Справа № 140/11090/25
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року ЛуцькСправа № 140/11090/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення прийнятого у формі витягу з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі Комісія Міноборони) №216/975 від 02.05.2025 про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975; зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 , ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького, складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачі є членами сім`ї старшого солдата ОСОБА_3 , який брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (причиною смерті став гострий трансмуральний інфаркт міокарда задньої стінки лівого шлуночка серця).

За результатами розгляду поданих документів Комісія Міноборони своїм рішенням, оформленим протоколом засідання №216/975 від 02.05.2025 призначила дружині та дочці старшого солдата ОСОБА_4 , померлого внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі Порядок №975), в розмірі 2/3 від 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2024 року), в сумі 1 514 000, 00 грн у рівних частках кожному. Позивачі не погоджуються з розміром одноразової грошової допомоги та вважають, що така має визначатись відповідно до пункту 2 Постанови №168 (у розмірі 15000000,00 грн у рівних частках кожному) з тих підстав, що смерть ОСОБА_5 настала у період воєнного стану внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Незгода з розміром одноразової грошової допомоги стала підставою звернення до суду із цим позовом.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 03.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 04.11.2025 залучено у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні (а.с.53-63). В обґрунтування цієї позиції відповідач зазначив, що як в Законі №2011-ХІІ, так і згідно з абзацом другим пункту 5 Порядку №975, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, розмір одноразової грошової допомоги встановлений на рівні 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть). Виплата збільшеного до 15000000,00 грн розміру одноразової допомоги згідно з пунктом 2 Постанови №168 передбачена для сімей військовослужбовців лише у двох випадках: у разі загибелі військовослужбовця; у разі, якщо військовослужбовець помер внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

Натомість причиною смерті старшого солдата ОСОБА_3 став гострий трансмуральний інфаркт міокарда задньої стінки лівого шлуночка серця. Будь-яких відомостей про наявність поранень ОСОБА_3 , захворювання внаслідок поранення і в подальшому внаслідок цього смерті - немає.

Відповідач вважає, що оскільки ОСОБА_3 не мав поранень (контузій, травм, каліцтв) та помер внаслідок захворювання, тому він не належить до категорії загиблих чи померлих внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовців, що надавало б членам його сім`ї право на отримання допомоги у збільшеному розмірі згідно з Постановою №168.

Також, на переконання відповідача, позовна вимога про зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити позивачам одноразову грошову допомогу є формою втручання в повноваження Міністерства оборони України та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Крім того, звертає увагу на ту обставину, що позивачі із заявою про здійснення виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 28.02.2022 № 168 до Міністерства оборони України не звертались, і, як наслідок, рішення про відмову у виплаті їм одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 не приймалось. Відтак, права та інтереси позивачів комісією Міністерства оборони України не порушені, а звернення до суду в вказаного питання є передчасним та необгрунтованим.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснень у справі не надала.

Інші зави по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_3 11.05.2022 вступив до лав Збройних Сил України, та виконував обов`язки по захисту Батьківщини у складі військової частини НОМЕР_2 на посаді водія 2 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу.

Посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_3 , виданим 07.06.2023, а також довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №847 від 27.10.2023 підтверджується, що ОСОБА_3 в період з 30.10.2022 по 24.03.2023, з 06.04.2023 по 12.08.2023, з 24.08.2023 по 18.10.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України перебуваючи в районі ведення бойових дій с. Приморське Васильківського району Запорізької області (а.с.31, 36).

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 05.01.2024 №5 старшого солдата ОСОБА_3 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку із смертю, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок гострого трансмурального інфаркту міокарда задньої стінки лівого шлуночка серця (а.с.38).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 08.01.2024 №88 та довідки про причину смерті, причиною смерті ОСОБА_3 є гострий трансмуральний інфаркт міокарда задньої стінки лівого шлуночка серця (а.с.38).

Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії від 13.11.2024 №3415 встановлено причинно-наслідковий зв`язок причини смерті ОСОБА_3 , а саме зазначено: «Захворювання, яке призвело до смерті та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини» (а.с. 41).

14.01.2025 позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (від імені якої діяла ОСОБА_1 ) звернулися із заявами до ІНФОРМАЦІЯ_4 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_6 (чоловіка та батька) відповідно до вимог Порядку №975 (а.с.82, 83 (зворот)).

ІНФОРМАЦІЯ_2 документи скерував Міністерству оборони України листом від 20.02.2025 №1589, за змістом якого відповідно до пункту 13 Порядку №975 подано висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам або утриманцям військовослужбовця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (а.с.105).

З протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.05.2025 №216/975 слідує, що розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги: 19. Дружині та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, старшого солдата ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_4 від 16.01.2024 в розмірі 2/3 частини 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому настала смерть (2024), в сумі 1514000, 00 грн у рівних частках кожній (а.с.46).

Вважаючи протиправним призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №975, а не згідно з пунктом 2 Постанови №168, позивачі звернулися до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до статті 41 Закону №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Частиною першою статті 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII) регламентовано, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Звідси слідує, що подія смерті військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби і подія смерті військовослужбовця під час проходження військової служби є визначеними законом підставами для призначення допомоги.

Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, наведений у статті 16-1 Закону №2011-XII. За приписами вказаної норми у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Підпунктом а пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону; 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Виходячи з такого законодавчого регулювання, вказана одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби.

Законом України від 29.07.2022 №2489-IX Про внесення змін до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - Закон №2489-IX) статтю 16-2 Закону №2011-XII доповнено пунктом 3 такого змісту: Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 3 розділу І Закону №2489-IX).

У пункті 1 розділу II Прикінцеві положення Закону №2489-IX зазначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пункту 3 розділу I цього Закону, який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та застосовується з 24.02.2022.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 9 статті 16-3 Закону №2011-XII).

Відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону №2011-XII Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 25.12.2013 №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, якою затверджено відповідний Порядок.

Цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

За пунктом 4 Порядку одноразова грошова допомога призначається у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Відповідно до приписів пункту 5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть);

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

За обставин цієї справи 14.01.2025 ОСОБА_1 у своїх інтересах та в інтересах доньки ОСОБА_2 звернулися до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявами про виплату їм одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю чоловіка/батька військовослужбовця ОСОБА_3 відповідно до положень Постанови №975.

Від ІНФОРМАЦІЯ_6 документи надійшли на розгляд Комісії Міністерства оборони України, якою було прийнято рішення, оформлене протоколом від 02.05.2025 року №216/975, про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №975 дружині та дочці померлого старшого солдата ОСОБА_3 в розмірі 2/3 частини 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому настала смерть (2024), в сумі 1514000, 00 грн у рівних частках кожній.

Позивачі оскаржують рішення про призначення їм одноразової грошової допомоги з підстав не застосування Постанови №168.

З цього приводу суд зазначає, що на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168 (тут і надалі в редакції на час смерті ОСОБА_3 ), абзацом першим пункту 2 якої установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1 - 1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Абзац шостий пункту 2 Постанови №168 передбачає, що виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пунктах 1 - 1-2 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави- агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

Отже, Постанова №168 є нормативно-правовим актом, який встановлює право на отримання одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-2 цієї постанови, на період дії воєнного стану.

При цьому виплата збільшеного до 15000000,00 грн розміру одноразової допомоги згідно з пунктом 2 Постанови №168, передбачена для сімей військовослужбовців лише у двох випадках: 1) у разі загибелі військовослужбовця; 2) у разі, якщо військовослужбовець помер внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

Верховний Суд неодноразово висловлював правовий висновок (постанови від 29.03.2024 у справі №440/3321/23, від 21.08.2024 у справі №160/20229/22, від 18.11.2024 у справі №240/1743/24, від 17.03.2025 у справі №280/2749/24), відповідно до якого питання розміру допомоги визначається окремо та залежить від окремих чинників (умов), а саме:

- у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (абзац перший пункту а частини першої статті 16-2 Закону №2011-ХІІ);

- у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби (абзац другий пункту а частини першої стаття 16-2 Закону №2011-ХІІ);

- у розмірі 15000000,00 грн на період дії воєнного стану сім`ям загиблих осіб (абзац перший пункту 2 Постанови №168), а також сім`ям осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (абзац шостий пункту 2 Постанови №168).

Верховний Суд у постанові від 18.11.2024 у справі №240/1743/24 вказав, що виходячи з буквального змісту абзацу першого пункту 2 Постанови №168, висновується, що Кабінет Міністрів України при установленні права сімей загиблих осіб на одноразову грошову допомогу не визначає жодних інших умов її виплати, окрім факту смерті особи у період воєнного стану.

Водночас інший вид допомоги - одноразова грошова допомога сім`ям осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), також пов`язаний з воєнним станом. Однак на відміну від допомоги сім`ям загиблих осіб, положенням абзацу шостого пункту 2 Постанови № 168 передбачено низку умов для виплати такої одноразової грошової допомоги, а саме: 1) наслідкова умова - отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), яке спричинило смерть особи; 2) часова умова - отримання поранення (контузії, травми, каліцтва) саме в період воєнного стану; 3) функціональна умова - отримання поранення під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії; 4) територіальна умова - перебування безпосередньо в районах ведення (здійснення) зазначених у пункті 3 дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора; 5) функціонально-часова - отримання поранення у період здійснення зазначених у пункті 3 дій; 6) наслідково-часова умова - настання смерті особи не пізніше ніж через один рік після такого поранення (контузії, травми, каліцтва).

Отже, формальний зміст абзаців першого та шостого пункту 2 Постанови №168 вказує на те, що Кабінет Міністрів України установив виплату одноразової грошової допомоги в однаковому розмірі 15000000,00 грн при настанні одного і того ж наслідку - смерті особи, але залежно від її причин (загибель або в результаті, зокрема поранення) він застосував різні способи викладення змісту таких норм, зокрема щодо встановлення певних умов її виплати.

З огляду на зміст приписів пунктів 1 та 2 Постанови №168 загибель військовослужбовця Збройних Сил в період дії воєнного стану сама по собі не є достатньою умовою для виплати одноразової грошової допомоги в разі його загибелі. Така умова повинна враховуватися у взаємозв`язку з іншими умовами, що передбачені абзацом шостим пункту 2 цієї постанови для виплати одноразової грошової допомоги сім`ям осіб, зазначених у пунктах 1 - 1-2 цієї Постанови №168, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва).

Верховний Суд у постанові від 17.03.2025 у справі №280/2749/24 зауважував, що чинним законодавством України передбачено три розміри одноразової грошової допомоги, для кожного із яких чітко визначені на законодавчому рівні умови призначення та виплати.

Так на відміну від Закону №2011-ХІІ та Порядку №975, Постанова №168 містить звужений перелік підстав для виплати допомоги у збільшеному розмірі через те, що розмір допомоги у сумі 15000000,00 грн передбачений лише на період дії воєнного стану та виключно для сімей загиблих військовослужбовців, а також померлих, але внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовців.

Тобто, має існувати факт загибелі військовослужбовця або смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), тоді як смерть ОСОБА_3 згідно з наданими документами не є наслідком отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Повертаючись до обставин цієї справи, відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 08.01.2024 №88 та довідки про причину смерті, причиною смерті ОСОБА_3 є гострий трансмуральний інфаркт міокарда задньої стінки лівого шлуночка серця (а.с.38).

Згідно з протоколом засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії від 13.11.2024 №3415 встановлено причинно-наслідковий зв`язок між захворюванням старшого солдата ОСОБА_3 (гострий трансмуральний інфаркт міокарда задньої стінки лівого шлуночка серця) та його смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 : «Захворювання, яке призвело до смерті та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини».

Оскільки первинні медичні документи та матеріали справи не містять інформацію про те, що ОСОБА_3 мав поранення (контузію, травми, каліцтво), а навпаки підтверджують смерть ОСОБА_3 внаслідок захворювання, тому він не належить до категорії загиблих та померлих внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовців, що давало б родині на отримання допомоги у збільшеному розмірі згідно з Постановою №168. На поточну дату зазначені документи залишаються чинними і не скасованими.

Позивачами помилково ототожнюється поняття загибель (смерть) внаслідок поранення із смертю внаслідок захворювання.

Отже, суд відхиляє доводи позивачів про те, що оскільки смерть ОСОБА_3 відбулася у період воєнного часу та настала у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане із захистом Батьківщини, то вони мають право на одноразову грошову допомогу, передбачену Постановою №168.

Крім того, судом встановлено, що позивачі подали заяви про виплату одноразової грошової допомоги на підставі Порядку №975 та матеріали справи не містять доказів їх звернення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої саме Постановою №168.

З огляду на законодавче регулювання підстав призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом №2011-ХІІ, Порядком №975 та Постановою №168, а також фактичні обставини справи, рішення відповідача про виплату допомоги у визначеному законодавством розмірі у рівних частках кожному, що еквівалентно 2/3 частини від 750-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у якому помер ОСОБА_3 , прийняте з урахуванням поданих документів та висновку обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги.

В контексті сказаного суд зазначає, що Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану затверджено наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №45 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за №176/39223; далі - Порядок №45). Цей порядок визначає завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД), передбаченої пунктом 2 Постанови №168.

