Справа № 380/2265/26
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2026-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

11 лютого 2026 року справа № 380/2265/26

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в м. Львові в порядку письмового провадження заяву представника позивача про забезпечення позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі за текстом позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Виконавчого комітету Львівської міської ради , місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1 (далі за текстом відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №24 від 15.01.2026 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 06.08.2024 №1042 «Про демонтаж тимчасових споруд у Франківському районі».

Ухвалою від 11.02.2026 суддя відкрила провадження у справі та призначила до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Одночасно із позовною заявою, представник позивача подав заяву про забезпечення позову. Заява обґрунтована тим, що в оскарженому рішенні викладено підпункт 4.1.6. пункту у новій редакції « 4.1.6. Вул. Володимира Великого, 91 (суб`єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 ). Термін до 27.03.2026р. та доповнено пункт 5 підпунктом 5.2-4 у такій редакції « 5.2-4 Довести це рішення до відома власника (користувача) тимчасової споруди на АДРЕСА_2 до 10.02.2026.

Зазначає, що позивач здійснює підприємницьку діяльність, використовуючи тимчасову споруду за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору Ф-1471-17 від 15.11.2017р., на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд, укладеного з Управлінням комунальної власності, Паспорта прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності від 21.05.2018.

Наявність підстав для забезпечення позову, передбачених частиною другою статті 150 КАС України, на думку представника позивача, є те, що демонтаж тимчасової споруди, яка розміщена за адресою: АДРЕСА_2 , повинен відбутись до 27.03.2026. За таких обставин вважає, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову, спірна тимчасова споруда може бути демонтована та частково зруйнована, внаслідок чого у випадку задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 необхідно буде докласти значних зусиль та матеріальних ресурсів для поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

Враховуючи вказане вище, а також справедливий баланс між інтересами позивача та відповідача, забезпечення позову шляхом зупинення дії оскарженого рішення відповідача за вказаних обставин, на думку представника позивача, є необхідним та справедливим, оскільки виконання робіт з демонтажу тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності на АДРЕСА_2 , за умови зупинення рішення будуть мати ознаки незаконних та протиправних.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходив з такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із частинами першою, другою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за умови існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отож, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.04.2021 у справі № 420/6907/20, від 13.05.2021 у справі № 420/2719/20, від 23.09.2021 у справі № 420/11076/20 та від 01.06.2022 у справі № 580/5656/21.

Як видно з матеріалів справи, до таких додано копію з рішення Львівської міської ради №1042 від 06.08.2024 Про демонтаж тимчасових споруд у Франківському районі. Відповідно до п. 1.6 названого рішення вирішено демонтувати самовільно встановлені тимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_2 (суб`єкт підприємницької діяльності Юмаєва Світлана Василівна).

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради №24 від 15.01.2026, внесені зміни до рішення виконавчого комітету від 06.08.2024 №1042, викладено підпункт 4.1.6 пункту 4 у новій редакції: « 4.1.6 АДРЕСА_2 (суб`єкт підприємницької діяльності Юмаєва Світлана Василівна). Термін до 27.03.2026».

Відповідно до пункту 1.3 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, який затверджений наказом регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господ від 21.10.2011 № 244 (далі за текстом Порядок № 244) тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Згідно з пунктом 2.1 Порядку № 244 підставою дня розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди.

Відповідно до пункту 2.29 Порядку № 244 у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки тимчасової споруди, самовільного встановлення тимчасової споруди, така споруда підлягає демонтажу.

В свою чергу суд зауважує, що як до матеріалів позовної заяви так і до заяви про забезпечення позову, стороною позивача не додано ані договору оренди земельної ділянки, на якій знаходиться тимчасова споруда, ані паспорта прив`язки тимчасової споруди на підтвердження законного права розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , станом на дату винесення оскарженого рішення.

Обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову представник позивача зазначає, що у разі демонтажу тимчасової споруди в якій здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 , в майбутньому необхідно буде докласти значних зусиль та матеріальних ресурсів для поновлення порушених прав та інтересі позивача.

З цього приводу суд зазначає, що саме лише твердження про можливе ускладнення в майбутньому виконання рішення суду не може бути визнано судом достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у спірних правовідносинах, оскільки є суб`єктивним судженням, без зазначення існуючої очевидної небезпеки заподіяння шкоди останній.

Щодо ймовірності понесення позивачем певних матеріальних збитків, то Верховний Суд в питанні вжиття заходів забезпечення позову у подібних правовідносинах, зокрема, у постановах від 20.03.2019 у справі №826/14951/18 та від 30.09.2021 у справі №160/7358/21 дійшов таких висновків: «Щодо ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту чи поновлення порушених прав та інтересів, Суд звертає увагу, що підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше. Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте Суд звертає увагу, що відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі».

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що стороною позивача не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист таких без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

З врахуванням викладеного, у суду відсутні підстави для висновку про наявність передбачених статтею 150 КАС України підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 150-152, 154, 248, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви заяву представника позивача про забезпечення позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Ухвала набуває чинності з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Мричко Н.І.