Справа № 120/13291/25
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 лютого 2026 р. Справа № 120/13291/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішень та дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішень та дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятого відповідачем наказу про продовження терміну проходження військової служби позивачем в Національній гвардії України з 20.07.2025 до закінчення воєнного стану та на час, необхідний для прийняття рішення щодо звільнення з військової служби у запас або укладення нового контракту, а також протиправністю дій відповідача щодо відмови у задоволенні рапорту від 18.07.2025 про звільнення з військової служби.

Ухвалою від 26.09.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Крім того, вказаною ухвалою витребувано в Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчену копію наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 про продовження терміну проходження військової служби солдата ОСОБА_1 в Національній гвардії України з 20.07.2025 до закінчення воєнного стану та на час, необхідний для прийняття рішення щодо звільнення з військової служби у запас або укладення нового контракту.

На виконання вимог ухвали суду від 26.09.2025 представником відповідача до суду супровідним листом за вх. №65978/25 від 21.10.2025 подано належним чином засвідчену копію наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 про продовження терміну проходження військової служби солдата ОСОБА_1 в Національній гвардії України. Зі змісту наданого стороною відповідача наказу встановлено, що останній виданий т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 10.06.2025 за №176.

03.11.2025 до суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, необхідність подання якої обґрунтовано ознайомленням із наданим на виконання вимог ухвали суду від 26.09.2025 копії наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 10.06.2025 за №176.

Згідно вказаної заяви позивач уточнив пункт 1) заявлених позовних вимог виклавши його з урахуванням отриманої від відповідача 21.10.2025 інформації, а саме:

- визнати протиправним та скасувати наказ Т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 Оперативно-тактичного з`єднання-1 корпусу Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по стройовій частині) полковника ОСОБА_3 від 10.06.2025 року № 176 про продовження дії Контракту водію І відділення 3 автомобільного взводу підвозу боєприпасів 1 автомобільної роти автотранспортного батальйону солдату ОСОБА_4 (Г-052111) про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України понад встановлений строк з 20.07.2025 до закінчення воєнного стану та на час, необхідний для прийняття рішення щодо звільнення з військової служби в запас або укладення нового контракту.

Ухвалою від 04.11.2025 заяву представника позивача від 03.11.2025 про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду. Встановлено Військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 5-денний строк з дня отримання даної ухвали для подачі до суду відзиву на уточнені позовні вимоги позивача, який має відповідати положенням ст. 162 КАС України.

Представник відповідача правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, хоча про розгляд справи повідомлявся завчасно та належним чином шляхом надсилання ухвал від 26.09.2025 та від 04.11.2025 через підсистему "Електронний суд", в якій зареєстрована Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тому суд, керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 20.07.2024 між громадянином України ОСОБА_1 з однієї сторони та Міністерством внутрішніх справ України в особі т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_5 з другої сторони, було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового складу (далі Контракт).

Згідно з п. 3 Контракту цей Контракт є строковим та укладається відповідно до строків, встановлених законодавством, за погодженням сторін на один рік.

Контракт може бути достроково припинено (розірвано) з ініціативи Національної гвардії України або громадянина України в порядку та на підставах, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Положенням про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України.

В липні 2025 року ОСОБА_1 подав командуванню Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 рапорт з проханням про звільнення з військової служби на підставі підп. "ж" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме у зв`язку з закінченням строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану, і за відсутності бажання позивача продовжувати військову службу.

Листом від 25.07.2025 за результатами розгляду рапорту позивачу повідомлено, що для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки визначені підпунктом 2 частини восьмої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду щодо захисту своїх прав.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За змістом статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

В подальшому, указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався та триває й на даний час.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі Закон №2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №2232-XII, правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 2 Закону №2232-XII (в редакції, чинній станом на дату укладення Контракту) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до частини 2 цієї статті, проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Згідно частини третьої статті 1 Закону № 2232 військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною п`ятою цієї ж статті передбачено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Стаття 26 Закону № 2232 визначає підстави звільнення з військової служби.

Так, частиною четвертою цієї статті передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:

2) під час дії воєнного стану:

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я:

на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;

за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі;

г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу);

з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.

