Справа № 640/34207/21
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н.П.

Суддів: Беспалова О.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Мірошниченко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року, суддя Бойченко Ю.П., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, стягнення заборгованості та пені,-

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 14.11.2022, просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків від 27.08.2021 № 2;

- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в місті Києві () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» заборгованість з відшкодування ПДВ у розмірі 9 158 878,00 грн за податковою декларацією з податку на додану вартість за квітень 2021 року;

- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в місті Києві пеню: у розмірі 102 571,18 грн за несвоєчасне бюджетне відшкодування ПДВ у сумі 16 639 325,00 грн, з дня виникнення підстав для нарахування пені (02.07.2021) до моменту її відшкодування (до 26.07.2021 включно); у розмірі 37 285,66 грн за несвоєчасне бюджетне відшкодування ПДВ у сумі 2 400 223,00 грн, з дня виникнення підстав для нарахування пені (02.07.2021) до моменту її відшкодування (до 02.09.2021 включно); пеню, на рівні 120 % облікової ставки Національного банку України встановленої на момент виникнення пені, нараховану з дня виникнення підстав для нарахування пені (02.07.2021) протягом строку її дії до дати винесення рішення судом у справі, за несвоєчасне (неповернуте) бюджетне відшкодування ПДВ у сумі 9 158 878,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірним податковим повідомленням-рішенням відповідач зменшив суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 9 158 878 грн та застосував штрафні санкції у розмірі 4 579 439 грн.

Позивач із даним податковим повідомленням-рішенням не погоджується та посилається на відсутність підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та наявність інших процедурних порушень з боку контролюючого органу, а саме: перевірка питань, які вже охоплені попередніми перевірками; складання акту перевірки та податкового повідомлення-рішення неуповноваженим органом; невідповідність податкового повідомлення-рішення вимогам Податкового кодексу України та його складання не на підставі акту перевірки. Також зазначає про незгоду із розміром штрафних санкцій, оскільки відповідачем не враховано відсутність повторності порушення та заперечує проти застосування штрафних санкцій в цілому. Також звертає увагу на те, що рішення ДПС України про результати розгляду скарги позивача є невмотивованим. Зауважує, що дані обставини у сукупності свідчать про протиправність податкового повідомлення-рішення та наголошує, що має право на стягнення з Державного бюджету України заборгованості з відшкодування ПДВ та пені. Просить задовольнити позов.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825-ІХ Окружним адміністративним судом міста Києва надіслано дану справу до Київського окружного адміністративного суду.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, Київським окружним адміністративним судом передано справу Запорізькому окружному адміністративному суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків форми «В1» від 27.08.2021 № 2 в частині, якою Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 5 559 502 (п`ять мільйонів п`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот дві) гривні 86 коп. та застосовано штрафні санкції у розмірі 4 219 501 (чотири мільйони двісті дев`ятнадцять тисяч п`ятсот одна) гривня 49 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 9 636 (дев`ять тисяч шістсот тридцять шість) гривень 15 копійок присуджено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного, буд. 33, пов. 6; ) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г; ).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Окрім того, не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалитив цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» () зареєстроване в якості юридичної особи. Основним видом економічної діяльності позивача є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (код КВЕД 46.21).

Наказом Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 18.06.2021 № 437 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» (), керуючись пп. 19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19-1, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп.78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку позивача з 24.06.2021 тривалістю 15 робочих днів. Перевірку провести з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн по декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року (вх. від 20.05.2021 № ) з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків.

На підставі пп. 19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19-1, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп.78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, направлень від 24.06.2021 № 517, № 501 та наказу від 18.06.2021 № 437, у період з 24.06.2021 по 15.07.2021 Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» () щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт від 19.07.2021 № 633/31-00-04-02-03/35704808.

У висновку акту перевірки зазначено, що наведена у цьому акті податкова інформація, яка наявна в інформаційних базах ДПС та зібрана в межах організації та проведення цієї перевірки, у тому числі представлена платником податків, та результати її опрацювання є відповідно до пп. 19-1.1.46 п. 19-1. ст. 19-1, п. 74.3 ст. 74 і пп. 83.1.2 п. 83.1 ст. 83 Податкового кодексу України підставою для зазначених нижче висновків.

Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з ПДВ у декларації за березень 2021 року, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, встановлено порушення платником податків п. 44.1 ст. 44, пп. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, п. 5 Розділу V наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» від 28.01.2016 № 21, завищено податковий кредит по декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року у сумі 11 559 101 грн, завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник 19 Декларації) 11 559 101 грн, що призвело до завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на 11 559 101 грн.

ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» мало всі можливості дотримуватись правил і норм, за порушення яких Податковим кодексом України передбачена відповідальність, однак не було заходів щодо їх дотримання.

Недотримання цих правил та норм є умисними діями особи, які визначають її вину у вчиненні податкового правопорушення.

Висновки акту перевірки ґрунтуються на тому, що документально оформлені позивачем поставки товару від ТОВ «ГЛЕНПОРТ ОДЕСА» () не підтверджуються реальним його одержанням (придбанням) від контрагентів зазначеного товариства, а саме ТОВ «АГРО-ЦВІТ-2012», ФГ «ЛОСЬОВЕ». Відсутність придбання товару по ланцюгу постачання засвідчує недійсність (неможливість) формування відповідного активу та доводить нереальність здійснення поставки (продажу) товару ТОВ «ГЛЕНПОРТ ОДЕСА» позивачу. Зазначене порушення призвело до завищення податкового кредиту позивачем за січень-лютий 2021 року по взаємовідносинам з ТОВ «ГЛЕНПОРТ ОДЕСА» на суму ПДВ 2 400 233 грн, внаслідок чого завищено суму від`ємного значення, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування на 2 400 233 грн.

Також, документально оформлені позивачем поставки товару від ТОВ «АЛЬЖЕ» () не підтверджуються реальним його одержанням (придбанням) від контрагентів зазначеного товариства, а саме ФГ Захарченка А.В., ФГ «НИВА-2007», ФГ «ЗЛАК», ПП «ОБЕРІГ». Відсутність придбання товару по ланцюгу постачання засвідчує недійсність (неможливість) формування відповідного активу та доводить нереальність здійснення поставки (продажу) товару ТОВ «АЛЬЖЕ» позивачу. Зазначене порушення призвело до завищення податкового кредиту позивачем за січень-лютий 2021 року по взаємовідносинам з ТОВ «АЛЬЖЕ» на суму ПДВ 9 147 373 грн, внаслідок чого завищено суму від`ємного значення, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування на 9 147 373 грн.

Не погодившись із такими висновками, позивач подав заперечення на акт перевірки (вих. від 05.08.2021 № 01-0508Н).

Розглянувши зазначені заперечення, постійна комісія з розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства України ухвалила викласти висновки акту перевірки у наступній редакції, зокрема, абзаци 2, 3: перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з ПДВ у декларації за березень 2021 року, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, встановлено порушення платником податків п. 44.1 ст. 44, пп. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, п. 5 Розділу V наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» від 28.01.2016 № 21, завищено податковий кредит по декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року у сумі 9 158 878 грн, завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник 19 Декларації) 9 158 878 грн, що призвело до завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на 9 158 878 грн. Наведене відображено у листі «Про результати розгляду заперечення» від 20.08.2021 № 501/31-00-04-02-02.

В ході розгляду заперечень, з урахуванням позиції скаржника та його доводів щодо поставки товару від ТОВ «ГЛЕНПОРТ ОДЕСА» встановлено обставини та факти, що спростовують висновки акту перевірки.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В1» від 27.08.2021 № 2, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 9 158 878 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 4 579 439 грн.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що сума 9 158 878 грн (заокруглена) включає: 3 599 375,14 грн та 5 547 997,82 грн - по взаємовідносинам із ТОВ «АЛЬЖЕ»; 11 504,91 грн - по взаємовідносинам із ТОВ «ГЛЕНПОРТ ОДЕСА».

Рішенням ДПС України від 05.11.2021 № 25096/6/99-00-06-01-02-06 скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення - без змін.

Не погоджується з висновками акту перевірки та вважаючи, що податкове повідомлення-рішення від 27.08.2021 №2 не відповідає вимогам податкового законодавства, є помилковим та безпідставним, порушує права платника податків та пілягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Так, стаття 200 ПК України встановлює порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Підпунктом 2 пункту 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289 (далі - Порядок № 21) визначено, що якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано від`ємне значення, то заповнюється рядок 19 декларації.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм слідує, що податок на додану вартість підлягає або сплаті до бюджету, або бюджетному відшкодуванню в залежності від того, яке значення має різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду: позитивне чи від`ємне. Наслідком накопичення за результатами звітного (податкового) періоду податкового кредиту в більшому розмірі, ніж податкових зобов`язань з податку на додану вартість, є виникнення від`ємного значення з цього податку, яке в подальшому призводить до виникнення права на бюджетне відшкодування ПДВ.

Для висновку про правомірність декларування платником податків від`ємного значення ПДВ податковий орган в межах проведення документальної позапланової перевірки, призначеної на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, перевіряє правильність декларування платником податків як податкового зобов`язання з ПДВ, так і податкового кредиту з цього податку за звітний (податковий) період. Податковий орган при проведенні такої перевірки не обмежений розміром від`ємного значення ПДВ, який задекларовано у податковій декларації, оскільки повинен пересвідчитись у правильності визначення платником податків від`ємного значення різниці між сумами податкового зобов`язання та податкового кредиту. Протилежний підхід суперечитиме поняттю «від`ємне значення ПДВ» у розумінні норм ПК України та нівелюватиме мету проведення перевірки на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, яка носить превентивний характер, що полягає у запобіганні безпідставному декларуванню від`ємного значення ПДВ.

Встановлене в абзаці другому підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України обмеження щодо предмета документальної позапланової перевірки, призначеної з цієї підстави, закріплює неможливість перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати інших передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 24.01.2023 у справі № 640/6754/21, від 18.09.2025 у справі № 320/2394/23.

Також, у постанові від 23.09.2025 у справі № 640/23760/20 Верховний Суд зазначив, що заявлене до відшкодування від`ємне значення за будь-яких умов є частиною бюджетного відшкодування. Враховуючи, що в межах спірних правовідносин було наявне як від`ємне значення податку на додану вартість так і бюджетне відшкодування цього податку у розмірах більших 100 тис. гривень, зазначення у наказі про проведення перевірки виключно предмету цієї перевірки - «від`ємне значення» не позбавляє права відповідача на проведення перевірки бюджетного відшкодування за відповідний звітний період. Такий недолік наказу не дозволяє здійснити висновком про протиправність проведеної перевірки та нівелювати її наслідки.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, призначення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України відповідає вимогам податкового законодавства.

Матеріали справи свідчать, що призначення перевірки відбулося у зв`язку із поданням позивачем декларації з ПДВ за квітень 2021 року, в якій заявлено від`ємне значення з податку на додану вартість, а тому в контролюючого органу були наявні підстави для проведення перевірки на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Щодо доводів позивача стосовно повторності проведення перевірки по взаємовідносинам із ТОВ «АЛЬЖЕ» слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 78.2 статті 78 ПК України контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

Так, сума бюджетного відшкодування по декларації за квітень 2021 року сформована позивачем за рахунок від`ємного значення попереднього звітного періоду, а саме за податковим кредитом січня, лютого 2021 року по відносинам з ТОВ «АЛЬЖЕ», а саме: 3 599 375,14 грн - сума від`ємного значення у зв`язку із податковим кредитом, задекларованим у січні 2021 року та перенесеного до від`ємного значення за лютий 2021 року; 5 547 997,82 грн - сума від`ємного значення у зв`язку із податковим кредитом, задекларованим у лютому 2021 року.

Позивачем відображено у рядку 16 декларації з податку на додану вартість суму 5 547 997,82 грн, яка не підтверджена за результатами проведеної контролюючим органом перевірки (акт документальної позапланової перевірки від 18.06.2021 № 331/31-00-07-02-01; податкове повідомлення-рішення за формою «В4» у сумі 8 377 995,11 грн).

Згідно додатку 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (Д5) до податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2021 року від 18.03.2021 № , до складу податкового кредиту включено ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ «АЛЬЖЕ» у загальній сумі ПДВ 6 002 302,94 грн, у тому числі: податкові накладні, період оформлення яких січень 2021 року на 311 693,49 грн, не відображено у додатку 3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування до податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року від 20.05.2021 № ; податкові накладні, період оформлення яких лютий 2021 року на суму 5 690 609,45 грн, відображено у додатку 3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування до податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року від 20.05.2021 № на суму ПДВ 5 547 997,82 грн.

При цьому, ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» не було віднесено до складу податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за лютий 2021 року суму ПДВ у розмірі 3 599 375,14 грн, період виписки - січень 2021 року. Цю суму віднесено до складу податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за січень 2021 року від 22.02.2021 № відповідно Додатку 5 такої декларації та відображено у додатку 3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» до податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року від 20.05.2021 № .

Згідно підпункту 5 пункту 5 розділу V Порядку № 21, сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3), відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду.

Підпунктом 5 пункту 4 розділу V Порядку № 21 визначено, що у рядку 16 відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду.

У рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період.

У рядку 16.2 вказуються суми збільшення/зменшення залишку від`ємного значення за результатами уточнюючих розрахунків, поданих протягом звітного (податкового) періоду.

