Справа № 360/2399/25
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2026-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

12 лютого 2026 рокум. ДніпроСправа № 360/2399/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Середи Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 (далі представник позивача, Середа І.Є.) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), з такими вимогами:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у не повернення компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, а саме грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29 січня 202 року по 16 червня 2022 року виплаченого на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 року по справі №360/656/25, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, а також утримання із грошового забезпечення ОСОБА_1 податку на військовий збір у розмірі 5%;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити повернення компенсації су податку з доходів фізичних осіб, а саме грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29 січня 2020 року по 16 червня 2022 року виплаченого на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 року по справі №360/656/25, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, з утриманням з цієї суми податку на військовий збір у розмірі 1,5%.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив таке.

ОСОБА_1 , колишній військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), проходив дійсну військову службу за контрактом осіб сержантського та старшинського складу у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 10 липня 2001 року по 16 червня 2022 року, виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, в зв`язку з переміщенням для подальшого проходження військової служби до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з 16.06.2022 відповідно до наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_1 ) від 16.06.2022 № 1244-ОС.

У квітні 2025 року звернувся з позовом до Луганського окружного адміністративного суду з позовними вимогами про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) здійснити з 29 січня 2020 року по 16 червня 2022 року при обчисленні ОСОБА_1 , перерахунок та виплату грошового забезпечення розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення шляхом застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, з урахуванням раніше виплачених сум та з відрахуванням відповідних податків та зборів.

Луганський окружний адміністративний суд прийняв рішення від 23 травня 2025 року, справа №360/656/25, яким позов Середи Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Вищезазначене рішення було переглянуте в апеляційному порядку Першим апеляційним адміністративним судом та відповідно до Постанови апеляційного суду від 22.10.2025 залишено без змін, тобто набрало законної сили.

Як стверджує представник позивача, на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 року по справі №360/656/25, у листопаді місяці відповідачем здійснено перерахунок грошового забезпечення позивача відповідно до заявлених позовних вимог, відповідно до якого суму доплати складено у розмірі 109 728, 80 грн, а також здійснено його виплату у розмірі 84 709,19 грн.

29 листопада 2025 року представник позивача звернувся із заявою до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) з проханням здійснити компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, яку було утримано із ОСОБА_1 при виконанні рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 по справі №360/656/25, за винятком сум податку на військовий збір у розмірі 1,5%.

Станом на 14 грудня 2025 року відповідач відповіді на звернення не надав, що , на думку представника позивача, підтверджує протиправні дії з його боку в контексті не повернення сум податку з доходів фізичних осіб, а також утриманого податку на військовий збір у розмірі 5%, нарахованих та виплачених на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 року по справі №360/656/25.

07.01.2026 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував щодо задоволення позовних вимог у зв`язку із необґрунтованістю та безпідставністю, виходячи з такого.

Позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , згідно довідки від

18.04.2025 №08/2090 у період з 10.07.2010 по 16.06.2022. Позивач з Військової частини НОМЕР_1 позивач не звільнявся.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2025 у справі №360/656/25 апеляційна скарга військової частини НОМЕР_1 залишена без задоволення, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 без змін.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, а саме: визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплат ОСОБА_1 складових грошового забезпечення, розмір яких залежить від розмір посадового окладу та/або окладу за військове звання, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з 29.01.2020 по 16.06.2022, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату складових грошового забезпечення, розмір яких залежить від розміру посадового окладу та/або окладу за військове звання, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з 29.01.2020 по 16.06.2022, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Представник відповідача зазначає, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 позивачу було здійснено перерахунок грошового забезпечення у розмірі 110076,86 грн., згідно платіжної інструкції від 27.11.2025 №31152 на суму 84759,19 грн. з відрахуванням військового збору 5503,84 грн., пдфо 19813,83 грн. були проведені виплати, про що свідчить розрахунковий лист від 06.01.2026 №10.

Відповідно до п. 2 Порядку № 44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус, зокрема військовослужбовця, а також особам, з числа військовослужбовців звільнених із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Згідно з ч.ч. 4, 5 Порядку № 44, виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Тобто, виплата щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат здійснюється при виплаті грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат.

Відповідно до п. 168.5 ст. 168 ПКУ суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Як стверджує представник відповідача, вказані виплати були проведені позивачу на виконання рішення суду, яким не зобов`язано відповідача здійснити відповідні нарахування, та в той період коли позивач не виконував обов`язки військової служби, тому вказані суми пдфо не можуть бути компенсовані.

