Справа № 120/3563/25
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3563/25

Головуючий у 1-й інстанції: Томчук А.В.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

10 лютого 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Моніча Б.С.

за участю:

секретаря судового засідання: Роїк Т. С.,

представника позивача - Волошенюк О.В.

представника відповідача - Яремчук І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємства "Авіс" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємства "Авіс" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіс» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27 лютого 2025р. № та №.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом відзначено про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року було відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.

Представник відповідача вимоги апеляційної скарги позивача заперечила та просила відмовити в її задоволенні.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю-підприємство "Авіс" () засноване 21.07.1998, основним видом діяльності визначено за КВЕД 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів.

На підставі направлення від 10.01.2025 № 143, виданого ГУ ДПС у Вінницькій області, наказу ГУ ДПС у Вінницькій області від 09.01.2025 № 128к, виданого на підставі п.п. 191.1.6 п. 191.1, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, п. 69.2 ст. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ - підприємства "Авіс" з питань дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні за листопад 2024 року у податковій декларації з податку на додану вартість № від 19.12.2024 від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах та поданих уточнюючих розрахунків.

За наслідками проведеної перевірки посадовими особами відповідача складено акт від 27.01.2025 № 2146/02-32-07-03/13304871, в якому встановлено наступне.

За листопад 2024 року ТОВ-підприємством "Aвіс" задекларовано податкового кредиту з ПДВ (рядок 17 Декларації) у сумі 17 864 882 грн.

ТОВ - підприємство "Aвіс" всупереч п.198.1 п.198.6 статті 198, п. 201.1, 201.10 статті 201 ПК України віднесено до складу податкового кредиту за листопад 2024 року суму ПДВ в розмірі 720 420 грн, в тому числі:

- по взаємовідносинам з ТОВ "КАПРО ОЙЛ" (), за листопад 2024 року суму ПДВ в розмірі 615 420 грн;

- по взаємовідносинам з ТОВ "ЛЮКС ФУД" (), за листопад 2024 року суму ПДВ в розмірі 105000 грн.

ТОВ - підприємством "Aвіс" всупереч п.198.1 п.198.6 статті 198, п. 201.1, 201.10 статті 201 ПК України віднесено до складу податкового кредиту за жовтень 2024 року суму ПДВ в розмірі 1 618 147 грн, в тому числі:

- по взаємовідносинам з ТОВ "Капро Ойл" (), за жовтень 2024 року суму ПДВ в розмірі 1 514 628 грн;

- по взаємовідносинам з ТОВ "Люкс Фуд" (), за жовтень 2024 року суму ПДВ в розмірі 103 519 грн.

В ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ - підприємство "Авіс" в порушення п. 201.1., п. 201.10 статті 201 розділу V ПК України включено до складу податкового кредиту за жовтень та листопад 2024 року податкові накладні, з невірно вказаними кодами УКТ ЗЕД, а саме:

- ПН ТОВ "Люкс Фуд" № 5 від 15.10.2024, № 5 від 13.11.2024, назва в УКТ ЗЕД згідно коду у податковій накладній "2106" - "харчові продукти, в іншому місці не зазначені", тоді як необхідним кодом УКТ ЗКД (згідно висновків акта перевірки) мав бути вказаний код "408118000" - "яйця птиці без шкаралупи та яєчні жовтки, свіжі, сушені, варені у воді або на парі, формовані, морожені, або консервовані іншим способом, з додаванням чи без додавання цукру чи інших підсолоджувальних речовин;

- ПН ТОВ "Капро Ойл" № 22 від 06.10.2024, № 35 від 08.10.2024, № 130 від 21.10.2024, № 171 від 27.10.2024, № 185 від 29.10.2024, № 45 від 08.11.2024, № 47 від 10.11.2024, № 79 від 14.11.2024 назва в УКТ ЗЕД згідно коду у податковій накладній "1516" - "жири, олії та їх фракції тваринного, рослинного або мікробного походження, частково або повністю гідрогенізовані, реетирифіковані або елаїдинізовані, рафіновані або нерафіновані, але не піддані подальшій обробці", тоді як необхідним кодом УКТ ЗКД (згідно висновків акта перевірки) слід було вказати код "" - "олія пальмова та її фракції, рафіновані або нерафіновані, але без зміни їх хімічного складу.

Відповідно до АІС "Податковий блок" встановлено:

ТОВ "Капро Ойл" () імпортує товар "Пальмова олія РДВ (рафінована дезодорована відбілена)", "Рідка фракція пальмової олії, пальмовий олеїн РДВ (рафінований дезодорований вибілений)", "Тверда фракція пальмової олії, пальмовий стеарин РДВ (рафінований дезодорований вибілений)" з кодом УКТЗЕД .

ТОВ "Люкс Фуд" () імпортує товар "Яєчні жовтки сушені: Порошок яєчного жовтку пастеризований термостабільний" з кодом УКТ ЗЕД 408118000.

За висновками акта податкова накладна з неправильно зазначеними кодами УКТ ЗЕД товарів/послуг у податковій накладній, є такою, що складена з порушенням норм ПКУ, заважає ідентифікувати здійснену операцію. Отже суми ПДВ за такою ПН не можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Так, за висновками акта підприємство допустило порушення:

- п. 198.6 статті 198, п. 201.1, 201.10 статті 201 абз. б) п.200.4, п.200.9 ст. 200, розділу V ПК України в результаті чого завищено суму від`ємного значення з ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р.20.2.1 Декларації") за листопад 2024 року на суму 615 420 грн.

- п. 198.6 статті 198, абз. в) п.200.4 ст.200 п. 201.1, 201.10 статті 201 розділу V ПК України в результаті чого завищено рядок 21 "Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду" Декларації за листопад 2024р. на 1 723 147 грн.

Не погоджуючись із висновками акта перевірки, позивач подав до ГУ ДПС у Вінницькій області заперечення на такі, однак рішенням відповідача від 21.02.2025 № 6400/6/02-32-07-03-13 висновки наведені в акті від 27.01.2025 № 2146/02-32-07-03/13304871 залишено без змін.

За наслідками встановлених в акті порушень норм чинного законодавства, податковим органом 27.0.2025 винесено податкові повідомлення-рішення:

- № , яким за порушення ТОВ "Авіс" п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, абз "в" п. 200.4 ст .200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України зменшено суму від`ємного значення суми податку на додану вартість на 172317 грн;

- № , яким за порушення ТОВ "Авіс" п. 198.1, 198.6 ст. 198, абз. "б" п. 200.4, п. 200.7, п. 200.9 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України, визначено суму завищення бюджетного відшкодування 615420 грн, застосовано штрафні санкції суму 153855 грн.

Не погоджуючись із виявленими порушеннями та винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості вимог позивача, а відтак і відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено зі змісту акту перевірки позивача відповідачем встановлено, що товариством, всупереч п. 198.1, п. 198.6 статті 198, п. 201.1 п. 201.10 статті 201 ПК України, віднесено до складу податкового кредиту за жовтень і листопад 2024 року суму ПДВ грн на підставі податкових накладних, які не відповідають вимогам щодо їх заповнення, оскільки останні містили невірно зазначені коди послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - Податковий кодекс, Кодекс, ПК України).

За визначенням у підпункті 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

За приписами пункту 187.1 статті 185 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

Приписами пункту 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За унормуванням пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

В свою чергу, за приписами пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити, зокрема, е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Так, предметом розгляду у межах даної справи є обставини включення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ, зазначених у податкових накладних, складених за результатами здійснення господарських операцій з ТОВ «КАПРО ОЙЛ» та ТОВ «ЛЮКС ФУД».

На переконання контролюючого органу, постачальниками позивача в податкових накладних на один і той самий товар зазначалися різні коди УКТ ЗЕД, що не дає змогу у повній мірі ідентифікувати здійснену операцію, а отже, не може бути підставою для віднесення сум ПДВ, зазначених у них, до складу податкового кредиту (у тому числі у разі, якщо така податкова накладна зареєстрована в ЄРПН).

Надаючи оцінку вказаному, судова колегія враховує наступне.

Предметом проведеної відповідачем перевірки були господарські операції позивача із постачальниками - ТОВ «КАПРО ОЙЛ» та ТОВ «ЛЮКС ФУД», які мали місце у період жовтень - листопад 2024 року.

В матеріалах справи наявні податкові накладні щодо господарських операцій з ТОВ «КАПРО ОЙЛ» й ТОВ «ЛЮКС ФУД», які здійснювались в указаний період.

Проаналізувавши податкові накладні, складені ТОВ «ЛЮКС ФУД» за всіма операціями, здійсненими протягом всього 2024 р., судова колегія зауважує, що постачальником завжди зазначався один й той самий код УКТ ЗЕД, а саме: Порошок яєчного жовтка (термостабільний) 2106.

Так, судом встановлено, що протягом 2024 р. ТОВ «КАПРО ОЙЛ» було складено й зареєстровано тридцять вісім податкових накладних.

З них, у двадцяти шести податкових накладних зазначалось: пальмова олія рафінована вибілена дезодорована з кодом УКТ ЗЕД 1516, а у дванадцяти податкових накладних зазначалось: олія пальмова рафінована дезодорована вибілена PAMIN 20 кг із кодом УКТ ЗЕД .

Як було встановлено із наданих представником позивача пояснень, вказана розбіжність пояснюється тим, що пальмова олія рафінована вибілена дезодорована з кодом УКТ ЗЕД 1516 є продуктом українського походження, так як пройшла технологічну переробку, а олія пальмова рафінована дезодорована вибілена PAMIN 20 кг із кодом УКТ ЗЕД є суто імпортним товаром, який був придбаний ТОВ «КАПРО ОЙЛ» за кордоном і без будь-якого технологічного втручання із збереженням ідентифікуючої назви та пакування (PAMIN 20 кг). В подальшому вказаний товар був реалізований позивачу, про що свідчить проставлена ним відмітка у стовпчику 3.2 податкових накладних, а саме: ознаки імпортованого товару "х".

На підтвердження зазначеного вище, позивач надавав вищевказані податкові накладні для дослідження судом першої інстанції, внаслідок чого встановлено та сторонами не заперечується, що всі тридцять вісім податкових накладних були зареєстровані податковим органом без будь-яких зауважень.

Відтак, єдиним аргументом податкового органу є наявність в спірних податкових накладних помилок у коді товарів згідно з УКТ ЗЕД

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем було придбано у ТОВ "Капро Ойл" пальмову олію рафіновану вибілену дезодоровану з Кодом УКТЗЕД 1516, та з Кодом УКЗЕД (що підтверджується податковою накладною № 53 від 11.02.2024).

Матеріали справи містять надану позивачу відповідь на адвокатський запит ТОВ "Капро Ойл" від 04.02.2025 № 3, відповідно до якої ТОВ "Капро Ойл" здійснює наступні технологічні процеси: - адсорбційну очистку (процес включає обробку комплексом адсорбентів, спеціальних інгредієнтів - відбільних глин, фільтрувальних порошків, активованого вугілля при підвищеній температурі в умовах вакууму, в результаті чого видаляються важкі метали, фосфоліпіди, речовини, що надають небажаного забарвлення жировій сировині, мила, речовини які утворюються в результаті окислювальних процесів); - процес дезодорації, під час якого відбувається видалення одоруючих речовин, що надають олії пальмовій небажаний запах та смак.

Таким чином, ТОВ "Капро Ойл" здійснює додаткову хімічну очистку пальмової олії рафінованої вибіленої дезодорованої, в результаті чого безпосереднім виробником такої кінцевої продукції є саме ТОВ «КАПРО ОЙЛ». Внаслідок переробки зазначеного вище товару на території України код УКТ ЗЕД змінюється (п.п. 1 ст. 40 Митного кодексу України) й, відповідно, придбані ТОВ «КАПРО ОЙЛ» товари за зовнішньоекономічними контрактами втрачають статус «імпортованих».

В даному випадку, код УКТ ЗЕД 15119900 Олія пальмова та її фракції, рафіновані або нерафіновані, але без зміни їх хімічного складу не підходить до товарів українського походження, так як зазнали змін. Контроль товару, який був предметом поставки позивачу, здійснювався ТОВ «КАПРО ОЙЛ» засобами власної акредитованої лабораторії.

Також, судом встановлено, що реєстрація виробничих потужностей ТОВ "Капро Ойл", які знаходяться за адресою: проспект Промисловий, 14 м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25031, проведена згідно із встановленим порядком, що підтверджується Рішенням Кропивницького міського управління ГУ Держпродспоживслужби в Кіровоградській області про державну реєстрацію потужностей від 18 жовтня 2019р., а видом діяльності, що планується здійснювати з використанням потужностей є виробництво харчових продуктів, інгредієнтами яких є виключно продукти рослинного походження та/або перероблені продукти тваринного походження. Інші види діяльності: змішування та пов`язані з цим процедури, обробка (переробка), наповнення, пакетування, зберігання, транспортування, реалізація.

Щодо ТОВ "Люкс Фуд" встановлено, що позивачем було придбано у ТОВ "Люкс Фуд" Порошок яєчного жовтка (термостабільний) з кодом УКТЗЕД "2106". При цьому ТОВ "Люкс Фуд" () імпортує товар "Яєчні жовтки сушені: Порошок яєчного жовтку пастеризований термостабільний з вмістом солі та мальтодекстрину" з кодом УКТЗЕД 408118000.

Матеріали справи містять надану позивачу відповідь на адвокатський запит ТОВ "Люкс Фуд" від 04.02.2025 № 124 (том 1 а.с. 43), відповідно до якої ТОВ "Люкс Фуд" повідомило, що купує яєчний жовток сушений з кодом УКЗЕД , 0408 як у іноземних постачальників так і у вітчизняних виробників для виготовлення продукції (Порошок яєчного жовтка (термостабільний)) стандартизують придбані Яєчні жовтки сушені за якістю, змішуючи їх між собою та разом із сіллю, тобто комбінують різні види жовтку для отримання потрібних характеристик. Відповідно продукт проходить технологічний процес змішування та гомогенізації. У результаті отримують різні види жовтку з різними характеристиками, в залежності від пропорцій кожного елементу, у тому числі термостабільний.

Судом встановлено з вказаної відповіді, що у ПН № 5 від 15.10.2024р., ПН № 5 від 13.11.2024р. код УКТ ЗЕД 2106 (Харчові продукти, в іншому місці не зазначені) зазначений не помилково, а тому, що порошок яєчного жовтка (термостабільний), що був предметом поставки, є продукцією саме ТОВ «ЛЮКС ФУД», яка була виготовлена на їх виробничих потужностях, які знаходяться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нижча Дубечня, проспект Миру, буд. 77/а, про що було подано Повідомлення за формою № 20-ОПП від 09.09.2022р. та зареєстровано ГУ ДПС у м. Києві за реєстраційним номером .

Зареєстрована Таблиця платника ПДВ з реєстраційним номером від 29.12.2022р. на яке ДПС видала Рішення за № 8028368/43136524 від 04.01.2023р. про врахування Таблиці з кодом УКТ ЗЕД 2106.

Яйцевмісні продукти та іншу сировину ТОВ «ЛЮКС ФУД» отримує не лише від іноземних постачальників, а й від вітчизняних виробників, різних цінових категорій й різної якості і, відповідно до запитів клієнтів (покупців), здійснює технологічний процес змішування та гомогенізації, в результаті чого отримує різні види жовтку з різними характеристиками в залежності від пропорцій кожного елементу, у тому числі, і термостабільний. Пройшовши весь технологічний процес жовток набуває нових властивостей, тому й зазначається саме такий код УКТ ЗЕД як 2106 (Харчові продукти, в іншому місці не зазначені).

Надаючи оцінку вказаним обставинам, судова колегія виходить з наступного.

Беззаперечно одним із обов`язкових реквізитів податкової накладної є код товару згідно з УКТ ЗЕД.

При постачанні імпортованих товарів платник податку повинен в графі 3.1 податкової накладної зазначати виключно код УКТ ЗЕД, вказаний у митній декларації, якою були оформленні такі товари при їх ввезені на митну територію України, в тому числі і у тому випадку, якщо вказаний у вантажній митній декларації код УКТ ЗЕД змінився на момент постачання товару.

Код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України) повинен зазначатись за всім ланцюгом постачання таких товарів до моменту їх продажу кінцевому споживачу або до моменту, коли такі товари перетворюються в інший товар або стають частиною нового в результаті виробництва, обробки, переробки тощо. У випадку, коли під час виробництва, обробки, переробки тощо створено новий підакцизний продукт, йому присвоюється новий відповідний код згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до статті 40 Митного кодексу України, у разі якщо у виробництві товару беруть участь дві або більше країн, країною походження товару вважається країна, в якій були здійснені останні операції з переробки, достатні для того, щоб товар отримав основні характерні риси повністю виготовленого товару, що відповідають критеріям достатньої переробки згідно з положеннями цієї статті.

Критеріями достатньої переробки є:

1) виконання виробничих або технологічних операцій, за результатами яких змінюється класифікаційний код товару згідно УКТ ЗЕД на рівні будь якого з перших чотирьох знаків;

2) зміна вартості товару в результаті його переробки, коли відсоткова частка вартості використаних матеріалів або доданої вартості досягає фіксованої частки у вартості кінцевого товару (правило адвалорної частки);

3) виконання виробничих та/або технологічних операцій, які в результаті переробки товару не ведуть до зміни його класифікаційного коду згідно з УКТ ЗЕД або вартості згідно з правилом адвалерної частки, але з дотриманням певних умов вважаються достатнім для визначення товару походженням із тієї країни, де такі операції мали місце.

Такі критерії достатньої переробки для конкретних товарів встановлюються та застосовуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Якщо стосовно конкретного товару такі критерії достатньої переробки, як правило адвалорної частки та виконання виробничих і технологічних операцій, не встановлено, то застосовується правило, згідно з яким товар вважається підданим достатній переробці, якщо в результаті його переробки змінено класифікаційний код товару згідно з УКТ ЗЕД на рівні будь якого з перших чотирьох знаків.

Якщо з імпортованих товарів були вироблені інші види продукції та такі товари були піддані достатній обробці/переробці на митній території України, то вироблені, оброблені/перероблені товари вважаються товарами українського походження, а тому при їх постачанні код УКТ ЗЕД зазначається не менше ніж чотири перші цифри.

При складанні податкової накладної за операціями з постачання товарів платник податку самостійно визначає відповідність таких товарів певному коду товарної класифікації згідно з УКТ ЗЕД, затвердженим Законом України «Про Митний тариф України».

Щодо питання визначення відповідності товарів (продукції) власного виробництва певному коду товарної класифікації згідно з УКТ ЗЕД та зазначення такого коду при оформленні документів, у тому числі податкових накладних, які складаються платником під час здійснення операції з постачання таких товарів (продукції), то платник податку при складанні податкової накладної за такими операціями самостійно визначає відповідність товарів (продукції) власного виробництва певному коду товарної класифікації згідно з УКТ ЗЕД.

Відтак, враховуючи зазначене вище, судова колегія доходить до переконання, що контрагенти позивача - ТОВ «ЛЮКС ФУД» та ТОВ «КАПРО ОЙЛ», склали спірні податкові накладні без будь-яких порушень їх форми та змісту, зазначивши, зокрема, вірні коди УКТ ЗЕД, що в повному обсязі спростовує позицію податкового органу стосовно безпідставного включення позивачем до складу податкового кредиту суму ПДВ в Декларацію за жовтень 2024 р. й Декларацію за листопад 2024 р.

В розрізі встановлених обставин справи, судова колегія звертає увагу на той факт, що відповідач, наполягаючи на тому, що помилка в коді УКТ ЗЕД позбавляє покупця права на податковий кредит, оскільки заважає ідентифікації операції, підтвердив реальність здійснених господарських операцій між позивачем і постачальниками.

На обґрунтування цієї позиції, відповідач в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях посилається, зокрема, на п. 201.10 ст. 201 ПК України, який, як вже зазначалося, містить двадцять сім абзаців. При цьому, податковим органом, не конкретизовано, який саме з наявних в п. 201.10 ст. 201 ПК України порушений позивачем.

За сукупністю всіх норм, які в ній містяться, стаття 201 ПК України регулює відносини, пов`язані з оформленням і легітимізацією податкової накладної. У цій нормі містяться обов`язкові правила щодо форми та порядку заповнення податкових накладних, недотримання яких тягне визнання податкової накладної недійсною; визначено правову природу цього документа, підстави, порядок, умови його складання і надання; встановлено права й обов`язки учасників податкових відносини, пов`язані із складанням, наданням та реєстрацією податкової накладної; передбачено наслідки недотримання обов`язкових вимог щодо форми, змісту та інших дій зі складання, надання та реєстрації податкових накладних.

Виходячи із змісту претензій податкового органу, можна припустити, що він мав на увазі абзац одинадцятий п. 201.10. ст. 201 ПК України, в якому зазначається, що помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Тобто, ця норма регламентує поведінку контролюючого органу, а не платника податків, а саме: до обов`язків податкового органу не пропускати на реєстрацію податкові накладні, якщо в них є помилка в коді УКТ ЗЕД.

За приписами абз. 1 п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Абзац другий п. 201.10 ст. 201 ПК України унормовує положення про те, що податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до ЄРПН є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в ЄРПН, покупець надсилає в електронному вигляді запит до ЄРПН, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в ЄРПН та отриманими покупцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пункту 201.1 цієї статті та/або пункту 192.1 статті 192 цього ПК України, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пункті 201.1 даної статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в ЄРПН.

Порядок ведення ЄРПН встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними ЄРПН.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пункті 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.

Системний аналіз наведених податкових норм дає підстави для висновку, що позивач має право на включення до податкового кредиту сум податку, сплачених ним за наслідками господарських операцій, дійсність та достовірність яких підтверджена відповідачем самим фактом внесення податкових накладних постачальників до ЄРПН, що посвідчують право на віднесення сум податку до податкового кредиту.

Посилання відповідача на те, що проведеною перевіркою встановлено факт завищення суми від`ємного значення з ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р. 20.2.1 Декларації) за листопад 2024 року на суму 615420 грн., а також факт завищення ряд. 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» Декларації за листопад 2024 р. на 1723147 грн., що виникло у зв`язку із включенням до податкового кредиту податкових накладних, які зареєстровані в ЄРПН із зазначенням помилкових кодів УКТ ЗЕД, є помилковим з огляду на те, що з набранням чинності з 01.01.2017 Закону України «Про внесення змін до ПК України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» (далі - Закон № 1797-VIII) підпункт «і» пункт 201.1 статті 201 ПК України викладено в новій редакції, відповідно до якої з 01.01.2017 при складанні податкової накладної запроваджується заповнення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - коду послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг.

Зі змісту Акту перевірки вбачається, що податковим органом встановлено невірне відзначення в спірних податкових накладних кодів товару згідно з УКТ ЗЕД, в той час, як матеріали справи свідчать, а відповідачем не заперечується, що постачальники позивача (ТОВ «КАПРО ОЙЛ» та ТОВ «ЛЮКС ФУД») склали й подали на реєстрацію податкові накладні із зазначеними кодами УКТ ЗЕД, які були прийняті податковим органом та зареєстровані.

Відтак, саме відповідачем не в повній мірі було виконано обов`язок щодо перевірки цих податкових накладних на наявність усіх обов`язкових реквізитів, з огляду на що, такі податкові накладні, вважаються зареєстрованими в ЄРПН та є підставою для одержання позивачем податкового кредиту.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 20.06.2018 у справі № 819/1383/17, де надана оцінка саме обов`язку податкового органу на стадії прийняття податкових накладних перевіряти наявність усіх обов`язкових реквізитів відповідної податкової накладної.

Поряд з цим, за висновком Великої Палати (постанова від 07.07.2022 року у справі № 160/3364/19) сам факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.

Як встановлено судом, і як зазначено представником позивача, ніяких сумнівів у змісті податкових накладних у останнього не існувало, а тому і не було необхідності у вчиненні дій, які, як зазначає податковий орган, повинен був вчинити позивач.

Крім цього, у постанові від 07.07.2022 року у справі № 160/3364/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що у практиці, зокрема, адміністративного судочинства застосовується загальний принцип in dubio pro tributario (пріоритет з найбільш сприятливим для особи тлумаченням норми права): у разі якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, або якщо норми різних законів або нормативних актів дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків особи у її взаємовідносинах з державою (в особі відповідних суб`єктів владних повноважень), тлумачення такого закону здійснюється на користь особи (суб`єкта приватного права).

Порушення певним постачальником товару у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару вимог законодавства щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів у ланцюгу постачання за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Суд зазначає, що платник податку не зобов`язаний під час придбання товару встановлювати у контрагента його походження, а тому і не має нести за це відповідальність.

Також, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування витрат, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, та податкового кредиту можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Крім цього, колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що жодних належних та допустимих доказів щодо перевірки контрагентів позивача контролюючий орган не надав.

Окрім того, судова колегія зважає на наступне.

Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами затверджено наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за № 1300/27745 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, далі - Порядок № 727).

Пунктом 2 розділу І Порядку № 727 унормовано, що акт документальної перевірки - документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає її результати.

За приписами пункту 3 розділу ІІ Порядку № 727, акт документальної перевірки має містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного законодавства, законодавства з єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податкове, валютне та інше законодавство, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи).

Відповідно до п. 4 розділу ІІ Порядку № 727 в акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відтак, акт це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансового-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на орган державної податкової служби.

Надаючи оцінку акту перевірки позивача, судова колегія відзначає, що останній не містить жодної доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, здійснені безпосередньо позивачем.

В даному акті не прослідковується щонайменшого зв`язку між реально існуючими фактами господарської діяльності позивача і тими нормами законодавства, порушення яких йому інкримінується податковим органом.

В Акті перевірки відсутні будь-які факти, що свідчать про порушення саме позивачем податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідача.

За результатами перевірки в Акті перевірки не встановлено фактів відсутності у позивача податкових накладних або наявність податкових накладних, оформлених з порушенням вимог статті 201 ПК України.

В контексті встановлених обставин справи, судова колегія зауважує, що необхідною умовою для віднесення сплачених (нарахованих) у ціні товарів сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів, вартість яких відноситься до валових витрат Товариства. Отже, для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість витрати платника щодо сплати (нарахування) відповідної суми податку у складі ціни товару мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Акт перевірки містить докази на підтвердження фактичного здійснення позивачем господарських операцій із постачальниками ТМЦ, зокрема, наявність відповідних договорів, видаткових, податкових й товарно-транспортних накладних, документів, які підтверджують рух коштів у межах договірних відносин, що були складені під час здійснення господарських операцій та досліджені під час перевірки.

Жодних претензій щодо відсутності первинних документів, які підтверджують спірні господарські операції та/або їх невідповідність вимогам чинного законодавства, в Акті перевірки не відзначено.

Таким чином, судова колегія доходить до переконання, що відповідачем не наведено об`єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, як і не доведено правомірності оскаржуваних в межах даної справи податкових повідомлень-рішень.

В свою чергу, позивачем в повній мірі спростовано доводи відповідача та висновки суду першої інстанції, шляхом доведення правомірності та обгрунтованості заявлених ним вимог.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо посилання на постанову Верховного Суду від 16.01.2025 року у справі №К/990/35467/23, оскільки вважає, що а даному випадку обставини справи різняться між собою, а тому правові висновки не можуть бути застосовані судом при розгляді даної справи.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу позивача слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову.

Частиною 6 статті 139 КАС України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що за подання позову та апеляційної скарги позивачем, апелянтом у справі, сплачено судовий збір на суму 60 560 грн.

Оскільки суд апеляційної інстанції за результатами розгляду даної справи дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, з ухваленням постанови про задоволення позову, керуючись статтею 139 КАС України, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 60 560 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємства "Авіс" задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємства "Авіс" задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 27 лютого 2025р. № та №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області (21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, буд. 7, код ЄДОПОУ 44069150) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіс" (21037, м. Вінниця, вул. Пирогова, буд. 150, ІКЮО 13304871) витрати зі сплати судового збору в розмірі 60560 грн. (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень).

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 лютого 2026 року

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Моніч Б.С.