Справа № 420/22056/25
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2026-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/22056/25

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.,

повний текст судового рішення

складено 10.11.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду заяви від 28.05.2025 про виплату грошового забезпечення, включаючи додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і охорони, відсічі стримування збройної агресії, а також виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за2025 рік., належні його батьку - сержанту ОСОБА_2 , який зник безвісті 22.09.2024 року під час виконання бойового завдання, поблизу населеного пункту Веселе, Курської області;

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень - військову частину НОМЕР_1 розглянути заяву від 28.05.2025 про виплату грошового забезпечення, включаючи додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і охорони, відсічі стримування збройної агресії, а також виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, належні його батьку - сержанту ОСОБА_2 , який зник безвісті 22.09.2024 під час виконання бойового завдання, поблизу населеного пункту Веселе, Курської області;

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень - військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату грошове забезпечення, починаючи з вересня 2024 року, як члену сім`ї військовослужбовця сержанта ОСОБА_2 , який зник безвісті 22.09.2024 під час виконання бойового завдання, поблизу населеного пункту Веселе, Курської області.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що відповідно до сповіщення №181 від 09.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача, сержант ОСОБА_2 , який призваний на військову службу 30.07.2024 до військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи відданим військовій присязі на вірність Українському народу, зник безвісти 22 вересня 2024 року під час виконання бойового завдання, поблизу населеного пункту Веселе, Курської області.

28.05.2025 позивач, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ від 07.06.2018 №260, а також Закону України від 08.10.2024 №3995-ХІ «Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державних або безвісно відсутніх» звернувся до відповідача - військової частини НОМЕР_1 з письмовою заявою про виплату на його картковий рахунок грошового забезпечення, включаючи додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і охорони, відсічі стримування збройної агресії, а також виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, належні його батьку - сержанту ОСОБА_2 , який зник безвісті 22.09.2024 під час виконання бойового завдання, поблизу населеного пункту Веселе, Курської області. Вищевказана заява позивача з додатками надіслана на електронну адресу відповідача та зареєстрована за вх. №33340 від 29.05.2025.

У відповіді військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2025 за вих. №13407 відповідач зазначає, що «заява про виплату та додані до неї документи подаються у паперовій формі особисто чи на поштову адресу або в електронній формі (за технічної можливості) на адресу електронної пошти чи засобами інформаційно-комунікаційних систем»

Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною та за захистом своїх прав звернувся до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.11.2025 позов задоволено частково наступним чином.

Визнана протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 28.05.2025 року про виплату грошового забезпечення, включаючи додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і охорони, відсічі стримування збройної агресії, а також виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік., належні його батьку - сержанту ОСОБА_2 , який зник безвісті 22.09.2024 року під час виконання бойового завдання, поблизу населеного пункту Веселе, Курської області.

Зобов`язано суб`єкт владних повноважень - військову частину НОМЕР_1 розглянути заяву позивача ОСОБА_1 від 28.05.2025 про виплату грошового забезпечення, включаючи додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і охорони, відсічі стримування збройної агресії, а також виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік., належні його батьку - сержанту ОСОБА_2 , який зник безвісті 22.09.2024 року під час виконання бойового завдання, поблизу населеного пункту Веселе, Курської області та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення грошового забезпечення та прийняти в цій частині нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та суд першої інстанції встановив, що відповідно до сповіщення №181 від 09.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько позивача, сержант ОСОБА_2 , який призваний на військову службу 30.07.2024 до військової частини НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи відданим військовій присязі на вірність Українському народу, зник безвісти 22 вересня 2024 року під час виконання бойового завдання, поблизу населеного пункту Веселе, Курської області.

На підставі доповідної записки командира НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_3 від 29.09.2024 за вх. №36881, з метою встановлення обставин та причин, що сприяли зникненню безвісти 22.09.2024 начальника лазні польової лазні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_2 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 №1171 від 02.10.2024 призначено службове розслідування.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №2622 від 15.12.2024 службове розслідування було завершено та службовим розслідуванням встановлено, що сержант ОСОБА_2 , начальник лазні польової лазні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 , загинув о 15 год. 48 хв.

20.09.2024, виконуючи бойове завдання, згідно бойового наказу командира 2БТГр НОМЕР_5 ОМБр №04/09/16/01 від 16.09.2024, згідно розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №409/100/5/4029 від 15.09.2024, внаслідок штурмових дій противника у районі п.п. Веселе Курської області.