Щодо військового збору, представник відповідача зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 1 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України ставка військового збору становить, зокрема для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 4 цього підпункту.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» № 4015-IX від 10.10.2024 збільшено ставку військового збору з 1,5% до 5% від оподатковуваного доходу фізичних осіб (пункт 1.3).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні» № 4113 від 04.12.2024 уточнений перелік доходів військовослужбовців до яких застосовується ставка військового збору у розмірі 1,5 відсотка. Відповідно до підпункту 4 підпункту 1.3 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України зазначена ставка військового збору застосовується до доходу, одержаного у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, які здійснюються відповідно до законодавства України (за винятком доходів, які звільняються від оподаткування військовим збором відповідно до підпункту 1.7 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу) військовослужбовцями та працівниками Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Таким чином, умовами для оподаткування військовим збором у розмірі 1,5 відсотка, з 01.01.2025 (з моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні» № 4113 від 04.12.2024) є: статус діючого військовослужбовця та отримання грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення відбулась на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.05.2025, залишеного без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від суду від 22.10.2025 у справі №360/656/25 в редакції підпункту 4 підпункту 1.3 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Станом на день виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.05.2025, залишеного без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від суду від 22.10.2025 у справі №360/656/25 редакція пункту 1.3 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України передбачала оподаткування за ставкою 5 %.

Представник відповідача звертає увагу суду на лист Адміністрації Державної прикордонної служби України, згідно якого після індивідуальної податкової консультації Державної податкової служби України від 19.03.2025 №1497/ІПК/99-00-24-03-03 зазначено, що здійснювати оподаткування нарахованих за діючими на момент оподаткування ставками, тобто станом на день виконання рішення суду ставка військового збору 5%.

Крім того, зазначає, що у розпорядженні військової частини НОМЕР_1 відсутня інформація щодо проходження позивачем військової служби, до матеріалів справи також не додано.

Судом по справі вчинено наступні процесуальні дії:

- ухвалою суду від 22.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 у справі № 360/656/25, залишеним без змін постаново Першого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2025, позов Середи Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 складових грошового забезпечення, розмір яких залежить від розміру посадового окладу та/або окладу за військове звання, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з 29.01.2020 по 16.06.2022, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату складових грошового забезпечення, розмір яких залежить від розміру посадового окладу та/або окладу за військове звання, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з 29.01.2020 по 16.06.2022, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 у справі № 360/2399/25 позивачу здійснено перерахунок та виплату грошового забезпечення та інших виплат у сумі 84759,19, згідно платіжної інструкції платіжної інструкції № 31152 від 27.11.2025. Дата оплати 28.11.2025.

При цьому, із суми нарахованого грошового забезпечення (110076,86 грн) утримано військового збору (АТ 5) у сумі 5503,84 грн. та податку з доходів фізичних осіб (суд 2800) у сумі 19813,83 грн., про що свідчить відповідний розрахунковий лист за листопад 2025 року ( ОСОБА_1 ) від 06.01.2026 № 10.

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся із заявою від 29.11.2025 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), в якій просив здійснити компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, яку було утримано з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних ОСОБА_1 при виконанні рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 у справі № 360/656/25 за винятком сум податку на військовий збір у розмірі 1,5 %.

У матеріалах справи відсутня відповідь відповідача на заяву представника позивача від 29.11.2025.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно зі статтею 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Частиною другою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, від 2 грудня 2010 року № 2755-VI об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Підпункт 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України встановлює, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 Податкового кодексу України (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Згідно з пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначено Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (далі - Порядок № 44).

За правилами пунктів 2, 3 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Пунктами 4, 5 Порядку № 44 передбачено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Аналіз викладених правових норм свідчить про те, що військовослужбовець, звільнений з військової служби, має право на виплату грошової компенсації за утриманий податок з доходів фізичних осіб з грошового забезпечення в період проходження ним військової служби.

Верховний Суд у постановах від 27.09.2023 у справі № 420/23176/21, від 31.01.2024 у справі № 320/6441/22, від 18.04.2024 у справі № 160/10789/22, від 30.04.2024 у справі № 360/700/23 та від 19.09.2024 у справі № 400/7201/21 за результатами аналізу положень Порядку № 44 зазначив, що зміст пунктів 2-3 Порядку № 44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Як було встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від суду від 23.05.2025 у справі № 360/656/25 позивачу було здійснено перерахунок та виплату грошового забезпечення у сумі 84 759,19 грн., згідно платіжної інструкції № 31152 від 27.11.2025 (дата виплати 28.11.2025), з відрахуванням з нарахованої суми 110076, 86 грн., зокрема, податку з доходів фізичних осіб (суд 2800) у сумі 19813,83 грн. (розрахунковий лист від 06.01.2026 № 10).

Проте, враховуючи нормативне регулювання спірних правовідносин щодо утримання податку з доходів фізичних осіб та виплати грошової компенсації військовослужбовцям суд вважає, що при виплаті грошового забезпечення позивач мав право на отримання грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку № 44.

Суд не погоджується з доводами відповідача, що вказані суми податку з доходів фізичних осіб не можуть бути компенсовані, оскільки виплата грошового забезпечення проведена позивачу на виконання рішення суду, яким не зобов`язано відповідача здійснити відповідні нарахування, та в той період коли позивач не виконував обов`язки військової служби.

