Справа № 240/26951/25
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2026-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 240/26951/25

11 лютого 2026 року м. Вінниця

Суддя-доповідач Сьомого апеляційного адміністративного суду Кузьмишин В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору ОСОБА_1 відмовлено та позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії повернуто особі, яка її подала.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року залишено без руху та запропоновано апелянту у десятиденний строк з моменту отримання ухвали суду виконати вимоги цієї ухвали та усунути виявлені недоліки апеляційної скарги.

28 січня 2026 року на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій він не погоджується з ухвалою суду першої інстанції та просить звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, посилаючись на рішення Конституційного Суду України №3-187/2023 від 13 травня 2024 року.

Розглянувши подане клопотання, суд приходить до наступного висновку.

За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

При цьому відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Насамперед варто зауважити, що Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

З аналізу ж статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18.

Отже, враховуючи наведене, беручи до уваги суб`єктний склад учасників цієї справи та предмет спору, автор апеляційної скарги не є суб`єктом, на якого в цьому випадку розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати, у зв`язку з чим подана заява про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Окрім того, відповідач, маючи однаковий обсяг процесуальних прав і обов`язків поряд з іншими учасниками справи, діє як суб`єкт владних повноважень та є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому обмежене її фінансування, зокрема, в частині видатків, передбачених на сплату судового збору, не є підставою відстрочення сплати судового збору.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про звільнення від сплати судового збору.

Крім того, необхідно зауважити, що посилання апелянта на рішення Конституційного Суду України №3-187/2023 від 13 травня 2024 року є нерелевантним цій справі, оскільки в цьому рішенні КСУ визнав неконституційною норму Закону України "Про судовий збір" в частині справляння судового збору під час подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення. В цій же справі оскаржується ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви, що відповідає вимогам п.п. 5 п. 3 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір".

Відповідно до ч.2 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З огляду на вказані обставини вважаю за необхідне продовжити скаржнику строк усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 121. 298 КС України, суд

У Х В А Л И В :

відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Продовжити ОСОБА_1 термін для усунення недоліків апеляційної скарги на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року.

Запропонувати апелянту в строк 5 днів з моменту отримання вказаної ухвали усунути виявлені недоліки апеляційної скарги.

Роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що в разі неусунення недоліків, зазначених в даній ухвалі, апеляційна скарга буде повернута особі, яка подала апеляційну скаргу.

Копію цієї ухвали надіслати на адресу особі, яка подала апеляційну скаргу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи в мережі Інтернет на офіційному вебпорталі судової влади України за посиланням: https://court.gov.ua/fair/sud4856/.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Кузьмишин В.М.