Тіло сержанта ОСОБА_2 не було евакуйовано, а приблизно о 13 год. 57 хв. 22.09.2024, внаслідок штурмових дій противника позицію було втрачено.

Відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» статус сержанта ОСОБА_2 , начальника лазні польової лазні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 придатного до 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 кваліфіковано як зниклий безвісти за особливих обставин з 22.09.2024.

01.10.2024 до відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській обл. надійшло повідомлення за вх. №19333 від його матері ОСОБА_4 , про обставини зникнення безвісти за особливих обставин сержанта ЗСУ ОСОБА_2 , уродженця м. Одеси, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 .

09.10.2024 на підставі вищевикладеного повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, в порядку ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань відділом поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській обл. внесені відомості за №0001271 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

10.12.2024, відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, сержант ОСОБА_2 набув статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин.

В лютому 2025 року позивач ОСОБА_1 , який є рідним сином безвісті зниклого сержанта ОСОБА_2 , надав документи та біологічні матеріали слідчому відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській обл. для подальшого проведення молекулярно-генетичної експертизи та поміщення геномної інформації в Електронний реєстр.

25.03.2024 слідчий СВ відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, розглянувши матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001271 від 09.10.2024 року ухвалив постанову якою позивача, ОСОБА_1 , визнано потерпілим.

28.05.2025 Позивач, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ від 07.06.2018 №260, а також Закону України від 08.10.2024 №3995-ХІ «Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державних або безвісно відсутніх» звернувся до відповідача військової частини НОМЕР_1 з письмовою заявою про виплату на його картковий рахунок грошового забезпечення, включаючи додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і охорони, відсічі стримування збройної агресії, а також виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, належні його батьку - сержанту ОСОБА_2 , який зник безвісти 22.09.2024 під час виконання бойового завдання, поблизу населеного пункту Веселе, Курської області.

До вказаної заяви позивачем долучено:

Копія паспорта ОСОБА_1 ;

Копія ідентифікаційного коду ОСОБА_1 ;

Копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ;

Копія витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 13.02.2025.;

Копія довідки банківського реквізиту.;

Вищевказана заява позивача з додатками надіслана на електронну адресу відповідача та зареєстрована за вх. №33340 від 29.05.2025 року.

У відповіді військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2025 за вих. №13407 відповідач зазначає, що «заява про виплату та додані до неї документи подаються у паперовій формі особисто чи на поштову адресу або в електронній формі (за технічної можливості) на адресу електронної пошти чи засобами інформаційно-комунікаційних систем». Відповідач, рекомендував позивачу звернутись до РТЦК а СП для формування повного пакету документів з подальшим пересиланням документів до військової частини НОМЕР_1 засобами електронного зв`язку.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 28.05.2025 про виплату грошового забезпечення, включаючи додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і охорони, відсічі стримування збройної агресії, а також виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, належні його батьку - сержанту ОСОБА_5 ..

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про їх передчасність, оскільки відповідачем його заяву розглянуто не було, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з такого.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 2 Закону №2011-XII, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Частиною 1 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 6 статті 9 Закону №2011-XII (в редакції станом на час зникнення безвісти батька позивача) за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:

дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

В той же час, Законом України «Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №3995-ІХ від 08.10.2024 (далі - Закон №3995-ІХ) щодо грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» (введено в дію 01.02.2025) пункт 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в такій редакції:

За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.

Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону).

Порядок підтвердження справжності підпису військовослужбовця на особистому розпорядженні на випадок полону, оформлення та зберігання такого розпорядження та його скасування здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 4 статті 16 цього Закону.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

Виплата грошового забезпечення особі (особам), визначеній (визначеним) в особистому розпорядженні на випадок полону, та особам, передбаченим цим пунктом, здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців у нейтральних державах або зникнення безвісти, їх звільнення з полону або визнання судом безвісно відсутніми чи оголошення судом померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.

Грошове забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, підлягає індексації відповідно до закону. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення таких військовослужбовців встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзацах четвертому - п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини.

Відповідно до пункту 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15.04.2025 №449), цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки, розвідувального органу Міноборони, розвідувального органу Адміністрації Держприкордонслужби, Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, особі (особам), визначеній (визначеним) військовослужбовцем в особистому розпорядженні, складеному на випадок захоплення в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, про виплату грошового забезпечення особі (особам) за його вибором із зазначенням розмірів часток таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону), та особам, зазначеним в абзацах четвертому і п`ятому пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, визначеним особам за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви про виплату грошового забезпечення (далі - заява про виплату) додаються такі документи:

- копія паспорта громадянина України або копія тимчасового посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - копія паспортного документа іноземця або копія документа, що посвідчує особу без громадянства, копія посвідки на постійне/тимчасове проживання, копія посвідчення біженця або копія іншого документа, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України);

- копія документа, що засвідчує реєстрацію заявника у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (картка платника податків), або дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків із зазначеного Реєстру, внесені до паспорта громадянина України (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті);

- копія свідоцтва про шлюб або копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу - для виплати грошового забезпечення дружині (чоловікові);

- копія свідоцтва про народження дитини або копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження - для виплати грошового забезпечення законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей військовослужбовців;

- копія документа, що підтверджує:

- призначення особи опікуном, піклувальником малолітньої (неповнолітньої) дитини військовослужбовця, усиновлення такої дитини, - для виплати грошового забезпечення законним представникам на малолітніх (неповнолітніх) дітей військовослужбовців або дітей військовослужбовців з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку);

- призначення військовослужбовця опікуном, піклувальником повнолітніх дітей, рідних братів (сестер) чи їх усиновлення, - для виплати грошового забезпечення повнолітнім дітям військовослужбовців, їх рідним братам (сестрам), законними представниками яких є військовослужбовці;

- встановлення інвалідності, - для виплати грошового забезпечення дітям військовослужбовців з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам;

- копія свідоцтва про народження військовослужбовців або копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження - для виплати грошового забезпечення батькам військовослужбовців;

- копія рішення суду про поновлення батьківських прав - для виплати грошового забезпечення батькам військовослужбовців, які були позбавлені батьківських прав стосовно військовослужбовців;

- копія свідоцтва про смерть особи, яка має право на отримання грошового забезпечення (за наявності), - для перерахунку частки виплати грошового забезпечення;

- інформація про назву банку та номер поточного банківського рахунка (у форматі IBAN) - для зарахування грошового забезпечення визначеній особі.

Заява про виплату та додані до неї документи подаються у паперовій формі особисто чи на поштову адресу або в електронній формі (за технічної можливості) на адресу електронної пошти чи засобами інформаційно-комунікаційних систем.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає заяву про виплату та додані до неї документи і приймає рішення про виплату належної частки грошового забезпечення заявникам або про відмову у виплаті грошового забезпечення.

Рішення про виплату або відмову у виплаті грошового забезпечення у письмовій формі доводиться до відома заявника протягом 15 календарних днів з дня подання заяви про виплату з обов`язковим зазначенням підстави у разі відмови у такій виплаті.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся із заявою про виплату грошового забезпечення, як члену сім`ї зниклого безвісти батька ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , яка була направлена на електронну адресу відповідача 28.05.2025 разом з документами, які передбачені Постановою №884.

Проте, як правильно зазначено судом першої інстанції, на момент звернення позивача до суду з даним позовом, відповідач не прийняв відповідного, обґрунтованого рішення ані про задоволення, ані про відмову у задоволенні заяви позивача, ані про відмову у здійсненні виплати позивачу починаючи з вересня 2024 року, як члену сім`ї військовослужбовця який зник безвісті 22.09.2024 під час виконання бойового завдання, поблизу населеного пункту Веселе, Курської області.

Враховуючи зазначене, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 28.05.2025 про виплату грошового забезпечення, включаючи додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і охорони, відсічі стримування збройної агресії, а також виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, належні його батьку - сержанту ОСОБА_2 , який зник безвісті 22.09.2024 під час виконання бойового завдання, поблизу населеного пункту Веселе, Курської області.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про передчасність вимог позивача щодо здійснення виплати, оскільки на момент звернення позивача до суду з даним позовом відповідач його заяву не розглянув, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо посилань апелянта в апеляційній скарзі не надання судом першої інстанції оцінки відповіді військової частини НОМЕР_1 №1468/1286 від 25.08.2025, якою фактично відмовлено у виплаті позивачу такого грошового забезпечення, колегія суддів зазначає, що вказана відмова не є предметом спору у даній справі, а тому не підлягає окремому розгляду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції в частині позовних вимог у задоволені яких відмовлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги позивача колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді Н.В. Вербицька О.В. Джабурія