Справа № 420/42159/25
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2026-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

11 лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/42159/25

Суддя-доповідач П`ятого апеляційного адміністративного суду Димерлій О.О., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою 297 комендатури охорони та обслуговування на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 року у справі №420/42159/25 про повернення позовної заяви позивачеві

У С Т А Н О В И В:

297 комендатура охорони та обслуговування Міністерства оборони України звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косюти Василя Ігоревича від 04.12.2025 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №79744667 про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчого збору у розмірі 32000 грн. та пункт 3 постанови про відкриття виконавчого провадження №79744667.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 року у справі №420/42159/25 позовну заяву 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із вище означеною ухвалою суду першої інстанції позивачем вперше апеляційну скаргу до П`ятого апеляційного адміністративного суду подано 13.01.2026.

Вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження установлено, що суб`єктом владних повноважень до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору, а викладене в апеляційній скарзі клопотання про відстрочення сплати судового збору було необґрунтованим.

У зв`язку з чим, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2026 у задоволенні клопотання 297 комендатури охорони та обслуговування про відстрочення сплати судового збору відмовлено.

Апеляційну скаргу 297 комендатури охорони та обслуговування на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 у справі №420/42159/25 про повернення позовної заяви позивачеві - залишено без руху.

Для усунення недоліків поданої апеляційної скарги надано скаржнику 10-денний строк, з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом надання до апеляційного суду доказів сплати судового збору у розмірі 2422грн. 40коп.

У зв`язку з не усуненням недоліків (не подання до суду доказів сплати судового збору), ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2026 апеляційну скаргу 297 комендатури охорони та обслуговування на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 у справі №420/42159/25 про повернення позовної заяви позивачеві - повернуто особі, яка її подала.

У подальшому, 04.02.2026 ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно подано апеляційну скаргу на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 у справі №420/42159/25 про повернення позовної заяви позивачеві.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2026 року у задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_2 про відстрочення сплати судового збору відмовлено.

Апеляційну скаргу 297 комендатури охорони та обслуговування на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 у справі №420/42159/25 про повернення позовної заяви позивачеві залишено без руху.

Для усунення недоліків поданої апеляційної скарги надано скаржнику 10-денний строк, з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом подання до апеляційного суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 у справі №420/42159/25 із зазначенням обґрунтованих підстав для поновлення такого строку, з підтверджуючими доказами та матеріалами, а також доказів сплати судового збору в сумі 2662 грн. 40 коп.

10.02.2026 року на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 297 комендатури охорони та обслуговування надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, у якій викладено повторне клопотання про відстрочення строку сплати судового збору у даній справі, а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Надаючи оцінку вище означеному клопотанню суб`єкта владних повноважень про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, судова колегія уважає за необхідне зазначити про таке.

Питання звільнення від сплати судового збору як складової судових витрат, зменшення його розміру, відстрочення чи розстрочення його сплати врегульовано положеннями частини 1 статті 133 КАС України, відповідно до якої суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно із частиною 2 статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір», відповідно до статті 1 якого судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульовано статтею 8 Закону України "Про судовий збір", норма якої є спеціальною.

Як слідує зі змісту положень статті 8 Закону України "Про судовий збір", існує три умови, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони та за її клопотанням, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення (частина перша статті 8 Закону України "Про судовий збір"), зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга цієї ж статті), а саме:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, із викладених норм убачається, що підставою для відстрочення сплати судового збору є майновий стан сторони. При цьому, при зверненні до суду із клопотанням про відстрочення сплати судового збору особа повинна додати до нього належні докази на підтвердження того, що у неї немає відповідних коштів (бюджетних асигнувань) для сплати судового збору. Якщо таких доказів до суду не подано, то клопотання про відстрочення сплати судового збору уважається необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Слід зазначити, що до поданого клопотання про відстрочення строку сплати судового збору у даній справі, скаржником долучено виписку з рахунку за за 14.01.2026, лист Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 04.11.2024 №220/13/9088, доповідна записка позаштатного юрисконсультанта НОМЕР_1 комендатури охорони та обслуговування від 12.01.2026, гарантійний лист №2079/174/22/1938/пс.

