено, що якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Таким чином, заявлене особою клопотання має відповідати вимогам, визначеним ч. 1 ст. 167 КАС України, бути вмотивованим та містити підстави, які обґрунтовують необхідність прийняття судом певних процесуальних рішень.

Натомість, невідповідність заявленого клопотання вимогам ст. 167 КАС України, його необґрунтованість та очевидна безпідставність є підставою для повернення такого клопотання заявнику без розгляду.

Так, повертаючи ОСОБА_1 без розгляду клопотання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з його безпідставності, враховуючи, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 було вирішено ідентичне за вимогами та обґрунтуваннями клопотання позивача.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Із матеріалів справи встановлено, що 16.10.2025 до суду першої інстанції надійшло клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі, що розглядається КСУ в порядку конституційного провадження за конституційним поданням Верховного Суду 4/364 (25) від 26.09.2025 щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу п`ятого частини першої статті 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2025 рік, яким установлено розмір прожиткового мінімуму 2102 грн. для цілей визначення посадового окладу судді.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання, позивач зазначав, що 12.09.2025 Пленум Верховного Суду звернувся до Конституційного Суду України стосовно конституційності абз. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», яким для розрахунку посадового окладу судді установлено розмір прожиткового мінімуму у 2102 грн. Відповідно до відомостей, розміщених на офіційному вебсайті Конституційного Суду України (далі - КСУ): https://ccu.gov.ua/novyna/konstytuciyni-podannya, ухвалою Другої колегії суддів Першого сенату КСУ від 15.10.2025 відкрито конституційне провадження у справі за конституційним поданням Верховного Суду 4/364 (25) від 26.09.2025 щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу п`ятого частини першої статті 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2025 рік, яким установлено розмір прожиткового мінімуму 2102 грн для цілей визначення посадового окладу судді (справа № 1-2/2025(364/25). Також зазначав, що питання, пов`язані з конституційним провадженням у цій справі, судді розглянуть на засіданні Великої палати Конституційного Суду України.

Харківський окружний адміністративний суд, розглянувши вказане клопотання, дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі з заявлених ОСОБА_1 підстав, оскільки у разі прийняття Конституційним Судом України рішення у справі щодо неконституційності наведених вище положень законодавства, на яку посилається заявник у клопотанні, такі положення втратять чинність лише з моменту ухвалення відповідного рішення, тобто, на майбутнє, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

В подальшому, позивачем 04.11.2025 повторно подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі з підстав, аналогічних викладеним у первісному клопотанні, яке вирішено ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2025, а саме до набрання законної сили судовим рішенням у справі, що розглядається КСУ в порядку конституційного провадження за конституційним поданням Верховного Суду 4/364 (25) від 26.09.2025 щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу п`ятого частини першої статті 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2025 рік, яким установлено розмір прожиткового мінімуму 2102 грн. для цілей визначення посадового окладу судді.

При цьому, в обґрунтування вказано, що Конституційним Судом України було відкрито конституційне провадження у справі за поданням Верховного Суду № 4/364(25) від 26.09.2025 щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу п`ятого частини першої статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», яким установлено розмір прожиткового мінімуму 2102 грн для цілей визначення посадового окладу судді, та результат розгляду даної справи №520/20987/25 безпосередньо залежить від рішення Конституційного Суду України у наведеній справі, у зв`язку з чим розгляд цієї справи до ухвалення рішення КСУ є об`єктивно неможливим.

Також, клопотання від 04.11.2025 фактично містить викладення мотивів незгоди з прийнятим Харківським окружним адміністративним судом процесуальним рішенням щодо відмови у зупиненні провадження за клопотанням ОСОБА_1 від 16.10.2025.

Зокрема, позивач посилається на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 17.01.2025 у справі № 343/1869/23, від 30.11.2023 у справі № 205/6223/22, від 10.12.2024 у справі № 240/19209/21 та інших, відповідно до яких суди зобов`язані застосовувати Конституцію України як акт прямої дії та не застосовувати норми закону, що суперечать їй, навіть за відсутності відповідного рішення Конституційного Суду України.

У той же час, клопотання ОСОБА_1 від 04.11.2025 не містить нових обгрунтувань, обставин чи доказів, відмінних від викладених у попередньому клопотанні від 16.10.2025, та таких які б свідчили про зміну обставин після постановлення ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2025.

Натомість, у клопотанні від 04.11.2025 позивач фактично висловлює незгоду з попередньою ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2025, що може бути підставою для оскарження процесуального рішення суду в апеляційному порядку, втім не свідчить про наявність підстав для вирішення повторно заявленого клопотання про зупинення провадження у справі з аналогічних підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У той же час зі змісту ст. 45 КАС України слідує, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 45 КАС України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Частиною 3 ст. 45 КАС України передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що клопотання ОСОБА_1 від 04.11.2025 є ідентичним до вже розглянутого та вирішеного судом, з огляду на що враховуючи положення ч. 3 ст. 45, ч. 2 ст. 167 КАС України підлягає поверненню заявнику без розгляду як таке, що подане для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши ухвалу суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 по справі № 520/20987/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов