Справа № 380/18971/24
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 рокуСправа № 380/18971/24 пров. № А/857/43888/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Качмара В.Я.,

суддів - Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,

при секретарі судового засідання - Гладкій С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року (суддя Гавдик З.В., м. Львів, повний текст складено 22 вересня 2025 року), -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі Головне управління), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління від 13.06.2024 №324 о/с «Про особовий склад» (далі Наказ № 324) в частині переміщення капітана поліції ОСОБА_1 на посаду старшого інспектора відділення планування спеціальних операцій батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) Головного управління (далі Посада, БПОП «Корд» відповідно);

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління від 28.08.2024 № 3362 «Про застосування дисциплінарного стягнень до окремих працівників Головного управління» (далі Наказ № 3362) в частині застосування до Посада ОСОБА_1 - звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління від 05.09.2024 № 563 о/с «Про особовий склад» (далі Наказ № 563);

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Червоноградського районного відділу поліції Головного управління (далі Посада-1, Червоноградський РВП) з 14.06.2024;

- стягнути з Головного управління на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.09.2024 по момент винесення рішення судом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року (далі Рішення суду) позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано Наказ № 3362 в частині застосування до Посада ОСОБА_1 - звільнення зі служби в поліції. Визнано протиправним і скасовано Наказ № 563. Поновлено ОСОБА_1 на Посаді з 06.09.2024. Стягнуто з Головного управління на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.09.2024 по 12.09.2025 в сумі 183009,12 грн з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог законодавства. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на Посаді та виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його у відповідних частинах оскаржили сторони, які із покликанням на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просять:

позивач - рішення суду першої інстанції змінити, поновити ОСОБА_1 на Посаді-1 з 14.06.2024. В решті судове рішення залишити без змін;

відповідач - рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного апеляційного суду від 29 січня 2026 року заяву ОСОБА_1 про відмову від апеляційної скарги задоволено. Прийнято відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги на Рішення суду та закрито апеляційне провадження у справі.

Відповідач в апеляційній скарзі вказує, що в ході проведення службового розслідування встановлено документально підтверджену відсутність позивача на службі без поважних причин в період часу з 29.07.2024 по 02.08.2024, з 05.08.2024 по 08.08.2024. Ні позивачем, ні його представником не наведено поважних причин відсутності ОСОБА_1 на службі у згаданий період.

Зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що вказували б на неможливість виконання позивачем службових обов`язків за станом здоров`я в зазначений період часу, а долучені позивачем до позову медичні документи не містять актуальної інформації про здоров`я позивача станом на момент виникнення спірних правовідносин, оскільки єдиним документом на момент переведення позивача на іншу посаду, який підтверджує придатність/непридатність до служби в поліції є відповідна постанова військово-лікарської комісії, що позивачем не надано.

Висновок військово-лікарської комісії, про те, що позивач має хворобу, яка є перешкодою у подальшому проходженні служби в поліції (за станом здоров`я) на момент прийняття спірного рішення, не видавався, а позивач у свою чергу не звертався до Головного управління із рапортом про надання направлення на проходження ВЛК.

Позивач у додаткових поясненнях просить апеляційну скаргу Головного управління залишити без задоволення, а судове рішення у відповідній частині - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач підлягає поновленню на Посаді з 06.09.2024.

Зазначив, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів погодженням керівниками органів та підрозділів поліції, у яких позивач проходив службу, М(ВЛ)К розгляду питання щодо можливості проходження ним служби на відповідній посаді тощо.

Також відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів при виданні спірних наказів дотримання частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі Дисциплінарний статут), а саме застосування дисциплінарного стягнення до позивача в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції. Позивач повідомляв відповідача про неможливість виконання обов`язків за станом здоров`я, натомість відповідач не розглянув питання щодо можливості проходження позивачем служби на посадах, умови служби яких відповідають стану його здоров`я.

Такі висновки суду першої інстанції є помилковими, з таких міркувань.