У свою чергу, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2026 року додані документи, а саме виписка з рахунку за за 14.01.2026, лист Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 04.11.2024 №220/13/9088, доповідна записка позаштатного юрисконсультанта НОМЕР_1 комендатури охорони та обслуговування від 12.01.2026, гарантійний лист №2079/174/22/1938/пс, визнані судом неналежними та недопустимими доказами, які б підтверджували вчинення суб`єктом владних повноважень усіх можливих дії щодо сплати судового збору, а також свідчили про тяжкий майновий стан скаржника.

Будь-яких інших доказів, а саме під час звернення з повторним клопотанням про відстрочення про відстрочення строку сплати судового збору у даній справі, скаржником до суду не надано.

Більше того, після залишення вперше поданої НОМЕР_1 комендатурою охорони та обслуговування Міністерства оборони України апеляційної скарги без руху (ухвала від 14.01.2026), ані після повернення її скаржнику, ані станом на час подання повторного клопотання, позивачем не вчинено жодних дій з метою сплати судового збору.

Відтак, за наслідками дослідження клопотання ІНФОРМАЦІЯ_2 установлено, що скаржником не додано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вчинення ним усіх можливих дій з метою сплати судового збору за подання до апеляційного суду даної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, а також про тяжкий майновий стан відповідача.

З урахуванням наведеного, клопотання ІНФОРМАЦІЯ_2 про відстрочення сплати судового збору є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Що ж стосується заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 року у справі №420/42159/25, суддя-доповідач вказує про таке.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлене специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг.

Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо такі пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання касаційної скарги.

Слід зазначити, що у відповідності до положень частини другої статті 298, частини восьмої статті 169 КАС України повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення з такою скаргою в порядку, встановленому законом.

При цьому, право суб`єкта владних повноважень повторного звернення з апеляційною скаргою має темпоральні межі, установлені нормою частини другої статті 299 зазначеного Кодексу:

один рік з дня складення повного тексту судового рішення (крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки).

Тобто, скаржник має право на повторне звернення з апеляційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги і таке звернення відбувається без зволікання.

Так, статтею 296 Кодексу адміністративного судочинства України однією з вимог апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

Апеляційний суд зазначає, що 297 комендатура охорони та обслуговування Міністерства оборони України, діючи як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи.

До того ж, 297 комендатура охорони та обслуговування Міністерства оборони України є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому відсутність у митному органу фінансування, зокрема, в частині видатків передбачених на сплату судового збору не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами Кодексу адміністративного судочинства України процесуальних обов`язків щодо оформлення апеляційної скарги.

Обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень не є об`єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судове рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати своє право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, апеляційний суд дійшов висновку, що невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Належними доказами поважності підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору за звернення до суду з апеляційною скаргою, є докази, які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій скаржника з моменту виникнення права на апеляційне оскарження, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України, які б свідчили, що відповідач дійсно бажає реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справі в найкоротші строки.

При цьому, такі дії повинні вчинятися у взаємозв`язку інтервалів часу:

з моменту виникнення права на апеляційне оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше;

з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги до дати повторного звернення з апеляційною скаргою тощо.

Верховний Суд у постанові від 24 липня 2023 року у справі №200/3692/21 зробив висновок, що процесуальний строк, зокрема строк на апеляційне оскарження в разі повторного подання апеляційної скарги, може бути поновлено у разі дотримання одночасно таких умов:

- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

- повторне подання апеляційної скарги відбулось у межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або впродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

- скаржник продемонстрував добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження і вжив усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;

- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції та не могли бути усунуті скаржником;

- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

Отже, право відповідача на повторне звернення з апеляційною скаргою після її повернення не є абсолютним й, окрім його реалізації без зайвих зволікань, скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої апеляційної скарги відбулося з причин, які об`єктивно не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2022 року у справі №380/17601/21.

Як слідує з матеріалів справи, вперше, апеляційну скаргу 297 комендатури охорони та обслуговування на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 року у справі №420/42159/25 про повернення позовної заяви позивачеві скаржником подано безпосередньо до апеляційного суду 13 січня 2026 року, тобто в межах, визначеного статтею 295 КАС України, строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Водночас, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2026 у задоволенні клопотання 297 комендатури охорони та обслуговування про відстрочення сплати судового збору - відмовлено.

Апеляційну скаргу 297 комендатури охорони та обслуговування на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 у справі №420/42159/25 про повернення позовної заяви позивачеві - залишено без руху.

Для усунення недоліків поданої апеляційної скарги надано скаржнику 10-денний строк, з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом надання до апеляційного суду доказів сплати судового збору у розмірі 2422грн. 40коп.

У зв`язку з не усуненням недоліків (не подання до суду доказів сплати судового збору), ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2026 апеляційну скаргу 297 комендатури охорони та обслуговування на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 у справі №420/42159/25 про повернення позовної заяви позивачеві - повернуто особі, яка її подала.

У подальшому, 04.02.2026 297 комендатурою охорони та обслуговування Міністерства оборони України повторно подано апеляційну скаргу на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 у справі №420/42159/25 про повернення позовної заяви позивачеві.

У цьому випадку, під час повторного звернення скаржником не подано до суду апеляційної інстанції доказів вчинення дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору за подання апеляційної скарги безпосередньо у справі №420/42159/25 фінансування з Державного бюджету України у взаємозв`язку вказаних часових інтервалів.

Що стосується підходів, які мають застосовуватись апеляційним судом для оцінки поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, то Верховний Суд неодноразово вказував, що сам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, а тому при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду, яким чином діяла ця особа протягом зазначеного часу.

Суди мають враховувати, чи вчинялись особою, яка має намір подати апеляційну скаргу, усіх можливих та залежних від неї дій у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень.

При цьому, усталеною є позиція Верховного Суду, що самого лише усунення недоліків, які слугували підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, недостатньо для поновлення строку на апеляційне оскарження. Лише у сукупності з обставинами повторного подання скарги у стислі строки таке звернення свідчитиме про добросовісність заявника при реалізації права на апеляційне оскарження рішення суду і, відповідно, наявність підстав для поновлення такого процесуального строку.

Наведений висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 06.02.2024 року у справі №420/17411/22.

Як стверджував скаржник, здійснити сплату судового збору було не можливо з огляду на відсутність розподілу належних бюджетних асигнувань у 297 комендатури охорони та обслуговування.

Разом з цим, судова колегія вказує, що згідно до висновків Верховного Суду у справах №826/9136/17, №806/2321/16 у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору державним органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

За таких обставин, довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Колегія суддів зауважує, що своєчасне звернення з первинною апеляційною скаргою не означає, що після її повернення повторне звернення до апеляційного суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, установлених процесуальним законом, оскільки в такому випадку порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Більше того, до заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження відповідачем не долучено доказів, які б свідчили, що скаржник вчиняв послідовні та регулярні дії, спрямовані на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України, з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги до дати повторного звернення з апеляційною скаргою.

Враховуючи викладене, доводи скаржника не виправдовують безпідставність порушення суб`єктом владних повноважень процесуальних строків, встановлених законом, для реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення, та не свідчить про поважність причин пропуску цього строку.

Беручи до уваги наведене вище, суддя-доповідач дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції слід відмовити.

З метою надання скаржнику можливості виконати вимоги судового рішення, суддя-доповідач дійшов висновку про необхідність продовження строку для усунення, визначених ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2026 року, недоліків апеляційної скарги на 5 днів з дня отримання даного судового рішення.

Керуючись ст. 118, 121, 292, 294, 298, 321 суддя-доповідач

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_2 про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Визнати неповажними підстави вказані представником ІНФОРМАЦІЯ_2 у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

У задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 року у справі №420/42159/25 - відмовити.

Продовжити ІНФОРМАЦІЯ_2 строк для усунення, визначених ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2026 року, недоліків апеляційної скарги на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 року у справі №420/42159/25, на 5 днів з дня отримання даного судового рішення, шляхом подання до апеляційного суду:

- обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 року у справі №420/42159/25 із наведенням інших поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду з підтверджуючими доказами та матеріалами;

- доказів сплати судового збору в сумі 2662 грн. 40 коп.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій