Справа № 645/9269/25
Суддя: Шевченко Г. С.
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/9269/25
Провадження № 2-а/645/7/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Шевченко Г.С.,

за участю секретаря судового засідання - Пастушенко К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу в порядку спрощеного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: поновити строк звернення до суду з даним позовом, визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА 6323810 від 11.12.2025 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП в сумі 425 грн. та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначив, що 11.12.2025 року він їхав зі своєю родиною по дорозі АД М21 в бік м. Вінниці на автомобілі Lexus LS 460 з номерним знаком НОМЕР_1 , на в`їзді в населений пункт с. Махнівка на блокпосту був зупинений о 14 годині 10 хв. лейтенантом поліції Прищаком Васильом Миколайовичем, інспектором 2 взводу 2 роти 1 бат. БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області з вимогою надати посвідчення водія та реєстраційного талону на транспортний засіб. На запитання ОСОБА_1 про причину вимоги та причину зупинки транспортного засобу відповідач послався на підозру в скоєнні адміністративного правопорушення, а саме обвинуватив ОСОБА_1 в перетині подвійної суцільної смуги дорожньої розмітки 1.3. На прохання позивача ознайомити з правопорушенням відповідач, який ніс службу на блокпосту, сказав зачекати якийсь патрульний автомобіль, так як у ОСОБА_2 доказів не було і правопорушення він особисто не бачив. Дочекавшись знайомих відповідача, які під`їхали на поліцейському авто, ОСОБА_1 було показано відео з особистого телефону одного з поліцейських, які приїхали. На відео можна було побачити, як машина чорного кольору здійснює обгін іншого авто здалеку, де не можна розгледіти ані наявність суцільної смуги, ані номерний знак авто, яке здійснювало обгін. Інспектор ОСОБА_2 запевняв позивача, що це був саме його автомобіль, хоча номерного знаку на відео не видно, як і водія, який керує транспортним засобом, і суть інкримінованого правопорушення. ОСОБА_1 запропонував долучити свідків, з метою об`єктивної оцінки відео, на якому не можна встановити номерний знак, але йому було відмовлено, тоді він запропонував проїхати до управління поліції, щоб мати можливість детально розгледіти відео і прийти до неупередженого висновку, на що також було відмовлено відповідачем. Розуміючи, що відповідач не зацікавлений у з`ясуванні обставин справи, і незалежності сумнівного доказу з особистого телефону його знайомого, тобто безпідставного звинувачення у скоєнні правопорушення, звернувся по допомогу на гарячу лінію 102 і викликав моніторингову групу (звернення зафіксовано за номером 2534 від 11.12.2025 року), але відповідач не став чекати моніторинг, а просто виніс оскаржувану постанову ЕНА 6323810 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, з порушенням процесу розгляду справи, не давши скористатися своїми правами, не надавши можливість дати пояснення, відмовивши у задоволенні всіх клопотань, хоча ОСОБА_1 не відмовлявся надати посвідчення водія, про що багаторазово сказав відповідачу, однак згідно до закону має бути законна підстава для цього. Так як законної причини для зупинки транспортного засобу згідно до ст. 35 ЗУ « Про національну поліцію» не було, то підстав вимагати посвідчення водія також не було. Також на блокпосту службові особи мають право перевіряти документи посвідчуючи особу(паспорт), але в позивача ніхто із службових осіб не питав документа підтверджуючого особу ОСОБА_1 , поліцейських цікавило тільки водійське посвідчення з метою притягнення його до відповідальності за правопорушення, доказів якого немає і підстав вважати, що його скоїв саме ОСОБА_1 також немає. Таким чином, позивач просить постанову ЕНА 6323810 від 11.12.2025 винесену відносно нього без з`ясування обставин по справі та встановлення факту вчинення ним правопорушення, як протиправну.

Ухвалою суду від 23 грудня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

14.01.2026 до суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечує, просить поновити строк на подання відзиву, оскільки копію позову представником позивача отримано 10.01.2026, та зазначає, що 11.12.2025 року нарядом батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП під час несення служби на ДСПП «Махнівка», що на 242 км. АД М 21 в с. Махнівка, Хмільницького району, Вінницької області, близько 14 год. 00 хв. зупинено транспортний засіб LEXUS LS 460, д.н.з НОМЕР_2 , водій якого рухаючись через с. Жежелів, Хмільницького району, Вінницької області ймовірно перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3 ПДР України, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків. Інформація про дане правопорушення надійшла наряду поліції від іншого наряду, який здійснював патрулювання території с. Жежелів. поліцейський подав водію сигнал про зупинку ТЗ. Після зупинки ТЗ, поліцейський відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» представився водію та в порядку частини третьої цього ж нормативно-правового акту повідомив причину зупинки. Після виконання вимог частини третьої статті 18 та частини третьої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський відповідно до підпункту «а» пункту 2.4 ПДР пред`явив водію законну вимогу про надання для перевірки документів передбачених підпунктами «а», «б», «ґ» пункту 2.1 ПДР, а саме: посвідчення водія відповідної категорії; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водій, керуючись власними принципами відмовився виконувати законну вимогу поліцейських та не пред`явив для перевірки потрібні документи, хоча повідомив поліцейському, що такі документи має при собі однак пред`явить їх лише після того, як поліцейський обґрунтує йому законність зупинки. В подальшому на місце зупинки прибули наряд поліції БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП у складі молодшого лейтенанта поліції Токарчука Дмитра Андрійовича та сержанта поліції Данилюка Максима Ігоровича, які виявили первинне порушення водієм (перетин дорожньої розмітки 1.3 ПДР) та ознайомили останнього із відео доказом такого порушення. Проте, водій продовжував вести дискусію з працівниками поліції та все ж не пред`явив запитувані документи. Поліцейським за допомогою Інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» встановлено особу водія, ним виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач. У подальшому, інспектор взводу № 2 роти № 2 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП лейтенант поліції Прищак Василь Миколайович, як посадова особа, яка має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, в т.ч. за статтею 126 КУпАП, повідомив позивача, що відносно нього буде розглядатись справа про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною першою статті 126 КУпАП, за фактом відмови пред`явити для перевірки документи, що підтверджують право керування та користування ТЗ. Встановивши факт вчинення адміністративних правопорушень, а саме: перетин подвійної суцільної розмітки 1.3 ПДР, що передбачає відповідальність за частиною першою статті 122 КУпАП із накладенням штрафу 340 грн та факт не пред`явлення для перевірки документів на право керування/користування ТЗ, що передбачає відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 425 грн., керуючись положеннями частини другої статті 36 КУпАП, поліцейським після розгляду справи було прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за частиною першою статті 126 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в 425 грн. Позивачу роз`яснено порядок виконання та оскарження даного рішення. Після цього, поліцейським винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6323810 від 11.12.2025 року з накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 425 грн. Представник відповідача стверджує, що відео, яке поліцейський продемонстрував позивачу із особистого телефону було зафіксовано на автомобільний відеореєстратор службового транспортного засобу, не на сам мобільний телефон, однак даний відеозапис поліцейським вивантажено на власний телефон з метою якісного та чіткого відтворення такого відео позивачу, так як службовий відеореєстратор за своїм цільовим призначенням в першу чергу слугує для безпосередньої фіксації правопорушення, що не заборонено чинним законодавством.

27.01.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач стверджує про те, що копія відзиву на адресу позивача була надіслана відповідачем без матеріалів, зазначених в додатках, з їх змістом позивач ознайомився тільки після ознайомлення з матеріалами справи в суді, також позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, посилається на практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини.

У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце слухання справи належним чином. За клопотанням представника відповідача судом було призначено дистанційний розгляд справи в режимі відеоконференції з Козятинським міськрайонним судом Вінницької області, куди представник відповідача не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що відповідач висловив позицію у відзиві по суті позову та повторно не прибув в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, враховуючи строк розгляду даної категорії справ.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до наступного.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч.1 ст.7 КУпАП).

