Справа № 560/7590/22
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2026-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/7590/22 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

11 лютого 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Моніча Б.С. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Роїк Т. С.,

представника позивача - Сапьолкіної Н.В.

представника відповідача Казарець О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Вітагро" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Вітагро" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС України у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.01.2022 №000/276/07-03.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом відзначено про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року було відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.

Представник позивача вимоги апеляційної скарги відповідача заперечила та просила відмовити в її задоволенні.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Вітагро" зареєстроване 19.01.2015. Основним видом економічної діяльності є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (46.21).

У період з 18.11.2021 по 26.11.2021 на підставі направлень від 17.11.2021 №3256 та №3257, виданих ГУ ДПС у Хмельницькій області, працівниками відповідача, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Торгова компанія "Вітагро" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2021 у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.10.2021 № від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатами перевірки складено акт від 03.12.2021 №8613/22-01-07-03/39589064, відповідно до висновків якого, перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2021 у Декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету встановлено наступні порушення:

- п.44.1 ст.44. п.198.6 ст.198. п.201.1. п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, ТОВ "Торгова компанія "Вітагро" завищено податковий кредит липня 2021 в результаті віднесення до його складу сум ПДВ, що не підтверджені належним чином складеними та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) податковими накладними на загальну суму 3206943 грн. по постачальниках ТОВ "Вестван" на суму ПДВ 320691,24 грн., ТОВ "Елеватор Пром Груп" на суму ПДВ 2626871,78 грн. та ТОВ "УКРАГРО ПРОД" на суму ПДВ 259379,72 грн.;

- п.44.1 ст.44, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, ТОВ "Торгова компанія "Вітагро" завищено податковий кредит серпня 2021 в результаті віднесення до його складу сум ПДВ, що не підтверджені належним чином складеними та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) податковими накладними на загальну суму 406591 грн. по постачальниках ТОВ "Вестван" на суму ПДВ 157045,62 грн., та ТОВ "УКРАГРО ПРОД" на суму ПДВ 249545,72 грн.;

- п.44.1 ст.44, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, ТОВ "Торгова Компанія "Вітагро" завищено податковий кредит вересня 2021 в результаті віднесення до його складу сум ПДВ, що не підтверджені належним чином складеними та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) податковими накладними на загальну суму 284115 грн. по постачальниках ТОВ "Вестван" на суму ПДВ 82522,39 грн., та ТОВ "Елеватор Пром Груп" на суму ПДВ 201592,19 грн.;

- п.200.1, п.200.7, п.200.9, абз. "б" п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України та Наказу Міністерства фінансів України від 28,01.2016 №21 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №159/28289 із змінами і доповненнями ТОВ "Торгова компанія "Вітагро" завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) задекларованого у декларації з ПДВ за серпень 2021 в сумі 2524359 грн.

ТОВ "Торгова компанія "Вітагро" подало Заперечення на Акт перевірки, за результатом розгляду якого згідно відповіді ГУ ДПС у Хмельницькій області №430/6/22-01-07-03-11 від 14.01.2022 висновки Акту перевірки залишено без змін.

На підставі висновків акту перевірки від 02.09.2021, відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення: від 17.01.2022 №000/276/07-03, згідно якого за вересень 2021 сума завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду складає 1 373 290 грн.

ТОВ "Торгова компанія "Вітагро" не погодившись із прийнятим повідомленням-рішенням подало до Державної податкової служби України скаргу від 17.01.2022 №000/276/07-03, за результатом розгляду якої ДПС України прийняте Рішення про результати розгляду скарги №6520/6/99-00-06-01-05-06 від 05.07.2022, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 17.01.2022 №000/276/07-03.

Позивач, вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позову, а відтак і наявності підстав для їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Спірним питанням в межах даної справи, що підлягає дослідженню, є реальність господарських операцій позивача з його контрагентами - ТОВ «Торгова компанія «Вітагро», TOB «Елеватор Пром Груп», TOB «Украгро Прод», що є визначальною для виникнення права на податковий кредит, а також добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті та відзначення реальних даних у документах, що надають право на податковий кредит.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - Податковий кодекс, Кодекс, ПК України).

За визначенням у підпункті 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

За приписами пункту 187.1 статті 185 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

Приписами пункту 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За унормуванням пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Як встановлено з матеріалів справи, доводи податкового органу, апелянта у справі, зводяться до відсутності реального змісту задокументованих операцій позивача з його контрагентами, а саме:

- не встановлення факту законного введення в обіг (джерела походження), або реального задекларованого виробництва ріпаку;

- відсутність земельних ділянок для вирощування ріпаку у контрагентів;

- неналежного оформлення товарно-транспортних документів, а також здатності транспортних засобів здійснювати перевезення;

- відсутність сертифікатів якості;

- наявність кримінальних проваджень та негативної податкової інформації.

Надаючи оцінку вказаному, судова колегія виходить з наступного.

Так, між ТОВ «Торгова компанія «Вітагро» (покупець) та TOB «Вестван» (постачальник) укладено договір поставки № ПВ 28/07/2021-02 від 28.07.2021, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити (передати у власність покупця) товар, а саме зерно зернових та/або технічних культур, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість.

Згідно п.1.2 договору № ПВ 28/07/2021-02 від 28.07.2021, найменування товару, кількісні та якісні показники, ціна, загальна вартість зазначається в Специфікаціях, що є невід`ємними частинами цього договору.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін, і діє до 31 грудня 2021 року, але у будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором.

Специфікаціями №1, №2 та №3 до договору поставки № ПВ 28/07/2021-02 від 28.07.2021 узгоджено найменування, характеристику, кількість та вартість товарів.

Згідно Специфікації №1 до договору поставки № ПВ 28/07/2021-02 від 28.07.2021 постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, а саме ріпак ГМО в кількості 70 т. Загальна сума товару згідно Специфікації №1 становить 1 267 000 грн. з ПДВ. Остаточна ціна товару поставленого згідно цієї Специфікації №1 визначається згідно підписаних сторонами видаткових накладних на цей товар. Поставка товару здійснюється в термін до 28.07.2021.

Згідно Специфікації №2 до договору поставки № ПВ 28/07/2021-02 від 28.07.2021 постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, а саме ріпак ГМО в кількості 70 т. Загальна сума товару згідно Специфікації №2 становить 1 288 000 грн. з ПДВ. Остаточна ціна товару поставленого згідно цієї Специфікації №2 визначається згідно підписаних сторонами видаткових накладних на цей товар. Поставка товару здійснюється в термін до 31.07.2021.

Згідно Специфікації №3 до договору поставки № ПВ 28/07/2021-02 від 28.07.2021 постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, а саме ріпак ГМО в кількості 100 т. Загальна сума товару згідно Специфікації №3 становить 1 840 000 грн. з ПДВ. Остаточна ціна товару поставленого згідно цієї Специфікації №3 визначається згідно підписаних сторонами видаткових накладних на цей товар. Поставка товару здійснюється в термін до 05.08.2021.

В ході проведення перевірки для підтвердження господарських операцій позивачем було надано податковому органу видаткові накладні №60-61 від 28.07.2021, №62-63 від 31.07.2021 та №66-68 від 03.08.2021 на загальну суму 4 562 110,90 грн. з ПДВ., а на підтвердження здійснення оплати за отримані послуги з постачання товару на рахунок ТОВ «Вестван» позивачем надавались платіжні інструкції №157, №154, №158, №156, №153, №20, №21, №35, №36, №39, №38, №222, №223, №417 на загальну суму 4 562 110,90 грн. Вказані обставини контролюючим органом не заперечувались ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанціїї.

Окрім того, як встановлено судом, до перевірки позивачем надавались товарно-транспортні накладні, відповідно до яких перевізником є ТОВ «Вестван», вантажоодержувачем ТОВ «Торгова компанія «Вітагро».

Між ТОВ «Торгова компанія «Вітагро» (покупець) та TOB «Елеватор Пром Груп» (постачальник) укладено договір поставки № ХЛ 14/07/2021-01 від 14.07.2021, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити (передати у власність покупця) товар, а саме: зерно технічних культур, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість.

Згідно п.1.2 договору, найменування товару, кількісні та якісні показники, ціна, загальна вартість зазначається в Специфікаціях, що є невід`ємними частинами цього договору. Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін, і діє до 31 грудня 2021 року, але у будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором.

Специфікаціями №1, №2, №3, №4, №5 та №6 до договору поставки № ХЛ 14/07/2021-01 від 14.07.2021 узгоджено найменування, характеристику, кількість та вартість товарів.

Крім цього, в вказаних специфікаціях зазначено, що постачальник здійснює поставку товару на умовах DAP-Інкотермс 2020 склад, що знаходиться за адресою: ПП «Аграрна компанія 2004», Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котляревського, 7.

Згідно Специфікації №1 до договору поставки № ХЛ 14/07/2021-01 від 14.07.2021 постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, а саме ріпак в кількості 200 т. Загальна сума товару згідно Специфікації №1 становить 3 600 000 грн. з ПДВ. Остаточна ціна товару поставленого згідно цієї Специфікації №1 визначається згідно підписаних сторонами видаткових накладних на цей товар. Поставка товару здійснюється в термін до 20.07.2021. Постачальник здійснює поставку товару на умовах DAP-Інкотермс 2020 склад, що знаходиться за адресою: ПП «Аграрна компанія 2004», Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котляревського, 7.

Згідно Специфікації №2 до договору поставки № ХЛ 14/07/2021-01 від 14.07.2021 постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, а саме ріпак в кількості 500 т. Загальна сума товару згідно Специфікації №2 становить 9 300 000 грн. з ПДВ. Остаточна ціна товару поставленого згідно цієї Специфікації №2 визначається згідно підписаних сторонами видаткових накладних на цей товар. Поставка товару здійснюється в термін до 28.07.2021.

Постачальник здійснює поставку товару на умовах DAP-Інкотермс 2020 склад, що знаходиться за адресою: ПП «Аграрна компанія 2004», Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котляревського, 7.

