Справа № 539/6707/25
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2026-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 р.Справа № 539/6707/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: П`янової Я.В. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Мирошникова О.Ш., вул. Монастирська, 17, м. Лубни, Лубенський, Полтавська, 37500, повний текст складено 29.12.25 року по справі № 539/6707/25

за позовом ОСОБА_1

до Департамента патрульної поліції

про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд:

- скасувати постанову серії ЕНА № 6307637 від 09.12.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 грн.

В обгрунтвання позовних вимог зазначено, що 09.12.2025 поліцейський 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Хмельницькій області сержант поліції Байдич Р. В. виніс постанову, згідно з якою 09.12.2025 о 08:11 год на 277 км автодороги м30 Стрий-Ізварине ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLVO FH 500, державний номер НОМЕР_1 , з переобладнанням, а саме додатково встановлені світлові прилади в кількості 4 шт., які не передбачені конструкцією транспортного засобу та не відповідають режиму роботи зовнішніх світлових приладів, чим порушив п. 6.1.1. ДСТУ 3649:2010 та п. 31.4.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 121 КУпАП. Зазначає, що постанова є незаконною, оскільки транспортний засіб пройшов перевірку технічного стану 11.11.2025, зауважень щодо транспортного засобу не було, протокол перевірки технічного стану транспортного засобу дійсний до 11.11.2026. Позивач вважає, що його зупинка поліцейським була безпричинна, чим порушено поліцейським вимоги п. 3 ст. 35 ЗУ "Про національну поліцію".

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29.12.2025 позовні вимоги задоволено.

Скасовано постанову серії ЕНА №6307637 від 09.12.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень винесену поліцейським 2-го взводу, 3-ї роти, 1-го батальйону УПП у Хмельницькій області, сержантом поліції Байдичем Романом Васильовичем.

Не погодившись з вказаним рішенням, Управлінням патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29.12.2025 скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що 09.12.2025 близько 08 год. 11 хв., на А/Д М-30 Стрий-Ізварине 277 км. екіпажем патрульної поліції, під час виконання своїх службових обов`язків виявлено, що водій ( ОСОБА_1 ), керував ТЗ, який додатково обладнаний в кількості 4 шт. світловими приладами, які не передбачені конструкцією даного тз, чим порушив п. 31.4.3 а) ПДР України та п. 6.1.1 ДСТУ 3694:2010. Зазначає, що під час проходження обов`язкового технічного контролю згідно матеріалів, долучених до протоколу перевірки технічного стану ТЗ №01581-01214-25 від 11.11.2025, відсутні зазначені в постанові світлові прилади, також вказане відображено на фотоматеріалах, долучених до протоколу перевірки технічного стану ТЗ.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

До Другого апеляційного адміністративного суду 10.02.2026 надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі та участі позивача.

Враховуючи особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема передбаченої ч. 5 ст. 286 КАС України, колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ч. 2 ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Матеріалами справи підтверджено, що 09.12.2025 поліцейський 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Хмельницькій області сержант поліції Байдич Р. В. склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6307637 щодо ОСОБА_1 .

У зазначеній постанові інспектор визнав позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною першою статті 121 КУпАП за порушення п. 6.1.1. ДСТУ 3649:2010 та п. 31.4.3 ПДР, а саме: 09.12.2025 о 08:11 год на 277 км автодороги м30 Стрий-Ізварине ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLVO FH 500, державний номер НОМЕР_1 , з переобладнанням, а саме додатково встановлені світлові прилади в кількості 4 шт., які не передбачені конструкцією транспортного засобу та не відповідають режиму роботи зовнішніх світлових приладів. На позивача поліцейський наклав стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

За змістом ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації (ч. 1 ст. 7 "Про Національну поліцію").

За приписами п.п. 8 та 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань:

- у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання;

- регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок:

- знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху;

- створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам;

- виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" визначається Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Пунктом 1.1. ПДР визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.9. ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 31.1. ПДР регламентовано, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Підпунктом 31.4.3. пункту 31.4. ПДР встановлено заборону на експлуатацію транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам щодо, зокрема зовнішніх світлових приладів:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 грудня 2010 року № 630 затверджений національний стандарт України з набранням чинності з 1 липня 2011 р. ДСТУ 3649:2010 Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання (далі - ДСТУ 3649:2010).

У розділі 6 ДСТУ 3649:2010 закріплені вимоги щодо безпечності технічного стану колісних транспортних засобів, зокрема, вимоги до зовнішніх світлових приладів. Відповідно до п. 6.1.1 Розділу 6 ДСТУ 3649:2010 не дозволено змінювати розташування зовнішніх світлових приладів, їх демонтувати, встановлювати додаткові зовнішні світлові прилади, а також змінювати режим роботи їх.

Статтею 33 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Скасовуючи постанову ЕНА № 6307637, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, водночас згідно протоколу перевірки технічного стану ТЗ №01581-01214-25 від 11.11.2025, транспортний засіб VOLVO FH 500, державний номер НОМЕР_1 , після технічного контролю визнано технічно справним.

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що суд першої інстанції розглянув справу керуючись наявними матеріалами справи, які долучив позивач, не надавши відповідачу реалізувати право, передбачене ст. 77 КАС України, ч. 5 ст. ст. 162 КАС України. Також зазначає, що на місці події здійснювалась відео фіксація, за допомогою нагрудного відеореєстратора 476906, про який також відповідно до ст. 283 КУпАП зазначено в п. 7 оскаржуваної постанови та надано до апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Частиною 1 статті 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Враховуючи ст. 308 КАС України, колегією суддів досліджено відеозапис нагрудної камери №476906, відповідно до якого зафіксовано рух транспортного засобу VOLVO FH 500, державний номер НОМЕР_1 , на якому встановлені додаткові прилади над сонцезахисним козирком та які на момент руху до зупинки працювали, тобто інспектор в межах своїх повноважень, відреагував на виявлене адміністративне правопорушення та відповідно до ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" зупинив транспортний засіб позивача. Також колегією суддів встановлено, що інспектор повідомив позивачу, що його зупинено відповідно до ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", та роз`яснив суть скоєного ним адміністративного правопорушення. В подальшому, інспектор перейшов до розгляду справи. Під час розгляду справи позивача ознайомлено з його правами згідно ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

В позовній заяві в обгрунтування протиправності оскаржуваної постанови, Омельченко Ю.О. зокрема зазначив, що транспортний засіб пройшов перевірку технічного стану та відповідно до протоколу технічного стану №01581-01214-25 від 11.11.2025, транспортний засіб VOLVO FH 500, державний номер НОМЕР_1 , після технічного контролю визнано технічно справним.

Однак, відповідачем до суду апеляційної інстанції також надано фотофіксацію до протоколу перевірки технічного стану №01581-01214-25 від 11.11.2025 та на якому зафіксовано транспортний засіб VOLVO FH 500, державний номер НОМЕР_1 без світлових приладів, про які зазначено поліцейським в спірній постанові ЕНА № 6307637 від 09.12.2025.

Відповідно до абз. 6 п. 16 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою КМУ від 30.01.2012 № 137, виконавець проводить фото - та відеофіксацію процесу перевірки конструкції та технічного стану транспортного засобу, про що попереджає замовника.

Згідно з абз. 7 п. 16 Порядку фотофіксація процесу перевірки конструкції та технічного стану транспортного засобу проводиться виконавцем із фіксацією: загального вигляду передньої частини транспортного засобу з фіксацією номерного знака під час перевірки увімкнених фар ближнього світла відповідним приладом, увімкнених протитуманих фар та аварійної сигналізації (за наявності), габаритних, контурних вогнів.

Отже, колегією суддів встановлено, що при проведенні процедури обов`язкового технічного контролю, ОСОБА_1 попередньо були демонтовані непередбачені конструкцією світлові прилади. Водночас станом на 09.12.2025, вказані прилади були знову встановлені на автомобіль, що прямо порушує вимоги п. 31.4.3 "а" ПДР України. Наявність протоколу про технічну справність за відсутності обладнання на момент огляду не спростовує факт наявності порушення в день винесення постанови.

Колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 2 ст 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого ч. 2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, доведено порушення позивачем п.31.4.3 а) ПДР України, що свідчить про правомірність постанови серії ЕНА № 6307637 від 09.12.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, наведені обставини в повному обсязі не враховано судом першої інстанції, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно положень ст. 317 КАС України з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29.12.2025 по справі № 539/6707/25 скасувати.

Ухвалити постанову, якою у задоволенні ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Я.В. П`янова В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 11.02.2026 року