З даного приводу суд зазначає, що не зазначення в судовому рішенні про проведення відповідної компенсації сум податку з доходів фізичних осіб не звільняє відповідача від виконання вищевказаних норм Порядку № 44.

При цьому суд вказує, що факт виключення позивача зі списків особового складу відповідача не впливає на його права, передбачені Порядком № 44, оскільки стосується виплати грошового забезпечення за час проходження військової служби.

За таких обставин, дії відповідача щодо відмови у здійснені компенсації сум податку з доходів фізичних осіб в даному випадку є протиправними.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 , які полягають в утриманні з виплаченого позивачу на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 у справі № 360/656/25 грошового забезпечення військового збору у розмірі 5% та зобов`язання здійснити утриманням з цієї суми військового збору у розмірі 1,5%, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до підпункту 1 підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України платниками збору є, зокрема особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до підпункту 1 підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України об`єктом оподаткування збором є для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Як слідує з підпункту 163.1.1 пункту 163.1 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з підпунктом 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Ставка військового збору становить, зокрема для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 4 цього підпункту (підпункт 1 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 4 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України ставка збору становить для військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань - 1,5 відсотка з доходу, одержаного у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, які здійснюються відповідно до законодавства України (за винятком доходів, які звільняються від оподаткування військовим збором відповідно до підпункту 1.7 цього пункту).

Суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» від 10.10.2024 № 4015-IX (набрав чинності 01.12.2024) збільшено ставку військового збору, зокрема, з 1,5% до 5% від оподатковуваного доходу фізичних осіб.

При цьому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні» від 04.12.2024 № 4113 уточнений перелік доходів осіб, до яких застосовується ставка військового збору у розмірі 1,5 відсотка.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 04.12.2024 № 4113 зміни до пунктів 16-1 і 25 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України застосовуються з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» від 10.10.2024 № 4015-IX.

З огляду на те, що Закон України від 10.10.2024 № 4015-IX набрав чинності 01.12.2024, то зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України внесені Законом України № 4113 від 04.12.2024 щодо ставки військового збору у розмірі 1.5 відсотка застосовуються з 01.12.2024.

Як встановлено судом, на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 у справі № 360/656/25 позивачу здійснено перерахунок грошового забезпечення та його виплату у сумі 84759,19 грн., з відрахуванням з нарахованої суми 110076, 86 грн. військового збору у сумі 5503,84 грн, тобто за ставкою 5%, що не заперечується представником відповідача.

Суд зазначає, що пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.10.2024 № 4015-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» встановлено, що доходи платників військового збору - осіб, визначених пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, нараховані за наслідками податкових періодів до набрання чинності цим Законом, оподатковуються за ставкою військового збору, що діяла до набрання чинності цим Законом, незалежно від дати їх фактичної виплати (надання), крім випадків, прямо передбачених Податковим кодексом України.

Виплата грошового забезпечення позивачу у вказаній сумі стосувалась періоду проходження позивачем військової служби з 29.01.2020 по 16.06.2022.

Таким чином, до такого доходу позивача, в силу положень вказаних норм, має застосовуватись ставка військового збору у розмірі 1,5%.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо утримання військового збору у розмірі 5% із суми виплаченого позивачу грошового забезпечення, є протиправними.

Тож, відповідач безпідставно надмірно утримав 3,5% військового збору (5% замість 1,5%) з виплаченого грошового забезпечення позивача.

За вказаних вище обставин у сукупності, враховуючи те, що відповідачем протиправно не здійснено компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб при виплаті грошового забезпечення позивача на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 у справі № 360/656/25 та утримано військовий збір у розмірі 5% замість належного розміру - 1,5%, суд вважає, що належним, достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача в даному випадку буде прийняття рішення про:

- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення ОСОБА_1 , виплаченого на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 у справі № 360/656/25, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо утримання із нарахованого грошового забезпечення позивача на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 у справі № 360/656/25 військового збору у розмірі 5%;

- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого із грошового забезпечення ОСОБА_1 , яке виплачене на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 у справі № 360/656/25, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, а також нарахувати та виплатити на користь позивача різницю суми військового збору (3,5%), утриманого понадміру з нарахованого грошового забезпечення на виконання вказаного рішення суду у справі № 360/656/25.

Щодо інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, у зв`язку з чим позов слід задовольнити з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.

Питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судом не вирішується, оскільки позивач у спірних правовідносинах згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Середи Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення ОСОБА_1 , виплаченого на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 у справі № 360/656/25, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо утримання із нарахованого грошового забезпечення позивача на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 у справі № 360/656/25 військового збору у розмірі 5%;

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого із грошового забезпечення ОСОБА_1 , яке виплачене на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 у справі № 360/656/25, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, а також нарахувати та виплатити на користь позивача різницю суми військового збору (3,5%), утриманого понадміру з нарахованого грошового забезпечення на виконання вказаного рішення суду у справі № 360/656/25.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Кисельова