Апеляційним судом, з урахуванням установленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 13.06.2024 Головним управлінням видано Наказ № 324, яким відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 1 та частини 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби переміщено капітана поліції ОСОБА_1 на Посаду, звільнивши його з Посади-1, з 14.06.2024.

Підстава: подання заступника начальника Головного управління від 13.06.2024 та наказ Національної поліції України від 07.06.2024 № 615.

28.08.2024 Головним управлінням видано Наказ №3362, яким за грубе порушення службової дисципліни, основних обов`язків поліцейського, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII, щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, пунктів 1, 4, 5, 8 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, підпункту 1.1 пункту 1 наказу Головного управління «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування» № 1470 від 27.04.2023, пункту 1 наказу Головного управління № 2031 від 22.07.2022 «Про заходи забезпечення дотримання внутрішнього розпорядку дня поліцейськими та впорядкування обліку поліцейських Головного управління, які тимчасово непрацездатні» та пунктів 1, 3 Внутрішнього розпорядку дня поліцейських та працівників поліції (окрім державних службовців) апарату Головного управління, територіальних (відокремлених) та окремих підрозділів Головного управління, затвердженого наказом Головного управління від 25.11.2022 № 3343, на підставі пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту, застосовано до Посада ОСОБА_1 , дисциплінарне стягнення - звільнення із служби в поліції.

05.09.2024 Головним управлінням видано Наказ № 563, яким звільнено відповідно до Закону № 580-VIII зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) капітана поліції ОСОБА_1 з 05.09.2024.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон № 580-VIII.

Законом України від 15.03.2022 № 2123-IX внесені зміни до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану, які набрали чинності 01.05.2022 та діють тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього.

Відповідно до статті 2 Закону №580-VIII завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

За змістом частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (пункт 2 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII).

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону № 580-VIII, зобов`язує поліцейського безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.

Частиною першою статті 5 Дисциплінарного статуту визначено, що поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

У разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості (частина друга статті 24 Закону № 580-VIII).

Відповідно до частин першої, третьої п`ятої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України. Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

За приписами частини десятої статті 62 Закону № 580-VIII, яка визначає гарантії професійної діяльності поліцейського, поліцейський користується повноваженнями, передбаченими цим Законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу, та може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.

Відповідно до приписів частини першої статті 65 Закону № 580-VIII, переміщення поліцейських здійснюється: 1) на вищу посаду - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону; 3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону; 4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Положеннями частини другої статті 65 Закону № 580-VIII передбачено, що посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Відповідно до частини сьомої статті 65 Закону № 580-VIII переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Згідно з приписами частини восьмої статті 65 Закону № 580-VIII переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Відповідно до частини дев`ятої статті 65 Закону № 580-VIII переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

З метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.12.2016 №1235 затверджено «Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції» (далі Порядок № 1235) та «Перелік документів з питань проходження служби» (далі Перелік).

Відповідно до розділу ІІ Порядку № 1235 підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, як переміщення по службі.

За приписами пункту 2 розділу ІІІ Порядку № 1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Порядку № 1235, у разі необхідності для підготовки наказів можуть витребовуватися документи з певних питань проходження служби в поліції, передбачені чинним законодавством України.

Як слідує з матеріалів справи, 13.06.2024 Наказом № 324 ОСОБА_1 звільнено з Посади-1 та переміщено на Посаду з 14.06.2024, підстава: подання заступника начальника Головного управління від 13.06.2024 та наказ Національної поліції України від 07.06.2024 № 615.

Обґрунтовуючи протиправність Наказу № 324 в частині переміщення позивача на Посаду у БПОП «КОРД», позивач наполягає, що такий наказ прийнятий без його згоди на таке переміщення по службі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наведені вище положення статті 65 Закону № 580-VIII у редакції Закону України від 15.03.2022 № 2123-IX, які вступили в силу з 01.05.2022, та діють тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього. Такі зміни стосуються, зокрема, переміщення поліцейських.

Відтак, зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01.05.2022, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах.

На період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України, згода поліцейського на переміщення на іншу посаду, не є обов`язковою за умови, якщо це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31 січня 2025 року в справі № 580/2706/23, від 31 січня 2025 року в справі № 520/16482/23.

З урахуванням внесених змін до частин восьмої та дев`ятої статті 65 Закону № 580-VIII, переведення поліцейського може здійснюватися, в тому числі, за ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. При цьому, поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Отже, спеціальне законодавство, чинне на час спірних правовідносин, не вимагає згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість під час військового стану.

Матеріалами справи підтверджено, що причина звільнення позивача із Посади-1 та призначення на Посаду викликана інтересами служби, а також обумовлена ініціативою керівників органу, що цілком узгоджується з пунктом 2 частини першої, положеннями частин сьомої-дев`ятої статті 65 Закону № 580-VIII. Під час прийняття такого рішення було враховано значний досвід роботи в органах Національної поліції України.

Згідно з розпискою ОСОБА_1 , яка міститься в особовій справі останнього та засвідчена його особистим підписом 07.05.2022, встановлено, що у користуванні ОСОБА_1 перебуває мобільний телефон з номером НОМЕР_1 , а також електронна поштова скринька ІНФОРМАЦІЯ_1

17.06.2024 ОСОБА_1 ознайомлено з Наказом № 324 шляхом надсилання повідомлення на месенджер «WhatsApp» до якого прив`язано номер мобільного телефону НОМЕР_1 .

Згідно з рапортом від 23.07.2024 № РП-97, поданим командиром БПОП «КОРД» (стрілецький) полковником поліції Василишин Ю. 22.07.2024 ОСОБА_1 був відсутній на службі з невідомих причин.

Верховний Суд у постанові від 29 листопада 2024 року у справі №420/6633/23 звернув увагу на те, що в месенджері «WhatsApp» наявна можливість абонента отримувати звіти про прочитання надісланих повідомлень (зафарбовані позначки свідчать, що користувач прочитав повідомлення).

У постановах від 13 липня 2020 року у справі № 753/10840/19, від 18 лютого 2021 у справі № 442/3516/20 надані сторонами скрін-шоти повідомлень з телефону та планшету, роздруківки з «Viber» фактично визнав належними та допустимими доказами, які досліджені судами у їх сукупності та яким надана належна правова оцінка.

Також Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2020 року у справі № 905/2319/17, від 25 березня 2020 року у справі № 570/1369/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 1540/3778/18 дійшов висновку, що переписка у «Viber», «Skype» та інших месенджерах, включно з голосовими повідомленнями та іншим, є належним електронним доказом у судових справах.

Таким чином, позивач за викладених обставин мав можливість довідатися про такий наказ з часу відкриття повідомлення.

Згідно з випискою з медичної карти амбулаторного хворого від 27.06.2024, виданою Комунальним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Червонограда», позивач з 14.06.2024 по 18.06.2024 позивач перебував на амбулаторному лікуванні.

З матеріалів справи встановлено, що 19.06.2024 позивач прибув за адресою: Львівська область, Яворівський район, с. Верещиця, вул. І.Богуна, 4а та перебував на навчальних заняттях в Навчально-тренувальному відділі «Верещиця» Львівського державного університету внутрішніх справ (ЛьвДУВС), однак в подальшому за вказаним місцем не з`являвся.

Окрім цього, опитаний заступник начальника СКП Червоноградського РВП майор поліції ОСОБА_2 повідомив, що з моменту призначення в БПОП «КОРД» ОСОБА_1 в Червоноградському РВП не з`являвся.

При цьому, доводи позивача щодо неможливості виконання обов`язків за Посадою за станом здоров`я не заслуговують на увагу, оскільки висновок військово-лікарської комісії, про те, що позивач має хворобу, яка є перешкодою у подальшому проходженні служби в поліції (за станом здоров`я) на момент прийняття спірного рішення, не видавався, а позивач у свою чергу до Головного управління з рапортом про надання направлення на проходження військово-лікарської комісії не звертався.

