Справа № 420/21008/25
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2026-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

12 лютого 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження заявуГоловного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову від позову у справі № 420/21008/25 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Акціонерного товариства «Холодмаш» про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Акціонерного товариства «Холодмаш», в якій позивач просить суд:

- стягнути з Акціонерного товариства «Холодмаш» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, розрахунковий рахунок відкритий в Філії Одеське обласне відділення АТ «Ощадбанк», МФО 328845, р/р IBAN UA3013697, код платежу 50020600, пільгові пенсії за Списком № 2) - заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 141860,16 грн (сто сорок одна тисяча вісімсот шістдесят грн 16 копійок) за період з 01.01.2025 по 25.06.2025.

Ухвалою суду від 07.07.2025 року позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишено без руху, позивачу надано час для усунення недоліків шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

19.07.2025 року до Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків зазначених в ухвалі від 07.07.2025 року.

Ухвалою від 21.07.2025 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/21008/25 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та виклику сторін.

24.07.2025 року до Одеського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 420/21008/25 до розгляду справи справі № 420/23046/25, в порядку п. 3 ст. 236 КАС України.

Ухвалою від 28.07.2025 року суд задовольнив клопотання представника відповідача про зупинення провадження в адміністративній справі № 420/21008/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Акціонерного товариства «Холодмаш» про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Зупинив провадження в адміністративній справі № 420/21008/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Акціонерного товариства «Холодмаш» про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій до набрання законної сили рішенням у справі № 420/23046/25.

09.02.2026 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшла заява про відмову від позову, в якій позивач просить суд: поновити провадження у справі № 420/21008/25; прийняти відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від позову у справі № 420/21008/25 та закрити провадження у даній справі; здійснити розподіл судових витрат відповідно до ч. 1 ст. 140 КАС України.

Заява мотивована тим, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2025 у справі № 420/23046/25 набрало законної сили 30.12.2025, тому наявні підстави для поновлення розгляду справи № 420/21008/25. Окрім того, після набрання законної сили рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2025 у справі № 420/23046/25, відповідач добровільно задовольнив вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та сплатив суму заборгованості на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, в тому числі за період з 01.01.2025 по 25.06.2025 в сумі 141860,16 грн. Враховуючи викладене, наразі відсутні підстави для продовження розгляду позовних вимог в межах справи № 420/21008/25.

Ухвалою від 12.02.2026 року суд поновив провадження у справі.

Вирішуючи заяву позивача в частині відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від позову у справі № 420/21008/25 та закрити провадження у даній справі, суд виходить з наступного.

За приписами частини першої статті 47 КАС України позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову.

Згідно з частинами першою, третьою, п`ятою статті 189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі.

Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Оскільки, позивачем подано заяву про відмову від позову, вказана відмова від позову не суперечить закону та не порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси, підстав для неприйняття відмови від позову судом не встановлено, тому заява позивача про відмову від позову підлягає задоволенню.

Що стосується вимог заяви позивача про здійснення розподілу судових витрат відповідно до ч. 1 ст. 140 КАС України, то суд зазначає наступне.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Засади розподілу судових витрат визначені ст.139 КАС України.

Так, згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями ч.2 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Зміст наведених положень КАС України щодо розподілу судових витрат свідчить про те, що вони стосуються загального правила компенсації судових витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення.

Водночас, процесуальний закон визначив обмежений перелік судових витрат, розподіл яких здійснюється у випадку задоволення позову суб`єкта владних повноважень - це виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Зрештою, у контексті відшкодування судового збору у ст.ст.139-142 КАС України законодавець визначив коло суб`єктів розподілу чи повернення судового збору, позаяк у вказаних нормах веде мову про сторін (позивача й відповідача) і третю особу.

Зокрема, у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача (ст.140 КАС України).

Частиною 1 статті 142 КАС України передбачено, що у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Також положеннями ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналіз змісту ч.1-3 ст.139 КАС України дозволяє зробити висновок про те, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору за будь-яких результатів розгляду справи (задоволення або відмова в задоволенні позову, як повністю, так і частково) не підлягають розподілу за результатом розгляду справи. На користь саме такого тлумачення свідчить зміст ч.3 ст.139 КАС України, відповідно до якої суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору.

Суд вважає, що такий підхід законодавця до правового регулювання розподілу витрат на сплату судового збору нерозривно пов`язаним із завданням адміністративного судочинства, котре полягає у вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 140 КАС України встановлює особливості розподілу судових витрат у разі відмови позивача від позову. Отже, ці особливості стосуються певної (однієї із багатьох, що згадані в ст.139 КАС України) ситуації - реалізації позивачем свого процесуального права на відмову від позову та прийняття судом відповідного рішення. Та обставина, що в цій статті не зазначено правового статусу позивача (суб`єкт владних повноважень чи особа), на думку суду, не змінює підходу, запровадженого в загальній нормі (ст.139 КАС України) про те, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору не підлягають розподілу за результатом розгляду справи, окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, наведене вище дає підстави для висновку, що передбачене ст.140 КАС України правило щодо присудження витрат спрацьовує, якщо позивачем є фізична особа або юридична особа, яка не є суб`єктом владних повноважень; якщо позивачем виступає суб`єкт владних повноважень, тоді незалежно від результатів розгляду справи понесені ним судові витрати, окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, не підлягають розподілу.

Зазначене правове регулювання узгоджується з висновками Верховного Суду, що викладені в постанова від 29.08.2022 р. у справі № 826/16473/15.

Враховуючи вищевикладене, заявлені вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в частині здійснення розподілу судових витрат відповідно до ч. 1 ст. 140 КАС України задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.47, 189, 238, 241-243, 248 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від позову.

Закрити провадження у справі № 420/21008/25 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Акціонерного товариства «Холодмаш» про стягнення з Акціонерного товариства «Холодмаш» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 141860,16 грн (сто сорок одна тисяча вісімсот шістдесят грн 16 копійок) за період з 01.01.2025 по 25.06.2025.

В задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в частині здійснення розподілу судових витрат відповідно до ч. 1 ст. 140 КАС України - відмовити.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення з такою самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В. Лебедєва