У рядку 16.3 вказується сума збільшення/зменшення від`ємного значення, узгоджена за результатами перевірки контролюючого органу, у звітному (податковому) періоді, на який припадає день узгодження податкового повідомлення-рішення, враховуючи процедури адміністративного оскарження відповідно до статті 56 розділу II Кодексу.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2021 у справі №640/25746/21, що набрало законної сили 05.07.2022, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 18.06.2021 №330/31-00-07-02-01, від 18.06.2021 №331/31-00-07-02-01.

Вказаним рішенням суду встановлені наступні обставини:

«…Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Сіейчес Україна» () щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за лютий 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт від 21.05.2021 № 383/31-00-07-02-01/35704808.

За результатами перевірки встановлено порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України, п. 5 Розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за лютий 2021 року на сумі 13 824 409 грн.

Висновки акта перевірки ґрунтуються на порушенні позивачем норм податкового законодавства, що стосуються віднесення сум сплаченого постачальникам у ціні товару ПДВ до складу податкового кредиту, у зв`язку з непідтвердженням реальності здійснення господарських операцій з контрагентами-постачальниками: TOB «Колосс Груп» (), TOB «Агротрансфер» (), TOB «Альже» (), TOB «Трубіж Агро Північ» ().

TOB «Сіейчес Україна» подано заперечення до акту від 04.06.2021 №01-040621.

За результатами розгляду заперечень, листом відповідача від 14.06.2021 №281/31-00-07-02-03 заперечення залишені 6ез задоволення, а висновки акту - без змін.

На підставі висновків акту перевірки, 12.08.2020 відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 18.06.2021: №330/31-00-07-02-01, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 5 446 414,32 грн; №331/31-00-07-02-01, яким зменшено суму від`ємного значення з податку на додану вартість на 8 377 995,11 грн .…».

Таким чином, доводи позивача щодо повторності перевірки є безпідставними, оскільки предметом перевірки, за результатами якої складено акт від 21.05.2021 № 383/31-00-07-02-01/35704808, було питання щодо дотримання позивачем податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість за лютий 2021 року, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, тоді як у даній справі предметом перевірки є питання дотримання позивачем податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість за квітень 2021 року.

Також є безпідставними доводи позивача про те, що декларація з ПДВ за січень 2021 року пройшла камеральну перевірку без будь-яких зауважень контролюючого органу, оскільки камеральна та документальна перевірки є різними за своєю суттю, підставами призначення та обсягом документів, що досліджуються.

Щодо доводів позивача про те, що акт перевірки та податкове повідомлення-рішення складені неуповноваженим органом, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» від 30.09.2020 № 893 (далі - Постанова № 893) ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком (у тому числі, Офіс великих платників податків ДПС).

Пунктом 2 Постанови № 893 установлено, що територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій; права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Згідно з наказом Державної податкової служби України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» від 30.09.2020 № 529 утворені як відокремлені підрозділи Державної податкової служби України територіальні органи згідно з переліком (додаток до цього наказу), серед яких Офісу ВПП ДПС немає. Натомість у переліку є Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків та Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Наказом Державної податкової служби України «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» від 24.12.2020 № 755 розпочато з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС своїх повноважень.

Отже, на підставі наказу Державної податкової служби України від 30.09.2020 № 529 на базі ліквідованого Офісу ВПП ДПС та його територіальних управлінь утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби нові управління по роботі з великими платниками податків, в тому числі і Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, Офіс ВПП ДПС з 01.01.2021 не здійснює повноваження та функції як контролюючий орган у сфері реалізації державної податкової політики, натомість такі функції здійснюють нові управління по роботі з великими платниками податків.

Враховуючи, що на час складання акту перевірки Товариство з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» перебувало на податковому обліку в Центральному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків, тому саме цей територіальний орган ДПС України є уповноваженим органом на проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача.

Також є безпідставними доводи позивача стосовно того, що спірне податкове повідомлення-рішення складене не на підставі акту перевірки.

Так, згідно п. 86.1 статті 86 ПК України, серед іншого, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

За правилами п. 86.7 ст. 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Відповідно до пп. 86.7.1 п. 86.7 ст. 86 ПК України акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу.

Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Підпунктом 86.7.4 пункту 86.7 ст. 86 ПК України визначено, що під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень: встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини); досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності; досліджує питання щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу.

За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Підпункт 86.7.5 пункту 86.7 статті 86 ПК України визначає, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.

Як убачається із матеріалів справи, позивач, не погодившись із висновками акту перевірки від 19.07.2021 № 633/31-00-04-02-03/35704808, подав заперечення (вих. від 05.08.2021 № 01-0508Н).

Розглянувши зазначені заперечення, постійна комісія з розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства України ухвалила викласти висновки акту перевірки у новій редакції, зокрема: «…завищено податковий кредит по декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року у сумі 9 158 878 грн, завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник 19 Декларації) 9 158 878 грн, що призвело до завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на 9 158 878 грн. …». Наведене відображено у листі «Про результати розгляду заперечення» від 20.08.2021 № 501/31-00-04-02-02.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 27.08.2021 № 2 приймалося відповідачем на підставі акту перевірки від 19.07.2021 № 633/31-00-04-02-03/35704808 та висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень, що узгоджується із приписами, яким висновки акту викладені у новій редакції, що узгоджується із приписами ПК України.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що контролючим органом призначено та проведено документальну позапланову виїзну перевірки ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» у відповідности до вимого чинного законодавства.

Щодо виявлених контролюючим органом порушень податкового законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (абзац перший пункту 198.6 статті 198 ПК України).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено у Законі України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV).

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких принципах, зокрема, повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі; превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (стаття 4 Закону).

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Правила цієї норми Закону № 996-ХIV кореспондує зміст пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88.

Згідно з пунктом 2.4 вказаного Положення, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналізуючи наведені норми права, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 липня 2022 року (справа № 160/3364/19), сформувала загальні підходи, які повинні застосовуватися судами при вирішенні питання щодо наявності/відсутності підстав у платника податку для отримання певної податкової вигоди (формування витрат, що визначаються при визначенні об`єкта оподаткування, податкового кредиту тощо) за результатами здійснення певних господарських операцій.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами (пункт 63 Постанови).

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції (пункт 64 Постанови).

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними (пункт 65 Постанови).

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (пункт 66 Постанови).

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (пункт 67 Постанови).

Отже, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду та з огляду на положення статті 90 КАС України обставини підлягають встановленню адміністративними судами під час розгляду відповідних спорів по суті на підставі всіх належних і допустимих доказів, причому жоден з доказів не має наперед установленої сили, у тому числі будь-які дані, отримані в межах кримінальних проваджень. Ці дані підлягають ретельній перевірці безпосередньо судом, що розглядає справу, в силу офіційності з`ясування обставин справи, а також якщо платник податків обґрунтовано заперечує достовірність відповідних даних.

Таким чином, визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання в його межах від посадової особи відомостей щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише відсутність у контрагентів платника податків матеріальних і трудових ресурсів; лише недоліки в оформленні первинних документів або відсутність окремих документів тощо - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

При цьому підтвердженням господарської операції виходячи з визначення Закону № 996-ХIV є саме рух матеріальних активів та коштів між контрагентами, натомість первинна документація є відображенням такої операції.

Як свідчать матеріали справи, позивачем не надано ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції, належних та достовірних доказів щодо нереальності господарських операцій із ТОВ «АЛЬЖЕ» в частині 3 599 375,14 грн - суми від`ємного значення у зв`язку із податковим кредитом, задекларованим у січні 2021 року, хоча платник безумовно має у власному розпорядженні первинні документи за спірний період.

При цьому, надані позивачем до матеріалів справи податкові накладні за січень 2021 року не можуть бути єдиним доказом поставки, оскільки вони не підтверджують факт отримання позивачем товару, а лише підтверджують факт виникнення податкових зобов`язань у постачальника з податку на додану вартість. Також позивачем не надано податкову накладну від 29.01.2021 № 20 (сума ПДВ 460 893,56 грн), на яку міститься посилання в акті перевірки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків форми «В1» від 27.08.2021 №2 в частині, якою Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 3 599 375,14 грн є правомірним та не підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків форми «В1» від 27.08.2021 № 2 в частині, якою Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 5 547 997,82 грн слід зазначити наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2021 у справі №640/25746/21, що набрало законної сили 05.07.2022, установлені наступні обставини:

«… Щодо реальності здійснення господарських операцій з контрагентом TOB «Альже» () суд зазначає наступне.

Між ТОВ «Сіейчес Україна» та TOB «Альже» укладено ряд договорів поставки, а саме від 24.11.2020 № 946276, від 23.11.2020 № 946045, від 10.11.2020 № 944498, від 11.09.2020 № 938208, від 20.10.2020 № 942006, від 12.11.2020 № 944809, від 12.01.2021 № 951034, від 12.01.2021 № 951036, від 25.01.2021 №952918, від 01.02.2021 №953772, на підставі яких позивач закупляв зернові культури, а саме кукурудзу та пшеницю врожаю 2020 року для їх подальшого експорту.

В підтвердження виконання умов договорів поставки позивачем подано копії видаткових накладних, податкових накладних з доказами реєстрації, залізничних накладних.

Оплата за товар здійснювалась у порядку безготівкового розрахунку, що підтверджується платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи.

У подальшому придбаний у TOB «Альже» товар використовувався позивачем у власній господарській діяльності (експорт сільськогосподарської продукції), що підтверджується експортними контрактами та ВМД.

За умовами договорів поставки господарські операції з TOB «Альже» здійснювалися на умовах DAP (Інкотермс-2010) - товар поставлявся безпосередньо на зерновий термінал TOB «МСП Ніка-Тера» (). Перевезення вантажу в зерновий термінал TOB «МСП Ніка-Тера» здійснювалося перевізником TOB «Перша Логістична Компанія» (), що підтверджується залізничними накладними.

Отримання товару загальним обсягом 13 169,72 т за зазначеними залізничними накладними підтверджується листом припортового зерноперевантажувального терміналу TOB «МСП Ніка-Тера» від 25.06.2021 № 372-25/06.

З метою додаткового підтвердження руху товару безпосередньо від контрагента TOB «Альже» () представником позивача направлено адвокатський запит перевізнику TOB «Перша Логістична Компанія».

У відповіді на адвокатський запит від 29.07.2021 № 335, TOB «Перша Логістична Компанія» підтвердило факт здійснення експедирування вантажів на адресу вантажоодержувача TOB «МСП Ніка-Тера» в квоту позивача на підставі договору транспортного експедирування від 11.03.2020 №1103-20, укладеного з TOB «Альже» () та у відповідності до залізничних накладних, копії яких містяться у матеріалах справи.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався із запитом до AT «Українська залізниця», яке підтвердило здійснення залізничних перевезень відповідно до залізничних накладних.

Таким чином, реальність руху товару від контрагента TOB «Альже» до позивача підтверджується первинними документами, складеними за результатами виконання умов договорів поставки, а також документами та поясненнями, наданими третіми особами.

При цьому, суд зазначає, що в акті перевірки податковий орган не заперечує достатність зазначеного обсягу земельних ресурсів для вирощування відповідними сільськогосподарськими виробниками товару в обсязі, реалізованому контрагенту позивача TOB «Альже». …

… Враховуючи вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову ТОВ «Сіейчес Україна» та наявність підстав для його задоволення та визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 18.06.2021 №330/31-00-07-02-01, від 18.06.2021 №331/31-00-07-02-01. …».

Так, згідно з частиною 4 статті 78 КАС України установлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що реальність господарських операцій позивача із ТОВ «АЛЬЖЕ» по податкових накладним, виписаним у лютому 2021 року, підтверджена рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2021 у справі № 640/25746/21, що набрало законної сили 05.07.2022, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення форми «В1» від 27.08.2021 № 2 в частині, якою Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 5 547 997,82 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Також підлягає скасуванню повідомлення-рішення форми «В1» від 27.08.2021 №2 в частині, якою Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 11 504,91 грн, оскільки в даній частині контролюючий орган не довів наявність порушення.

Як убачається із матеріалів справи, в акті перевірки (арк. 6 акту) податковий орган обмежився лише посиланням на те, що проведеною перевіркою встановлено порушення п. 200.1, п. 200.4, п. 200.8, п. 200.9 ст. 200 Податкового кодексу України та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 р. за № 159/28289 в частині визначення сум та періодів виникнення від`ємного значення з податку на додану вартість, що включені до розрахунку бюджетного відшкодування (додаток 3) податкової звітності з податку на додану вартість за квітень 2021 року, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування на 11 504,91 грн по контрагенту ТОВ «ГЛЕНПОРТ ОДЕСА».

Проте, в чому саме таке порушення полягає та чим підтверджується його наявність, в акті перевірки не конкретизовано. Доказів щодо наявності цього порушення також не надано.

Щодо розміру штрафних санкцій, застосованих до позивача, то, як вірно зазначено судом першої інстанції, він підлягає перерахунку з огляду на наступне.

Податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків форми «В1» від 27.08.2021 № 2 підлягає скасуванню в частині, якою Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 5 559 502, 86 грн (по взаємовідносинам із ТОВ «АЛЬЖЕ» за лютий 2021 року та по контрагенту ТОВ «ГЛЕНПОРТ ОДЕСА»).

Відповідно, податкове повідомлення-рішення в частині, якою Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 3 599 375,14 грн залишається в силі.

Стаття 123 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачає штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у разі визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення бюджетного відшкодування або виявлення фактів використання податкових пільг не за цільовим призначенням чи всупереч умовам чи цілям їх надання.

Згідно п. 123.1 статті 123 ПК України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

За правилами п. 123.2 статті 123 ПК України діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 123.3 статті 123 ПК України діяння, передбачені пунктом 123.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Так, відповідач застосував до позивача штрафні санкції в розмірі 50 відсотків, посилаючись на те, що попередньою перевіркою встановлені аналогічні порушення та винесено ППР від 26.07.2021 № 201.

Однак, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2022 у справі № 640/30582/21, що набрало законної сили 28.06.2022, крім іншого, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 26 липня 2021 року №201.

Отже, в даному випадку відсутня повторність вчинення порушення, оскільки ППР від 26.07.2021 № 201, на яке контролюючий орган самостійно посилається у розрахунку штрафних санкцій, скасоване.

Щодо застосування штрафу в розмірі 25 відсотків слід зазначити, що контролюючий орган не довів, що діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені позивачем умисно.

Таким чином, до позивача слід застосувати штрафні санкції в розмірі 10 відсотків від суми 3 599 375,14 грн, а саме 359 939,51 грн.

Відповідно, податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків форми «В1» від 27.08.2021 № 2 в частині, якою Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» застосовано штрафні санкції у розмірі 4 219 501,49 грн підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Що стосується посилання позивача на недоведеність податковою вини платника у цих порушеннях слід зауважити, що відповідно до п. 109.3 ст. 109 ПК України вина є необхідною умовою притягнення платника податків до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення у випадках, регламентованих п. 119.3 ст. 119, пунктами 123.2- 123.5 ст. 123, пунктами 124.2, 124.3 ст. 124, пунктами 125-1.2- 125-1.4 ст. 125-1 ПК України. Тобто, йдеться про вичерпний перелік складів податкових правопорушень, що передбачають умисел на їх вчинення та для притягнення до відповідальності за які встановлюється вина платника податків.

У даному випадку до позивача застосовуються штрафні санкції на підставі п. 123.1 статті 123 ПК України.

Так, Верховний Суд у постанові від 30.01.2024 у справі № 280/4484/23 дійшов висновку, що перевіряючи склад кожного податкового порушення, одним з елементів якого є розмір штрафних санкцій, має право визнати податкове повідомлення-рішення неправомірним та скасувати його в частині, що, серед іншого пов`язано із правильністю застосованих контролюючим органом штрафних (фінансових) санкцій. Такий висновок зумовлений правом позивача на звернення до суду із визначенням способу судового захисту відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 КАС України та правом суду при вирішенні справи по суті задовольнити позов частково, зокрема, прийняти рішення про визнання протиправним та скасувати окремі положення індивідуального акта (частина перша, пункт 2 частини другої статті 245 КАС України).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «В1» від 27.08.2021 № 2 в частині, якою Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 5 559 502 (п`ять мільйонів п`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот дві) гривні 86 коп. та застосовано штрафні санкції у розмірі 4 219 501 (чотири мільйони двісті дев`ятнадцять тисяч п`ятсот одна) гривня 49 коп.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» заборгованості з відшкодування ПДВ у розмірі 9 158 878,00 грн за податковою декларацією з податку на додану вартість за квітень 2021 року, то колегія суддів не вбачає підста для їх задоволення з огляду на наступне.

У відповідності до пункту 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Підпунктом 200.7.2, пункту 200.7 статті 200 ПК України визначено, що заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Пунктом 200.15 статті 200 ПК України визначено, що у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Порядок узгодження зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування закріплений в пункті 200.12 статті 200 ПК України.

Пунктом 200.12. статті 200 ПК України, зокрема, визначено, що зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:

а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;

б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;

г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;

ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами "б" і "в" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України".

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 Податкового кодексу України).

Вказані норми статті 200 Податкового кодексу України узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26 (далі - Порядок № 26), який набрав чинності 01.04.2017.

Отже, перерахування узгоджених сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється органом Казначейства на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, який формується шляхом автоматичного внесення до нього контролюючим органом заяв платників податків про повернення сум бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження, або даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника за результатами адміністративного або судового оскарження.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абзац четвертий пункту 56.18 статті 56 ПК України).

