Справа № 336/158/26
Суддя: Савеленко О. А.
Дата ухвалення: 2026-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/336/32/2026
Справа № 336/158/26
Провадження № 2-а/336/32/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Савеленко О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позовна заява обґрунтована тим, що 21.12.2025, приблизно о 06 годині 10 хвилин у темну пору доби, позивачка, керуючи автомобілем «Toyota», марки RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалася по вул. Чарівній в м. Запоріжжя від місця свого фактичного проживання м. Запоріжжя вул. Чарівна буд. № 159 у напрямку вул. Шевченко буд. № 203, не порушуючи при цьому жодних правил дорожнього руху. Разом з нею в автомобілі на передньому пасажирському сидінні знаходився її чоловік, ОСОБА_3 . Перед початком руху вони пристебнули паски пасивної безпеки. Приблизно о 06 годині 15 хвилин 21.12.2025 в районі буд. № 115 по вул. Чарівній у м. Запоріжжі транспортний засіб, яким керувала позивачка, був безпідставно зупинений працівником поліції, а саме капітаном поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП України Національної поліції України Скоторенко В.С. Коли поліцейський підійшов до автомобіля, представився, не пояснив будь-якої причини та підстави зупинки транспортного засобу, та запропонував позивачці надати йому для перевірки водійське посвідчення, технічний паспорт на транспортний засіб. Виконуючи вимоги поліцейського, ОСОБА_4 потягнулась за сумкою, в якій знаходилися документи і яка в той момент була на задньому пасажирському сидінні. Пристебнутий ремінь безпеки не дав їй можливості дотягнутись до сумки, у зв`язку з чим вона відстебнула пасок. У подальшому, поліцейський заявив, що вона взагалі не була пристебнута паском. З даним твердженням не погоджується, оскільки вона не відповідає дійсності. Вважає, що з боку працівника поліції мали місце порушення під час здійснення безпідставної зупинки транспортного засобу.

Посилаючись на викладені обставини, просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 6383694 від 21.12.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_5 до відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, справу закрити.

Ухвалою судді від 13.01.2026 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 21.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу надано строк для надання відзиву.

В порядку ст.162 КАС України представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, у якому представник просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне.

21.12.2025 під час несення служби співробітником УПП в Запорізькій області було зупинено транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 , яка, керуючи транспортним засобом, порушила вимоги п.2.3 в ПДР України, а саме керувала транспортним засобом, який обладнаний засобом пасивної безпеки, та при цьому не була пристебнута. Додатково зазначає, що з відеозапису події в момент виявлення правопорушення та розгляду справи вбачається, що позивачка не викликала адвоката для отримання правової допомоги, не заявляла клопотань щодо необхідності залучення адвоката. В діях працівника поліції не вбачається порушень норм чинного законодавства при винесенні спірної постанови.

Вивчивши обставини справи, враховуючи доводи сторін, дослідивши наявні у справі докази в сукупності, суд дійшов до наступного.

Як вбачається зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6383694 від 21.12.2025 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, складеної відносно ОСОБА_6 , 21.12.2025 о 06 годині 19 хвилин в м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 115, водій ОСОБА_6 керувала транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки та була непристебнута ременем безпеки, чим порушила п.2.3 «в» ПДР України (а.с.20-21).

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 уклали шлюб 14.02.2009, після чого Богословська змінила прізвище на ОСОБА_7 (а.с.22).

З дослідженого судом відеозапису, долученого до відзиву на позовну заяву, вбачається, що на відеозаписі зафіксовані події, які мали місце 21.12.2025 за участю водія ОСОБА_1 . Як вбачається з відеозапису автомобіль під керуванням позивачки був зупинений працівниками поліції, які після зупинки повідомили водія, що автомобіль зупинений на підставі ст.35 Закону України «Про національну поліцію України» (час відеозапису 06:21:44). Після зупинки працівник поліції пояснив, що автомобіль був зупинений, оскільки водій рухалась у лівій смузі при вільній правій, а також працівниками поліції було зафіксовано, що водій не була пристебнута паском безпеки. На місці зупинки ОСОБА_5 погодилась з названими поліцейським порушеннями, при цьому пояснила, що завжди пристебується, а того дня не пристебнулась (час відеозапису 06:21:57). На відеозаписі видно, що позивачка не пристебнута та пристебнулась лише, коли підійшли поліцейські (час відеозапису 06:21:55). Під час розгляду справи поліцейським роз`яснено ОСОБА_5 положення ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП (час відеозапису 06:24:34). Крім того, доводи позивачки про те, що вона після вимоги поліцейського надати документи, потягнулась за сумкою на заднє сидіння спростовуються дослідженим відеозаписом, оскільки сумка на момент зупинки була вдягнута у позивачки через плече. У подальшому, під час спілкування з позивачкою, поліцейським у останньої було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме стійкий запах алкоголю, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, у зв`язку з чим запропоновано на місці пройти огляд на стан сп`яніння. Результат огляду водія ОСОБА_5 0,22 проміле.

Як випливає із змісту ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а в силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі "Лутц проти Німеччини", "Отцюрк проти Німеччини", "Девеєр проти Бельгії", "Адольф проти Австрії" та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою статті 72 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 № 3353 (далі Закон № 3353), встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Статтею 14 Закону «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 2.3 «в» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Приписи ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 21.12.2025 в м. Запоріжжя по вул. Чарівній водій ОСОБА_6 керувала транспортним засобом, який обладнаний засобами пасивної безпеки та не була пристебнута ременем безпеки.

Факт вчинення позивачкою вказаного правопорушення підтверджується дослідженими матеріалами справи, безпосередньо відеозаписом з місця правопорушення, яким також спростовуються доводи позивачки щодо порушення поліцейськими процедури розгляду справи.

Спірна постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 9, 72, 73, 75, 77, 205, 241, 242, 244, 246, 286 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.А. Савеленко

12.02.26