До того ж, відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2015 № 1561 «Про затвердження Порядку проходження комплексного медичного огляду (диспансеризації) поліцейськими» поліцейські зобов`язані щороку проходити комплексний медичний огляд (диспансеризація), який проводиться протягом їх служби з метою активного спостереження за станом здоров`я та включає профілактичний медичний огляд, обов`язковий періодичний психіатричний огляд та обов`язковий профілактичний наркологічний огляд. Відповідно до листа-відповіді Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» від 02.08.2024 № 33/34-2120 та № 33/34/2149, 29.11.2023 позивач проходив (попередній) медичний огляд, протипоказів до виконання службових обов`язків (несення служби) під час його проходження виявлено не було.

Як зазначалось вище, переведення поліцейського може здійснюватися за ініціативою відповідних керівників, а згода позивача на таке переведення не є обов`язковою. Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника.

Водночас, незгода позивача з цим наказом не є підставою для його невиконання. До того ж, позивач не навів доказів протиправності спірного наказу, а судом таких обставин не встановлено.

Оскільки спірний Наказ № 324 був чинним та не був скасований у встановленому порядку, такий підлягав до обов`язкового виконання.

Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

На підставі частини першої статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до положень частин першої третьої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, (далі Порядок № 893).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Частинами сьомою-восьмою статті 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

На підставі частини дев`ятої статті 20 Дисциплінарного статуту застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь здійснюється керівниками, які уповноважені приймати на службу до поліції, призначати на посаду та присвоювати спеціальне звання.

Згідно зі статтею 29 Дисциплінарного статуту, якою регламентовано особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.

Таким чином, невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, який є підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 25 листопада 2022 року у справі № 600/1167/22-а, від 23 жовтня 2024 у справі № 380/8781/22.

У подібних правовідносинах Верховний Суд, аналізуючи норми законодавства, які регулюють особливості проходження служби в поліції, неодноразово вказував (зокрема, у постановах від 23 листопада 2023 року у справі № 420/14443/22, від 04 квітня 2025 року у справі № 380/546/23), що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Як свідчать матеріали справи, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення службової дисципліни, основних обов`язків поліцейського, передбачених пунктом 1 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII, щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, пунктів 1, 4, 5, 8 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, підпункту 1.1 пункту 1 наказу Головного управління «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування» від 27.04.2023 № 1470, пункту 1 наказу Головного управління від 22.07.2022 № 2031 «Про заходи забезпечення дотримання внутрішнього розпорядку дня поліцейськими та впорядкування обліку поліцейських Головного управління, які тимчасово непрацездатні» та пунктів, 3 Внутрішнього розпорядку дня поліцейських та працівників поліції (окрім державних службовців) апарату Головного управління, територіальних (відокремлених) та окремих підрозділів Головного управління, затвердженого наказом Головного управління від 25.11.2022 № 3343.

Відповідно до пункту частини першої статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно зі статтею 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Відповідно до пунктів 1, 4, 5, 8, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону № 580-VIII, зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як вчинення поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Судом апеляційної інстанції досліджено матеріалами службового розслідування, призначеного наказом Головного управління від 30.07.2024 № 2944 у формі письмового провадження за фактом можливих порушень службової дисципліни, допущених окремими працівниками БПОП «КОРД».

Так, в ході проведеного службового розслідування, встановлено, що позивач ОСОБА_1 22.07.2024, 23.07.2024, 24.07.2024, 25.07.2024, 26.07.2024, 29.07.2024, 30.07.2024, 31.07.2024, 01.08.2024, 02.08.2024, 05.08.2024, 06.08.2024, 07.08.2024, 08.08.2024, 09.08.2024, 12.08.2024, 13.08.2024, 14.08.2024, 15.08.2024, 16.08.2024, 19.08.2024, 20.08.2024 був відсутній на службі з невідомих причин та не виходив на зв`язок з керівництвом батальйону, на неодноразові телефонні дзвінки не відповідав.