Розділом ІІ регламентований порядок направлення органом військового управління, військовою частиною, установою, військовим навчальним закладом документів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (ТЦКСП) у випадку загибелі військовослужбовця, який помер внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини (що не є релевантним до спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 розділу ІІІ Порядку №45 районний (міський) ТЦКСП є органом, уповноваженим приймати документи (додаток 2) від осіб, які можуть звернутися за ОГД, оформлювати документи для її призначення та виплати.

Обласний (Київський міський) ТЦКСП: є органом, уповноваженим подавати висновок щодо можливості призначення ОГД. У разі отримання інформації, яка не відповідає раніше наданому висновку, не пізніше 3 робочих днів подається новий висновок з урахуванням встановлених обставин; проводить перевірку отриманих з Департаменту соціального забезпечення результатів попереднього опрацювання документів для призначення ОГД, та не пізніше 3 робочих днів після їх реєстрації письмово повідомляє про результати проведеної роботи.

Щодо алгоритму опрацювання документів, які подаються для призначення та виплати ОГД, який передбачений VI розділом Порядку №45, то пунктом 4.3 визначено, що обласний (Київський міський) перевіряє отримані документи, визначає осіб, які документально підтвердили своє право на одержання ОГД, а також осіб, які звернулися (можуть звернутися) за її одержанням, але не надали (надали не всі) документи.

Результати опрацювання документів обласним (Київським міським) ТЦКСП зазначаються у висновку та доповіді, які разом з іншими документами, зазначеними в додатку 6, надсилаються до Департаменту соціального забезпечення (через Управління соціальної підтримки)., Комплект документів надсилається з використанням системи електронного документообігу, для цього він сканується у один файл формату PDF, на який накладається кваліфікований електронний підпис. У разі тривалої відсутності зв`язку (понад 5 робочих днів) комплект документів надсилається на паперових носіях, а після відновлення зв`язку - невідкладно ще раз з використанням системи електронного документообігу.

Надалі Департамент соціального забезпечення після отримання від обласного (Київського міського) ТЦКСП документів, надсилає запит до Кадрового центру Збройних Сил України щодо військовослужбовців, які загинули та відповідно до пункту 1 розділу ХIII Інструкції № 280, віднесені до бойових безповоротних втрат під час дії воєнного стану.

Далі документи опрацьовуються структурними підрозділами апарату Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України відповідно до їх повноважень та подаються на розгляд Комісії Міноборони.

Після прийняття головним розпорядником бюджетних коштів рішення щодо призначення ОГД (відмови у призначенні, повернення документів на доопрацювання - у разі коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) Департамент соціального забезпечення не пізніше 3 робочих днів доводить його до фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_7 для інформування обласних (Київського міського) ТЦКСП, та, у разі її призначення,- готує проекти розподілів відкритих асигнувань для виплати допомоги в порядку черговості відповідно до дати надходження документів з обласного (Київського міського) ТЦКСП.

Виплата ОГД здійснюється обласним (Київським міським) ТЦКСП на підставі наказу не пізніше 5 робочих днів з дня відкриття асигнувань шляхом перерахування коштів на рахунок в установі банку державного сектору, зазначений отримувачем допомоги у своїй заяві.

Враховуючи викладене, саме обласний ТЦК та СП уповноважений подавати висновок щодо можливості призначення ОГД до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України (через Управління соціальної підтримки), який після опрацювання подаються на розгляд Комісії Міноборони, яка приймає рішення щодо призначення ОГД.

У суду відсутні докази того, що від ІНФОРМАЦІЯ_8 до Міністерства оборони України скеровано відповідні документи на призначення позивачам одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови №168, тож питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою №168, відповідачем у встановленому законом порядку не вирішувалося.

Позивачі не довели перед судом наявності законних підстав для призначення їм одноразової грошової допомогу як членам сім`ї загиблого старшого солдата ОСОБА_3 , внаслідок захворювання та причини смерті, пов`язаних із захистом Батьківщини, відповідно до Постанови №168 в розмірі 15000000,00 грн і, як наслідок, відсутні підстави для зобов`язання відповідача здійснити вказані дії.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд при вирішенні спору дійшов висновку, що оспорюване рішення відповідача (пункт 19), оформлене протоколом Комісії Міноборони від 02.05.2025 №216/975, прийняте у межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством, обґрунтовано. В той час як порушення прав позивачів, про захист яких вони просили в судовому порядку, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачам.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.М. Димарчук