Згідно з приписами частини п`ятої статті 26 Закону № 2232 визначено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на різних підставах, які розділено на три умови, а саме: у мирний час, під час дії особливого періоду (крім періодів проведення мобілізації та дії воєнного стану), а також під час проведення мобілізації та дії воєнного стану.

За приписами пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232, окрім іншого, в якості підстави для звіл визначено наступні підстави за яких контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час проведення мобілізації та дії воєнного стану:

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я:

на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;

за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі;

г) через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

ґ) за власним бажанням (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України), але не раніше шести місяців проходження ними безперервної військової служби;

д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу);

ж) у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану;

з) у зв`язку з призначенням (обранням) на посаду судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя;

и) у зв`язку з визнанням військовослужбовця таким, що не пройшов випробування, встановлене частиною першою статті 21-2 цього Закону (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України);

і) через службову невідповідність (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України);

ї) у зв`язку з відмовою від проведення психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України);

й) у зв`язку з визнанням військовослужбовця таким, що не пройшов випробування, встановлене частиною сьомою статті 20-2 цього Закону (для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 20 цього Закону);

к) через службову невідповідність (для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 20 цього Закону);

л) з інших підстав, визначених Законом України "Про розвідку" (крім звільнення за згодою сторін).

Суд враховує, що приписи пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232 (в редакціях чинних на час укладання Контракту від 20.07.2024 та на час звернення позивача з рапортом від 16.07.2025) визначали, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час проведення мобілізації та дії воєнного стану у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану (підпункт "ж").

Тобто приписами підпункту "ж" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232 закріплено, що звільнення з військової служби за закінченням строку контракту, може бути лише у випадку, коли такий контракт укладено під час дії воєнного стану.

Згідно пункту 2 частини восьмої статті 23 Закону №2232-ХІІ (в редакціях чинних на час прийняття спірного наказу від 10.06.2025 та на час звернення позивача з рапортом від 16.07.2025) встановлено, що для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки:

на період проведення мобілізації, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону;

до дня завершення виконання завдань в інтересах оборони України, безпосередньої участі у веденні воєнних (бойових) дій, у тому числі на території проведення антитерористичної операції, а також у районах здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії держави, що формально чи фактично є учасником воєнних дій проти України;

на період дії воєнного стану, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.

Таким чином, з приведених вище приписів статті 23 Закону №2232-ХІІ вбачається, що як станом на 20.07.2024, так і станом на 16.07.2025 було закріплено, що для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період дії воєнного стану, за виключенням випадків, передбачених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-ХІІ.

З матеріалів справи слідує, що 10.06.2025 відповідачем було прийнято наказ №176, яким продовжено дію Контракту понад встановлений строк з 20.07.2025 до закінчення воєнного стану та на час, необхідний для прийняття рішення щодо звільнення з військової служби в запас або укладення нового контракту. В якості підстав для прийняття відповідного наказу вказано, що ОСОБА_1 добровільно взяв на себе зобов`язання проходити військову службу в разі настання особливого періоду понад встановлений строк, адже не повідомив командування військової частини в визначений п. 4 Контракту строк про відмову від укладання нового Контракту.

Втім, суд критично оцінює відповідні підстави для прийняття оскаржуваного наказу з огляду на наступне.

В особливий період, крім періодів мобілізації та дії воєнного стану, військова служба для військовослужбовців, строк контракту яких закінчився, може бути продовжена за новими контрактами на строки, визначені частиною четвертою цієї статті (пункт 2 частини дев`ятої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

Як вже було зазначено вище, відповідно до п.п. «ж» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII під час проведення мобілізації та дії воєнного стану контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту.

Вищенаведене положення стосується лише тих осіб, які уклали контракт під час воєнного стану. Якщо контракт було підписано до 24 лютого 2022 року зазначена підстава не застосовується. Контракт автоматично продовжується до завершення воєнного стану.

Тобто автоматичне продовження контракту можливе лише у випадку його укладання до оголошення в Україні військового стану. В іншому випадку, у разі закінчення дії контракту, за згодою сторін можливе укладання нового контракту із встановленням нового строку його дії.