У зв`язку з невиходом на службу останнього у вищезазначений період часу працівниками БПОП «КОРД», складено акти про відсутність капітана поліції ОСОБА_1 на службі (502/35/05-2024 від 23.07.2024, 506/35/05 2024 від 23.07.2024, 550/35/05-2024 від 24.07.2024, 568/35/05-2024 від 26.07.2024, 611/35/05-2024 від 26.07.2024, 641/35/05-2024 від 30.07.2024, 674/35/05-2024 від 31.07.2024, 697/35/05-2024 від 01.08.2024, 728/35/05-2024 від 02.08.2024, 751/35/05 2024 від 02.08.2024, 788/35/05-2024 від 06.08.2024, 820/35/05-2024 від 07.08.2024, 850/35/05-2024 від 07.08.2024, 898/35/05-2024 від 08.08.2024, 921/35/05-2024 від 09.08.2024, 980/35/05-2024 від 12.08.2024, 991/35/05-2024 від 13.08.2024, 1006/35/05 2024 від 15.08.2024, 1016/35/05-2024 від 15.08.2024, 1054/35/05-2024 від16.08.2024, 1079/35/05-2024 від 20.08.2024, 1083/35/05-2024 від 20.08.2024).

31.07.2024 дисциплінарною комісією ознайомлено ОСОБА_1 з наказом Головного управління № 2944 «Про призначення службового розслідування, створення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» від 30.07.2024 шляхом надсилання повідомлення на месенджер «WhatsApp» до якого прив`язано номер мобільного телефону НОМЕР_1 , електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також шляхом надсилання рекомендованого листа (№ 678/35/11-2024 від 31.07.2024) на домашню адресу ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, дисциплінарною комісією вживалися заходи щодо отримання пояснень від ОСОБА_1 , а саме надсилалися запрошення 01.08.2024 (№ 688/35/11-24 від 01.08.2024) та 05.08.2024 (№ 775/35/11-24 від 02.08.2024) для прибуття останнього з метою надання пояснення на 14:00 05.08.2024 та 11:30 07.08.2024 до Головного управління за адресою: м. Львів, пл. Григоренка, 3, каб. 101. шляхом надсилання повідомлення на месенджер «WhatsApp» до якого прив`язаний номер мобільного телефону НОМЕР_1 , електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також шляхом надсилання рекомендованого листа на домашню адресу ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , однак останній для надання пояснень не прибув.

Відповідно до рапорту начальника СКЗ Червоноградського РВП підполковника поліції О.Федюк, 01.08.2024 з метою відібрання пояснень у ОСОБА_1 , з останнім в приміщенні Червоноградського РВП проведено бесіду, в ході якої ОСОБА_1 повідомив, що перебуває на лікуванні, після закінчення лікування прибуде у розташування БПОП «КОРД», однак надавати письмові пояснення категорично відмовляється, вказане зафіксовано на відеозапис та долучено до рапорту.

Відповідно до довідки від 26.07.2024 № 207 про тимчасову непрацездатність поліцейського, наданої ОСОБА_1 , останній перебував на стаціонарному лікуванні у КНП Сокальська районна лікарня в період з 22.07.2024 по 26.07.2024.

Згідно з відомостями сервісу зберігання медичних даних «Helsi», ОСОБА_1 перебував на лікарняному також у період часу з 09.08.2024 по 16.08.2024 та з 17.08.2024 по 20.08.2024, з 21.08.2024 до 04.09.2024.

Водночас, документів, які б підтверджували тимчасову працездатність позивача та перебування на лікуванні в період часу з 29.07.2024 по 08.08.2024 ні матеріали службового розслідування, ні матеріали справи не містять. У свою чергу, позивачем не наведено поважних причин відсутності на службі у згаданий період.

Отже, зібраними матеріалами, долученими до матеріалів службового розслідування, підтверджено відсутність позивача на службі у наведений період без поважних на те причин в умовах воєнного стану, що є порушенням службової дисципліни та утворює склад дисциплінарного проступку.

Щодо обраного виду стягнення та пропорційності апеляційний суд зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2123-IX Дисциплінарний статут доповнено розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану». Вказані зміни набрали чинності 01.05.2022.

Частиною першою статті 26 Дисциплінарного статуту визначено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Відповідно до частини першої статті 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

За змістом частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду у справах №420/14443/22 (постанова від 23 листопада 2023 року) та №260/5566/22 (постанова від 29 лютого 2024 року), вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою. Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно.

Верховний Суд зауважив на тому, що повноваження керівника стосовно обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.

У постанові від 23 листопада 2023 року у справі № 420/14443/22 Верховний Суд зазначив, що, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 01 квітня 2020 року у справі №806/647/15, від 21 січня 2021 року у справі №826/4681/18, від 28 жовтня 2021 року у справі №520/1578/2020, від 09 лютого 2022 року у справі №160/12290/20, від 17 жовтня 2024 року у справі № 420/18085/22.

Стосовно покликання позивача на порушення відповідачем порядку накладення на позивача дисциплінарного стягнення та те, що матеріали службового розслідування не містять подання командира підрозділу начальникові Головного управління про застосування до працівників батальйону дисциплінарного стягнення, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини п`ятої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції. Оскільки вказані доводи позивач висунув вперше на стадії апеляційного розгляду, такі виходять за межі позову та не підлягають дослідженню судом апеляційної інстанції.

З урахуванням вказаного, доводи позивача щодо безпідставності застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції є необґрунтованими, оскільки вибір одного із видів дисциплінарного стягнення належить до дискреційних повноважень органу, що має право приймати рішення за результатами розгляду дисциплінарного провадження.

Застосування дисциплінарного стягнення здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень, а позивач прийняв присягу працівника поліції та добровільно взяв на себе підвищені вимоги, які пред`являються до працівників поліції при проходженні служби і які він повинен дотримуватися.

Підпунктом 2 пункту 1 резолютивної частини наказу Національної поліції України №507 від 19.07.2022 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції» визначено застосовувати за результатами службових розслідувань за фактами причетності до скоєння корупційних кримінальних правопорушень, незаконного застосування табельної вогнепальної зброї або її втрати в умовах, що не пов`язані з веденням бойових дій, дорожньо-транспортних пригод з тяжкими наслідками, а також випадками керування транспортними засобами в стані (або з ознаками) сп`яніння, перебування на службі в стані сп`яніння, безпідставної відсутності на робочому місці (на службі) більше ніж добу до винних найсуворіший вид дисциплінарної відповідальності звільнення зі служби в поліції.

Зважаючи на те, що дії позивача свідчать про його недисциплінованість та безвідповідальне ставлення до обов`язку дотримуватись вимог законодавства України, наказів Національної поліції України, Присяги працівника поліції та є проявом неправомірної поведінки, оскільки дискредитують звання поліцейського, негативно впливають на рівень авторитету, створення позитивного іміджу Національної поліції та довіри суспільства до органів Національної поліції, що є несумісним із подальшим проходженням служби, приймаючи рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення (звільнення зі служби в поліції), відповідач діяв в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, а суд не вправі втручатися в дискреційні повноваження відповідача в умовах воєнного стану, спрямовані в тому числі на забезпечення загальної дисципліни у Національній поліції.

Враховуючи вищезазначене, оскільки матеріалами службового розслідування підтверджено факт порушення позивачем Присяги поліцейського та службової дисципліни, апеляційний суд приходить до переконання про правомірність оскаржуваних Наказів № № 3362 та 563 та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

В розрізі викладених обставин, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, з огляду на обставини, що викладені вище.

Доводи апеляційної скарги відповідача є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до помилкового висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та безпідставного часткового задоволення позову, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням постанови про відмову в задоволенні позову у відповідній частині.

Разом з тим, оскільки Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог фактично не оскаржується, а ухвалою апеляційного суду від 29 січня 2026 року за заявою позивача прийнято відмову останнього від апеляційної скарги та закрито апеляційне провадження у справі, таке слід залишити без змін у відповідній частині на підставі статті 316 КАС.

Керуючись статтями 308, 310, 315-317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року в частині задоволених позовних вимог та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
Т. В. Онишкевич

Повне судове рішення складено 09.02.2026.