Справа № 320/4494/26
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10 лютого 2026 року м. Київ № 320/4494/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Щавінський В.Р., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства освіти і науки України з вимогами:

- визнати протиправним та не чинним положення про призупинення поновлення (включаючи допуск до освітнього процесу після завершення строку переривання навчання) на денну форму здобуття освіти пункту 1 наказу Міністерства освіти і науки України від 24.06.2024 року № 910 «Про деякі особливості набуття та поновлення статусу здобувача освіти» (у редакції 21.01.2025), як таке, що не враховує та, відповідно, порушує базові права визначеної категорії громадян України, а саме: осіб, які являються військовозобов`язаними та досягай визначеного законодавством України граничного віку направлення на базову військову службу і можуть бути за віком мобілізовані у період дії особливого правового режиму воєнного стану в Україні, проте, які на законних підставах отримали і мають чинну законно діючу відстрочку від призову на військову службу на особливий період дії воєнного стану в країні і не підлягають призову на військову службу під час мобілізації впродовж всього періоду дії такої відстрочки;

- зобов`язати відповідача, для усунення незаконного порушення базових прав позивача та приведення діючого чинного положення про призупинення поновлення (включаючи допуск до освітнього процесу після завершення строку переривання навчання) на денну форму здобуття освіти пункту 1 наказу Міністерства освіти і науки України від 24.06.2024 року №910 «Про деякі особливості набуття та поновлення статусу здобувача освіти» (у редакції від 21.01.2025 року), у відповідність до законодавства України вищої юридичної сили (ст.ст. 53, 43, 48, 46, 23, 24, ч.1 ст.8, ст. 58 та ч.3 ст.22 Конституції України, ч.1 ст. 53 ЗУ «Про освіту», п. 11і ст.1 ЗУ «Про вищу освіту», ст.10 та ч.2. ст.17 ЗУ «Про захист прав споживачів», ч.1 ст.525, ч.1 ст.526 та ч.1 ст.651 ЦКУ, ст.14 та ст.2 додаткового протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), скасувати чинне положення про призупинення поновлення пункту 1 наказу Міністерства освіти і науки України від 24.06.2024 року № 910 «Про деякі особливості набуття та поновлення статусу здобувача освіти» (у редакції 21.01.2025), або внести до нього необхідні зміни шляхом внесення категорії осіб з числа громадян України, які, за умови наявності інформації про їх попереднє навчання в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, є військовозобов`язаними та відповідно до статті 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» досягай граничного віку направлення на базову військову службу і можуть бути за віком мобілізованими у період дії особливого правового режиму воєнного стану в Україні, проте, які на законних підставах, відповідно до діючих положень частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» отримали і мають чинну діючу відстрочку від мобілізації на військову службу на особливий період дії воєнного стану в Україні, і на період дії такої відстрочки не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, до переліку категорій осіб, які в пункті 1 наказу Міністерства освіти і науки України від 24.06.2024 року № 910 «Про деякі особливості набуття та поновлення статусу здобувача освіти» (у редакції 21.01.2025) являються винятками до положення про призупинення поновлення на денну форму здобуття освіти (включаючи допуск до освітнього процесу після завершення строку переривання навчання), що в подальшому зробить юридично можливим, на весь період дії правового режиму воєнного стану в Україні, поновлення на денну форму здобуття освіти (включаючи допуск до освітнього процесу після завершення строку переривання навчання) в статусі здобувачів освіти за денною формою навчання в вищих навчальних закладах України цієї категорії осіб, до яких належить позивач, та зробить юридично можливим, впродовж невизначеного періоду часу відповідного тривалості дії особливого періоду правового режиму воєнного стану в Україні, остаточне закінчення такими особами завершального етапу навчання шляхом проведення повторної підсумкової атестації, та необхідного захисту їх кваліфікаційної дипломної магістерської роботи без незаконної примусової зміни власної індивідуальної освітньої траєкторії та форми здобуття освіти, за тією формою здобуття освіти, яка повністю відповідає формі здобуття освіти освітньої програми на яку вони були офіційно зараховані до вищого навчального закладу та за якою навчались впродовж всього строку здобуття своєї освіти, сплативши до бюджету вищого навчального закладу, в разі свого навчання за кошти фізичних або юридичних осіб, необхідні відповідні кошти;

- зобов`язати Міністерство освіти і науки України провести відповідні необхідні технічні дії в Єдиній державній електронній базі з питань освіти по відношенню до позивача - громадянина України ОСОБА_1 , що зробить можливим надання ОСОБА_1 статусу здобувача денної форми здобуття освіти та його поновлення в статусі студента денної форми здобуття освіти в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка для проходження ним повторної часткової підсумкової атестації з академічним захистом кваліфікаційної роботи за освітньою магістерською програмою денної форми здобуття освіти «Корпоративні фінанси» та отримання, в разі успішного захисту кваліфікаційної дипломної роботи, відповідного диплому;