В даному випадку, судом встановлено, що Контракт між позивачем та Військовою частиною НОМЕР_1 укладено 20.07.2024, тобто під час дії військового стану, строком на один рік.

Відповідно до ч. 8 ст. 23 Закону №2232-ХІІ під час дії особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки: на період проведення мобілізації, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.

Таким чином положення ч. 8 ст. 23 Закону №2232-ХІІ передбачають виключення із правила, коли дія контракту продовжується понад встановлені строки, зокрема, у випадку визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Як слідує зі змісту поданого позивачем до Військової частини НОМЕР_1 рапорту від 16.07.2025 позивач чітко висловив своє небажання укладати новий контракт, що, в силу підпункту "ж" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", є визначальною обставиною для припинення проходження позивачем військової служби.

При цьому, надаючи оцінку наведеним у наказі від 10.06.2025 за №176 обґрунтуванням причин продовження строку дії Контракту від 20.07.2024, а саме не повідомлення позивачем командування військової частини в визначений п. 4 Контракту строк про відмову від укладання нового Контракту, суд відмічає наступне.

Пунктом 4 Контракту передбачено, що сторони зобов`язуються не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку контракту повідомити одна одну про бажання або небажання укладати новий контракт чи відмову в його укладанні із зазначенням причин, передбачених нормативно-правовими актами.

Суд зазанчає, що тлумачення вказаного пункту Контракту слід здійснювати з урахуванням чинних на час дії Контракту норм чинного законодавства, у тому числі положень ч. 8 ст. 23, п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону №2232-ХІІ.

Відповідно, аналіз пункту 4 Контракту дає підстави виснувати, що з одного буку він захищає права позивача бути обізнаним про ставлення іншої сторони контракту до його наміру продовжити проходження військової служби, з іншого боку дозволяє військовій частині завчасно підготувати власну позицію з даного приводу.

При цьому, у разі ненадходження у визначений даним пунктом Контракту строк, тобто за три місяці до закінчення контракту, від позивача повідомлення про намір укласти новий контракт, після спливу строку дії Контракту відповідач зобов`язаний діяти у спосіб визначений підп. "ж" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону №2232-ХІІ, а саме припинити (розірвати) контракт, а військовослужбовця, які проходить військову службу за контрактом, звільнити з військової служби.

З урахуванням наведеного, а також керуючись ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо винесення наказу від 10.06.2025 №176 в частині продовження строку дії контракту ОСОБА_1 до закінчення воєнного стану та на час, необхідний для прийняття рішення щодо звільнення з військової служби в запас або укладення нового контракту та скасування наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині продовження строку дії контракту ОСОБА_1 до закінчення воєнного стану та на час, необхідний для прийняття рішення щодо звільнення з військової служби в запас або укладення нового контракту, як наслідок задоволення заявлених позовних вимог в цій частині.

Також, суд дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у задоволенні рапорту ОСОБА_1 від 18.07.2025 про звільнення з військової служби, що викладена у листі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №10/28/10/1-О-59 від 25.07.2025.

З урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає за необхідне, як похідну вимогу від вже задоволених судом вимог позивача, зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 18.07.2025 про його звільнення з військової служби на підставі пп. «ж» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ, з урахування висновків суду викладених у даному рішенні.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивач був звільнений від сплати судового збору, а тому підстави для розподілу судового збору за даним адміністративним позовом відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо винесення наказу від 10.06.2025 №176 в частині продовження строку дії контракту ОСОБА_1 до закінчення воєнного стану та на час, необхідний для прийняття рішення щодо звільнення з військової служби в запас або укладення нового контракту.

Визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині продовження строку дії контракту ОСОБА_1 до закінчення воєнного стану та на час, необхідний для прийняття рішення щодо звільнення з військової служби в запас або укладення нового контракту.

Визнати протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у задоволенні рапорту ОСОБА_1 від 18.07.2025 про звільнення з військової служби, що викладена у листі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №10/28/10/1-О-59 від 25.07.2025.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 18.07.2025 про його звільнення з військової служби на підставі пп. «ж» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ, з урахування висновків суду викладених у даному рішенні.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна