Справа № 686/33871/25
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2026-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 лютого 2026 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Гнап Д.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про визнання протиправним та скасування відповіді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати відповідь Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про тимчасове залишення в ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор";

- зобов`язати Департамент з питань виконання кримінальних покарань задовольнити клопотання та тимчасово залишити ОСОБА_1 в ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор" на період дії воєнного стану або до припинення загрози обстрілів у районі Кам`янської ВК №34.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2025 року передано адміністративну справу №686/33871/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про визнання протиправною та скасування відповіді, за підсудністю до Хмельницького окружного адміністративного суду.

До Хмельницького окружного адміністративного суду справа надійшла 09 лютого 2026 року.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

У позовній заяві не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача та відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету відповідача.

Згідно з частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 статті 4 закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 4 закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025 встановлений у розмірі 3028,0 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом цього позову є вимога немайнового характеру.

Однак, всупереч вимог Кодексу адміністративного судочинства України, позивачка не надала доказів сплати судового збору.

У позовній заяві позивачка просить звільнити її від сплати судового збору, посилається на п. 16 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», яким визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - за подання позовів щодо спорів, пов`язаних з наданням статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19 - 21 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Доказів належності до вказаного кола осіб позивачка не надає.

За змістом позову позивачка засуджена до довічного позбавлення волі.

Пункт 17 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачає звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях позивачів -засуджених до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, а також осіб, взятих під варту, - у справах, пов`язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

Тобто, обов`язковими умовами для звільнення від сплати судового збору є:

- засудження до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, а також осіб, взятих під варту;

- відсутність на особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

Доказів зазначеного позивачкою не надано.

Ще однією обов`язковою умовою для звільнення від сплати судового збору є категорія справ, а саме - у справах, пов`язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, відповідно до статті 537 Кримінально-процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:

1) про відстрочку виконання вироку;

2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким;

4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;

5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;

6) про звільнення від покарання за хворобою;

7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;

8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;

9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;

10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;

11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;

12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;

13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;

14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Частина 2 статті 539 КПК України встановлює, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:

1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2 - 4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні) частини першої статті 537 цього Кодексу;

2) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13 частини першої статті 537 цього Кодексу;

3) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 частини першої статті 537 цього Кодексу;

4) до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Тобто, Хмельницький окружний адміністративний суд не вирішує питань, пов`язаних із виконанням вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України і, відповідно, підстави для звільнення від сплати судового збору за п. 17 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відсутні.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з частиною 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивачка просить скасувати відповідь Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про тимчасове залишення в ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор", заявляючи клопотання про витребування у відповідача відповіді Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про тимчасове залишення в ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор".

При цьому, частиною 1 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Частина 2 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України містить вимоги до форми клопотання про витребування доказів. У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу (частина 4 статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зі змісту наведених норм слідує, що чітко встановлений порядок подання клопотання про витребування доказів, обов`язковою складовою якого є зазначення про неможливість самостійно надати докази з підтверджуючими документами про те, що усі належні дії, спрямовані на отримання відповідного доказу здійснені, та (або) з зазначенням у клопотанні при витребуванні доказів причин неможливості самостійно отримати відповідний доказ.

Позивачка не надала клопотання про витребування доказів, оформленого відповідно до вимог статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України, у тому числі із зазначенням заходів, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу, а перекладає власні обов`язки щодо надання доказів.

Крім того, позивачка зазначає, що її було ознайомлено із відповіддю відповідача, однак останньою не зазначено дату ознайомлення і відповідно суд не може встановити, коли позивачка дізналася про порушення своїх прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з пунктом 11 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

За таких обставин адміністративний позов належить залишити без руху. Перелічені недоліки повинні бути усунені позивачем протягом п`яти днів з моменту отримання копії вказаної ухвали шляхом подання:

- позовної заяви та її копій відповідно до кількості учасників справи із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків позивача та відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету відповідача та із зазначенням власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- доказів сплати судового збору за платіжними реквізитами Хмельницького окружного адміністративного суду або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;

- відповіді Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про тимчасове залишення в ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор" або обґрунтованого клопотання про витребування доказів із зазначенням заходів, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання доказів самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

- доказів із зазначенням дати ознайомлення із відповіддю Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про тимчасове залишення в ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор";

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для його поновлення, якщо такий строк пропущено.

Керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуюча суддяД.Д. Гнап