Процедура адміністративного оскарження закінчується: днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги (підпункт 56.17.2 пункту 56.17 статті 56 ПК України).

Враховуючи вищезазначені норми податкового законодавства, а також те, що податкове повідомлення-рішення форми «В1» від 27.08.2021 № 2 є неузгодженим, тому вимоги щодо стягнення заборгованості з відшкодування ПДВ у розмірі саме 9 158 878,00 грн є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення пені, то вони також не підлягать задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Щодо пені на рівні 120 % облікової ставки Національного банку України встановленої на момент виникнення пені, нарахованої з дня виникнення підстав для нарахування пені (02.07.2021) протягом строку її дії до дати винесення рішення судом у справі, за несвоєчасне (неповернуте) бюджетне відшкодування ПДВ у сумі 9 158 878,00 грн то, як зазначалося вище, податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків форми «В1» від 27.08.2021 № 2 є неугодженим.

Отже, в даному випадку відсутній факт невідшкодування позивачу узгодженої суми бюджетного відшкодування у сумі 9 158 878,00 грн у встановлений законом строк, тому товариство не набуло права на нарахування пені на цю суму у порядку, встановленому п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України.

Стосовно пені у розмірі 102 571,18 грн за несвоєчасне бюджетне відшкодування ПДВ у сумі 16 639 325,00 грн, з дня виникнення підстав для нарахування пені (02.07.2021) до моменту її відшкодування (до 26.07.2021 включно) слід зазначити таке.

З матеріалів справи слідує, що до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві інформація з Реєстру про узгоджені суми бюджетного відшкодування ПДВ за декларацією від 20.05.2021 № (квітень 2021 року) надійшла 26.07.2021 в сумі 16 639 325,00 грн у вигляді платіжного доручення від 19.07.2021 № 82752770.

26.07.2021 здійснено перерахування зазначеної суми на рахунок позивача.

Отже, як вірно зауважено судом першої інстанції, платіжне доручення №82752770 складено 19.07.2021 (у день складання акту перевірки) та 26.07.2021 (тобто протягом п`яти операційних (робочих) днів) бюджетне відшкодування в сумі 16 639 325,00 грн перераховане на поточний банківський рахунок платника податку.

Таким чином, в даному випадку відсутній факт несвоєчасного відшкодування позивачу узгодженої суми бюджетного відшкодування у сумі 16 639 325,00 грн, а тому ТОВ «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» не набуло права на нарахування пені у розмірі 102 571,18 грн у порядку, встановленому п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України.

Щодо пені у розмірі 37 285,66 грн за несвоєчасне бюджетне відшкодування ПДВ у сумі 2 400 223,00 грн, з дня виникнення підстав для нарахування пені (02.07.2021) до моменту її відшкодування (до 02.09.2021 включно), колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до документів, що містяться у матеріалах справи, до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві інформація з Реєстру про узгоджені суми бюджетного відшкодування ПДВ за декларацією від 20.05.2021 № (квітень 2021 року) надійшла 02.09.2021 в сумі 2 400 223,00 грн у вигляді платіжного доручення від 27.08.2021 № 84404145.

При цьому, 02.09.2021 здійснено перерахування зазначеної суми на рахунок позивача.

Отже, платіжне доручення № 84404145 складено 27.08.2021 (тобто після закінчення процедури адміністративного оскарження та одержання його результатів позивачем) та 02.09.2021 (тобто протягом п`яти операційних (робочих) днів) бюджетне відшкодування в сумі 2 400 223,00 грн перераховане на поточний банківський рахунок платника податку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність факту несвоєчасного відшкодування позивачу узгодженої суми бюджетного відшкодування у сумі 2 400 223,00 грн, тому товариство не набуло права на нарахування пені у розмірі 37 285,66 грн у порядку, встановленому п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України.

Щодо доводів представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА», наданих у суді апеляційної інстанції стосовно рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то вони фактично зводяться лише до припущень та не ґрунтуються на жодних доказах.

Також є безпідставними доводи представника податкового органу щодо незгоди з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 даної статті).

При цьому, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що як позивач, так і відповідач повинні довести обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення. Встановлений частиною 2 статті 77 КАС України обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності не позбавляє необхідності доведення позивачем в ході судового розгляду справи заявлених ним підстав позову.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшо вірного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків форми «В1» від 27.08.2021 № 2 в частині, якою Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 5 559 502,86 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 4 219 501,49 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЕЙЧЕС УКРАЇНА» залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Беспалов О.О.

Кобаль М.І.

Повний текст виготовлено: 09 лютого 2026 року.