Справа № 320/30210/23
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Файдюка В.В., секретар судового засідання Заліська Є.Я., за участі представників позивача Сперкача С.В. та в режимі відеоконференції Зубчук О.Р., представника відповідача П`ятигорця Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи.

05.09.2023 Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.05.2023р. за №№75870714, 75860714, 75850714 щодо збільшено податкових зобов`язань на загальну суму 22401907,45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті безпідставно з огляду на те, що посадовими особами контролюючого органу не були взяті до уваги всі обставини перевірки, а висновки відповідача щодо нереальності господарських операцій позивача з контрагентами TOB «Вікторія», ТОВ «Харман-Бет» та ТОВ «Олетан», спростовуються первинними документами бухгалтерського обліку та податкової звітності, які були надані позивачем і складені відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 замінено позивача у справі - ДП "Димерське лісове господарство" (ідентифікаційний код 00992036), на правонаступника - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (ідентифікаційний код 44768034).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 позовні вимоги задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 11.05.2023 №75870714, №75860714 та №75850714.

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо скасування спірних ППР та підтвердженість їх належними, достатніми та допустимими доказами.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам матеріального права, оскільки позивачем під час перевірки не надано перевіряючим акти виконаних робіт/наданих послуг, видаткові накладні, товаро-транспортні накладні у зв`язку з їх знищенням за період 2018-2019 роки (Акти №1 від 12.01.2022 року та № від 02.01.2023 року).

Апелянт у скарзі навів аналогічні доводи, висловлені в суді першої інстанції.

Зокрема, апелянт наполягає, що контрагенти позивача, а саме TOB «Вікторія», ТОВ «Харман-Бет» та ТОВ «Олетан», є учасниками кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, і засновником цих підприємств є одна особа ОСОБА_1 .

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025 відкрито апеляційне провадження та витребувано справу зі суду першої інстанції.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про правильність висновків суду першої інстанції, і в якому наголосив, що деякі документи не були надані через те, що закінчився строк їх зберігання, визначений законодавством, і факт їх значення за період 2018-2019 роки підтверджено відповідними актами №1 від 12.01.2022 року та № від 02.01.2023 року.

Після надходження справи до апеляційного суду, ухвалою від 17.11.2025 слухання справи призначено у відкрите судове засідання.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, представники позивача заперечували проти її задоволення.

Справа складається зі 39 томів.

З поважних причин слухання справи продовжувалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини встановлені судом.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстроване як юридична особа Вишгородською районною державною адміністрацією Київської області 16.02.1994, запис № 1000540.

Позивач, як платник податків, перебуває на обліку в Вишгородській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Головним управлінням ДПС у Київській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2018 по 16.01.2023 за результатами якої було складено акт від 07.04.2023 №6228/10-36-07-15/00992036.

Згідно висновків акту позивачем порушено:

- п.44. ст.44, пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу, в результаті чого занижено податок на прибуток у розмірі 3 590 671 грн.

- п.п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198, п.201.1, п.201.7, п.201.10, п.201.11 ст.201 Податкового кодексу, в результаті чого занижено податок на додану вартість у розмірі 3 935 923 грн;

- ч.1 ст.11-1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», п.1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого Постановою КМУ №138 від 23.02.2011, в результаті чого занижено частину чистого прибутку, дивідендів на державну частку в періоді, що перевірявся у розмірі 13 701 677 грн;

- пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164, пп. 168.1.1, пп.168.1.2, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, абз «а» «б» п.176.2 ст. 176 ПК України, в результаті чого занижено ПДФО у розмірі 3 935 923 грн;

- п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп. 168.1.1, пп.168.1.2, пп. 168.1.5 п.168.1 ст. 168, абз. «а» п.176.2 ст. 176 ПК України в результаті чого не утримано 44 546,11 грн військового збору.

Вказані висновки відповідач зробив внаслідок того, що позивачем під час перевірки не були надані перевіряючим до кожного господарського договору акти виконаних робіт/наданих послуг, видаткові накладні, товаро-транспортні накладні у зв`язку з їх з знищенням за період 2018-2019 роки (Акти №1 від 12.01.2022 року та № від 02.01.2023 року).

Головним управлінням ДПС у Київській області на підставі вказаних податкових повідомлень-рішень №75870714, №75860714, №75850714 від 11.05.2023 для Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» визначено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 4 919 903,75 грн, з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності у розмірі 3 780 323,75 грн, а також збільшено суму грошового зобов`язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств) у розмірі 13 701 680 грн.

Позивач оскаржив спірні податкові повідомленнями-рішення до Державної податкової служби України, яке за Рішенням останього від 31.07.2023 №20957/6/99-00-06-01-01-06 залишилось без змін, скарга без задоволення.

Вказані обставини підтверджені належним, достатніми та допустимими доказами, та не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до положень ч.1-4 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно вимог ч.1-4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно норм п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Підпунктом 134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

За приписами Положення (стандарт) бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248, передбачено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення (пункт 187.8 статті 187 Податкового кодексу України).

Так, відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. В обов`язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно пп. 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пп. 14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 ПК України звичайна ціна - це ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.219 пункту 14.1 статті 14 ПК України ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей, зокрема: якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця (п.п. «а» п. 202.1 ст. 202 Податкового кодексу України).

Податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (пункт 203.1 статті 203 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно підпункту 2.15 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704, визначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув`язка окремих показників.

Висновки суду.

Отже, єдиною підставою документального підтвердження спірних сум податкового кредиту мають бути належним чином складені та підписані повноважними особами первинні документи в розумінні наведених норм законодавства. З метою встановлення факту реального здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток та/або податкового кредиту з податку на додану вартість необхідно з`ясовувати, зокрема, рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. При цьому, аналіз реальності господарської діяльності має здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту господарських операцій.

Судом апеляційної інстанції ретельно було проаналізовані надані позивачем докази на підтвердження обгрунтованості позовних вимог та на спростування висновків суду першої інстанції.

Колегією суддів також проведено аналіз наданій документації у сукупності із поясненнями сторін.

Матеріалами справи підтверджено, наступне:

Щодо взаємовідносин між Державним спеціалізованим господарським підприємством «Ліси України» та ТОВ «Вікторія» (за період з 01.07.2018 по 31.12.2022) - було укладено декілька договорів:

1) договір підряду №6 від 04.03.2013 про виконання лісозаготівельних робіт, згідно якого ТОВ «Вікторія» мало здійснити рубку головного користування із комплексною заготівлею лісопродукції та спалювання порубочних решток, а також суцільно-санітарні, санітарно-вибіркові та рубки догляду із комплексною заготівлею лісопродукції та спалюванням порубочних решток;

2) договір №6.1 від 01.03.2014 про виконання перевезення лісопродукції транспортом із лісосік рубок головного користування і рубок пов`язаних з веденням лісового господарства до складів лісництв;

3) договір підряду №23 від 02.11.2015 «Про виконання лісозаготівельних робіт», відповідно до якого ТОВ «Вікторія» взяло на себе зобов`язання здійснити в лісництві ДП «Димерське лісове господарство» рубку головного користування із комплексною заготівлею лісопродукції та спалювання порубочних решток, а також суцільно-санітарні, санітарно-вибіркові та рубки догляду із комплексною заготівлею лісопродукції та спалюванням порубочних решток.

4) договір №23/1 від 01.12.2015 за умовами якого ТОВ «Вікторія» зобов`язується надати послуги перевезення власним транспортом на власному паливі лісопродукцію із лісосік рубок головного користування і рубок пов`язаних з веденням лісового господарства до нижніх складів лісгоспу і до пунктів призначення;

5) договір №23/2 від 01.03.2016 «Підряду на проведення лісокультурних та лісогосподарських робіт» відповідно до умов якого ТОВ «Вікторія» має здійснити лісокультурні роботи в розсадниках та лісокультурному фонді лісгосп: провести посадку лісових культур, викопку посадматеріалу, підготовку площі під посадку, провести роботи з розсадки, заготівлю та переробку насіння, стратифікацію лісового насіння, провести роботи по зеленому живцюванню;

6) договір підряду №23/3 від 01.03.2017 згідно якого ТОВ "Вікторія" мало провести виготовлення коробів із матеріалів замовника та їх встановлення;

7) договір підряду на проведення лісокультурних та лісогосподарських робіт №23/4 від 01.04.2019згідно якого ТОВ "Вікторія" взяло на себе зобов`язання виконати лісокультурні роботи в розсадниках та лісокультурному фонді лісгоспу;

8) договір підряду на проведення загальногосподарських робіт №23.5 від 01.04.2019 згідно якого ТОВ "Вікторія" взяло на себе зобов`язання виконати роботи по навантаженню деревини на транспорт на складах лісосік лісгоспу;

9) договір підряду на проведення загальногосподарських робіт №23/6 від 01.07.2020 згідно якого ТОВ "Вікторія" взяло на себе зобов`язання виконати лісокультурні роботи в розсадниках та лісокультурному фонді лісгоспу;

10) договір підряду на проведення загальногосподарських робіт №23.7 від 01.07.2020 згідно якого ТОВ "Вікторія" взяло на себе зобов`язання виконати роботи по навантаженню деревини на транспорт на складах лісосік лісгоспу;

11) договір по наданню послуг на розпилювання деревини від 01.02.2021 №23.8, згідно якого ТОВ "Вікторія" взяло на себе зобов`язання по розпилюванню деревини, виготовленню профільованого матеріалу.

На підтвердження реальності господарських операцій позивач надав докази: податкові накладні, які зареєстровані в ЄРПН, акти наданних послуг, оплата отриманих послуг, довідки з банку, товарно-транспортних накладних.

Крім того, додатково позивач, на спростування висновків податкового органу про нереальність господарської операції, надав докази про реєстрацію ТОВ «Вікторія», а саме рішення учасника ТОВ «Вікторія» №25/10/2018 від 25.10.2018, відомість з ГУ регіональної статистики №гypс_23-07/1608, витяг з реєстру платників ПДВ, заяву про видачу дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки від 08.12.2015, лист ГУ ДПС у Київській області №3400 від 15.12.2015 на погодження виконання робіт підвищеної небезпеки та дозвіл ГУ Держпраці у Київській області №3698.16.32.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «Харман-Бет» (попередня назва "Полісся-МГ", код ЄДРПОУ - 13712080), встановлено, що між Державним спеціалізованим господарським підприємством «Ліси України» та ТОВ «Полісся-МГ» (за період з 01.07.2018 по 31.01.2021) було укладено декілька договорів:

1) договір підряду №6 від 04.03.2013 про виконання лісозаготівельних робіт, згідно якого ТОВ "Полісся-МГ" взяло на себе зобов`язання здійснити рубку головного користування із комплексною заготівлею лісопродукції та спалюванням порубочних решток, а також суцільно-санітарні, санітарно-вибіркові та рубки догляду із комплексною лісозаготівельною продукції та спалюванням порубочних решток.

2) договір підряду №6.9 від 01.07.2020 на проведення заготівельних робіт, згідно якого ТОВ "Полісся-МГ" зобов`язалось виконати роботи по навантаженню деревини на автотранспорт на складах лісосік лісгоспу та інші загальногосподарські роботи в лісництвах;

3) договір підряду на проведення лісокультурних та лісогосподарських робіт №6.8 від 01.07.2020, згідно якого ТОВ "Полісся-МГ" взяло на себе зобов`язання виконати лісокультурні роботи в розсадниках та лісокультурному фонді лісгоспу;

4) договір підряду №6.7 від 01.06.2020 про надання послуг на розпилювання деревини, згідно якого ТОВ «Полісся-МГ» зобов`язалось надати послуги по розпилюванню деревини, виготовленню профільованого матеріалу;

5) договір підряду на проведення лісокультурних та лісогосподарських робіт №6.6 від 01.03.2019, згідно якого ТОВ "Полісся-МГ" взяло на себе зобов`язання виконати лісокультурні роботи в розсадниках та лісокультурному фонді лісгоспу;

6) договір підряду на проведення загальногосподарських робіт №6.5 від 01.03.2019, згідно якого ТОВ "Полісся-МГ" взяло на себе зобов`язання виконати роботи по навантаженню деревини на транспорт на складах лісосік лісгоспу;

7) договір підряду на проведення лісокультурних та лісогосподарських робіт №6.4 від 01.03.2014, згідно якого ТОВ "Полісся-МГ" взяло на себе зобов`язання виконати лісокультурні роботи в розсадниках та лісокультурному фонді лісгоспу;

8) договір підряду на проведення загальногосподарських робіт №6.2 від 03.01.2014, згідно якого TOB "Полісся-МГ" взяло на себе зобов`язання виконати загальногосподарські роботи по обслуговування адмінприміщень підрозділів, корування деревини, навантаження деревини, вивезення лісопродукції;

9) договір від 01.03.2014 №6.1, згідно якого ТОВ "Полісся-МГ" мало надати послуги по перевезенню лісопродукції транспортом, з використанням ПММ замовника, із лісосік рубок головного користування і рубок пов`язаних з веденням лісового господарства.

Позивач на підтвердження реальності господарських операцій з цим контрагентом надав податкові накладні, які зареєстровані в ЄРПН, акти виконаних робіт з детальним переліком таких робіт, рахунки про оплату, товарно-транспортні накладні.

До наданих позивачем документів, щодо їх правильності оформлення, апелянт не має зауважень.

Крім того, було встановлено, що 10.08.2022 слідчим територіального управління ДБР Київської області було проведено обшук в приміщенні позивача, про що складено протокол згідно якого оригінали документів по взаємовідносин позивача з ТОВ «Вікторія», ТОВ «Полісся-МГ», ТОВ «Олетан» були вилучені, проте на запит, були надані суду, які досліжувались в ході слухання.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до висновку, з чим й погоджується суд апеляційної інстанції, що надані документи повністю підтверджують реальність та товарність господарських взаємовідносин позивача з контрагентами ТОВ «Вікторія», ТОВ «Полісся-МГ», ТОВ «Олетан», а саме: податкові накладні, видаткові накладні, акти приймання-передачі робіт та послуг, товарно-транспортні накладні при перевезенні деревини, реєстри товарно-транспортних накладних, наряд-акти на виконання робіт, щоденники приймання лісопродукції, журнали виконаних лісогосподарських робіт, кб-2, кб-3 та інші, які відповідають положенням законодавства та містять всі обов`язкові реквізити первинного документу, які передбачені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Апелянтом вказане не спростовано.

Щодо доводів апелянта про відсутність деяких документів, то в судовому засіданні представник апелянта не заперечував проти знищення позивачем частини документації з дотриманням строків їх зберігання, тобто з дотриманням чинного законодавства у цій сфері.

Таким чином, податковий кредит в сумі 22 401 907,45 грн, який сформований позивачем на підставі зареєстрованих податкових накладних від TOB «Вікторія» та ТОВ «Харман-Бет», є належним чином підтверджений, і колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інсатнції.

Реальність подальшого руху товару також підтверджується належними первинними документами.

Вказані обставини апелянтом не спростовані, і тому на думку колегії суддів, є дійсними і такими, що підтверджені відповідними доказами, а висновки суду першої інстанції про доведеність позовних вимог належними доказами, є правильними.

Відповідно до ч.1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Проте, в адміністративних справах про протиправність рішення обов`язок доказування правомірності свого рішення покладено на відповідача.

Тому, надаючи оцінку всім іншим доводам апелянта, судова колегія наголошує що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Колегія суддів вважає, що всі доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст виготовлено 09.02.2026.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 р. - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

В.В. Файдюк