У ході судового розгляду встановлено, що постановою інспектора 2 взводу 2 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції Прищака В.М. серії ЕНА №6323810 від 11 грудня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп.

У вказаній постанові зазначено, що 11.12.2025 о 14:34 год на дорозі АД М21 242 км у с. Махнівка (Комсомольське) водій, керуючи тз перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, також на вимогу не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4.а ПДР. Відповідно до п.7 вказаної постанови, до неї додаються відео з портативного відеореєстратора службового тз 476025, 476120.

Представником відповідача до відзиву було надано відеозапис з портативного відеореєстратора №476025, з якого вбачається розмова водія ОСОБА_1 з інспектором поліції Прищак В.М. в районі блокпосту, а також відеозапис № 476120, з якого вбачається рух автомобілів в певною швидкістю в попутному та зустрічному напрямку по проїзній частині, що розділена спочатку однією суцільною смугою, потім двома суцільними смугами, після чого автомобіль з камерою розвернувся на перехресті та поїхав у зворотному напрямку. При цьому через швидкість руху та якість зображення з даного відео неможливо визначити ані марки/моделі автомобілів, що рухаються, ані їх номерні знаки, ані осіб, що ними керували.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР).

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2.1 (а, б, ґ)ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат Зелена картка (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування Зелена картка.

За п.п. а) п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також, зокрема пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. У свою чергу, належним доказом правопорушення є зокрема фото або відеофіксація вчиненого правопорушення.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 11.12.2025 о 14:34 год на дорозі АД М21 242 км у с.Махнівка (Комсомольське) водій не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4. а ПДР України.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів i технічних засобів, що мають функції фото- i кінозйомки, відеозапису, засобів фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Частиною 3 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Так, судом досліджено відзив на позовну заяву та відеозаписи з портативного відеореєстратора 476025, 476120, долучені до нього.

Суд зазначає, що на вказаних відеозаписах не зафіксовано на відео та не доведено іншими належними, допустимим доказами причину зупинки (перетинання водієм ОСОБА_1 на автомобілі Лексус, д.н.з. НОМЕР_2 , подвійної суцільної смуги) на виконання приписів ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію».

Відповідно до положень ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Зазначені дані, зафіксовані у відеофайлі зазначеному вище не підтверджують правомірність зупинки (ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію»), а тому всі інші (похідні) докази є недопустимими (аналогічна правова позиція, викладена у постанові Чернівецького апеляційного суду від 13.10.2022 у справі №718/1824/22).

Так, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідач, обґрунтовуючи наявність підстав для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , посилався на те, що 11.12.2025 р. під час патрулювання в с.Махновка працівниками поліції був виявлений транспортний засіб Lexus LS 460 з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням позивача, який перетнув подвійну суцільну смугу дорожньої розмітки 1.3.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем до відзиву на позов надав в електронному вигляді відеозапис з портативного відеореєстратора №476120. Дослідивши диск відеофіксації, суд встановив, що з даного відео не можливо встановити, що транспортний засіб Lexus LS 460 з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням позивача перетинав подвійну суцільну смугу.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

Враховуючи наведене, відсутність доказів порушення позивачем вимоги ПДР, суд приходить до висновку про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Тобто, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

З урахуванням зазначеного, доводи відповідача стосовно правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та вимога пред`явити посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є необґрунтованим, оскільки у відповідача були відсутні підстави для зупинки позивача, а відповідно і підстави для перевірки наявності у нього вищезазначених документів.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15.03.2019 по справі №686/11314/17.

Згідно із ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Із урахуванням викладених вище обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 229, 241-246, 250, 286, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА № 6323810 від 11.12.2025, винесену інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Прищака В.М., якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, , місцезнаходження: 21010, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Ботанічна, буд.23.

Повне рішення складено 10.02.2026.

Суддя Г. С. Шевченко