- зобов`язати Київський національний університет імені Тараса Шевченка поновити в статусі здобувача освіти денної форми здобуття освіти позивача - громадянина України ОСОБА_1 та організувати захист позивачем, в межах проведення повторної часткової підсумкової атестації, кваліфікаційної магістерської роботи за освітньою магістерською програмою денної форми здобуття освіти «Корпоративні фінанси» з подальшою, в разі успішного захисту кваліфікаційної роботи, видачею позивачу диплому про вищу освіту відповідного зразка за освітньо-науковою магістерською програмою денної форми здобуття освіти «Корпоративні фінанси» спеціальності 072 Фінанси, банківська справа та страхування.

Пунктом 3 частини 1 статті 171 КАС України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до п.4 ч. 5 ст. 160 КАС України зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Пунктом 5 ч. 5 ст. 160 КАС України передбачено, що в позовній заяві, зокрема, зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Суддя зазначає, що п. 9 ч. 5 ст. 160 КАС України вказує на невичерпний перелік інформації, яка може бути висвітлена в адміністративному позові задля правильного вирішення спору.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 по справі №640/7310/19 зазначено: особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень (а якщо відповідачем може бути суб`єкт господарювання, то який саме) порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать. Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право. Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Зважаючи на те, що рішення суду завжди спрямоване на захист конкретного суб`єктивного права, зміст позовних вимог не може бути абстрактним чи містити певні умовні категорії і повинен формулюватись максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне із обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Як вбачається з вступної частини позовної заяви, позивач визначив відповідачем Міністерство освіти і науки України.

Однак, у прохальній частині позовної заяви позивачем заявлені вимоги і до Київського національного університету імені Тараса Шевченка, якого позивач зазначив у якості третьої особи.

Отже, позивачу слід уточнити позовні вимоги із зазначенням у вступній частині позовної заяви належного(-их) відповідача(-ів) та змісту позовних вимог щодо кожного з відповідача(-ів), у разі зазначення в позовній заяві кількох відповідачів.

Суддя констатує, що відсутність конкретних вимог позивача, у прохальній частині, позбавляє суд, за наявності на те підстав, застосувати ефективний спосіб судового захисту.

Крім того, позивачем не викладено прохальну частину позову у відповідності до законодавства, з чітким зазначенням порушеного права та конкретизованим, ефективним способом відновлення порушених прав.

Суддя констатує, що відсутність конкретних вимог позивача, у прохальній частині, позбавляє суд, за наявності на те підстав, застосувати ефективний спосіб судового захисту.

Суддя зазначає, що адміністративне судочинство здійснюється з метою захисту конкретного порушеного суб`єктивного права, що належить особі, тому зміст позовних вимог не може бути абстрактним чи містити певні умовні категорії і повинен формулюватись максимально чітко і зрозуміло.

Таким чином, для усунення зазначених недоліків позивачу необхідно подати до суду належним чином оформлену позовну заяву для суду, із чітким викладенням прохальної частини у відповідності до законодавства, із зазначенням порушеного права та конкретизованим, ефективним способом відновлення порушених прав, з урахуванням висновків суду.

Крім того, згідно з частиною третьою статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 (далі - Закон №3674-VI) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" установлено у 2026 році прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць: з 1 січня 3328 грн.

Суд звертає увагу на те, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати не чинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Аналогічний правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.11.2020 у справі № 9901/67/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 93218001) та Верховним Судом у постанові від 09.09.2020 у справі №540/2321/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 91414456).

Як вбачається з прохальної частини позову, позивачем заявлено декілька вимог немайнового характеру та похідні від них.

Таким чином, при зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачу слід було сплатити судовий збір за кожну вимогу.

Однак, позивачем на підтвердження сплати судового збору надано суду докази сплати судового збору лише за одну вимогу у розмірі 1331,20 грн.

Отже, судовий збір за подачу даного адміністративного позову вважається не сплаченим.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Вказані недоліки повинні бути усунуті у десятиденний строк з дня отримання позивачем копії даної ухвали шляхом подання до суду заяви про усунення недоліків з посиланням на номер даної справи, з долученням:

- уточнення складу учасників справи та/або уточнення прохальну частину позовної заяви, з урахуванням вказаних судом зауважень;

- подання до суду доказів доплати судового збору.

Суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суддя також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи "Креуз проти Польщі", що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuz v. Poland" №28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, КАС України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі. Позаяк, законодавством чітко встановлено наслідки невиконання таких вимог, а саме постановлення судом ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 161, 169, 171 КАС України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Щавінський В.Р.