Згідно Специфікації №3 до договору поставки № ХЛ 14/07/2021-01 від 14.07.2021 постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, а саме ріпак в кількості 300 т. Загальна сума товару згідно Специфікації №3 становить 5 385 000 грн. з ПДВ. Остаточна ціна товару поставленого згідно цієї Специфікації №3 визначається згідно підписаних сторонами видаткових накладних на цей товар. Поставка товару здійснюється в термін до 31.07.2021. Постачальник здійснює поставку товару на умовах DAP-Інкотермс 2020 склад, що знаходиться за адресою: ПП «Аграрна компанія 2004», Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котляревського, 7.

Згідно Специфікації №4 до договору поставки № ХЛ 14/07/2021-01 від 14.07.2021 постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, а саме ріпак в кількості 200 т.

Загальна сума товару згідно Специфікації №4 становить 3 610 000 грн. з ПДВ. Остаточна ціна товару поставленого згідно цієї Специфікації №4 визначається згідно підписаних сторонами видаткових накладних на цей товар. Поставка товару здійснюється в термін до 01.08.2021. Постачальник здійснює поставку товару на умовах DAP-Інкотермс 2020 склад, що знаходиться за адресою: ПП «Аграрна компанія 2004», Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котляревського, 7.

Згідно Специфікації №5 до договору поставки № ХЛ 14/07/2021-01 від 14.07.2021 постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, а саме соняшник в кількості 50 т. Загальна сума товару згідно Специфікації №5 становить 900 000 грн. з ПДВ. Остаточна ціна товару поставленого згідно цієї Специфікації №5 визначається згідно підписаних сторонами видаткових накладних на цей товар. Поставка товару здійснюється в термін до 25.09.2021. Постачальник здійснює поставку товару на умовах DAP-Інкотермс 2020 склад, що знаходиться за адресою: ПП «Аграрна компанія 2004», Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котляревського, 7.

Згідно Специфікації №6 до договору поставки № ХЛ 14/07/2021-01 від 14.07.2021 постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, а саме соняшник в кількості 50 т. Загальна сума товару згідно Специфікації №6 становить 900 000 грн. з ПДВ. Остаточна ціна товару поставленого згідно цієї Специфікації №6 визначається згідно підписаних сторонами видаткових накладних на цей товар. Поставка товару здійснюється в термін до 23.09.2021. Постачальник здійснює поставку товару на умовах DAP-Інкотермс 2020 склад, що знаходиться за адресою: ПП «Аграрна компанія 2004», Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котляревського, 7.

На підтвердження господарських операцій з TOB «Елеватор Пром Груп» позивачем до перевірки було надано видаткові накладні, а саме: №56-57 від 15.07.2021; №61-63 від 16.07.2021, №64 від 17.07.2021, №80 від 20.07.2021, №81-84 від 21.07.2021, №86-87 від 22.07.2021, №91 від 25.07.2021, №92-93, №117 від 26.07.2021, №118-120 від 27.07.2021, №121-126 від 28.07.2021; №130-136 від 29.07.2021; №137-146 від 30.07.2021, №147 від 31.07.2021, №253-255 від 22.09.2021, №257 від 23.09.2021 на загальну суму 23 031 778,40 грн. з ПДВ.

Також, позивачем доведений факт здійснення оплати отриманих послуг постачання на рахунок ТОВ «Елеватор Пром Груп» на загальну суму 23 031 778,40 грн., що не заперечується контролюючим органом.

До перевірки позивачем також надавались товарно-транспортні накладні, відповідно до яких вантажовідправником зазначено ТОВ «Елеватор Пром Груп», вантажоодержувачем ТОВ «Торгова компанія «Вітагро».

Між ТОВ «Торгова компанія «Вітагро» (покупець) та TOB «Украгро Прод» (постачальник) укладено договір поставки № ПВ 26/07/2021-01 від 26.07.2021, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити (передати у власність покупця) товар, а саме: зерно зернових та/або технічних культур, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість.

Згідно п.1.2 договору, найменування товару, кількісні та якісні показники, ціна, загальна вартість зазначається в Специфікаціях, що є невід`ємними частинами цього договору. Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін, і діє до 31 грудня 2021 року, але у будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором.

Специфікаціями №1, №2 та №3 до договору поставки № ПВ 26/07/2021-01 від 26.07.2021 узгоджено найменування, характеристику, кількість та вартість товарів.

Згідно Специфікації №1 до договору поставки № ПВ 26/07/2021-01 від 26.07.2021 постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, а саме ріпак без ГМО в кількості 60 т. Загальна сума товару згідно Специфікації №1 становить 1 086 000 грн. з ПДВ. Остаточна ціна товару поставленого згідно цієї Специфікації №1 визначається згідно підписаних сторонами видаткових накладних на цей товар. Поставка товару здійснюється в термін до 27.07.2021. Постачальник здійснює поставку товару на умовах DAP-Інкотермс 2020 склад, що знаходиться за адресою: ПП «Аграрна компанія 2004», Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котляревського, 7.

Згідно Специфікації №2 до договору поставки № ПВ 26/07/2021-01 від 26.07.2021 постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, а саме ріпак без ГМО в кількості 120 т. Загальна сума товару згідно Специфікації №2 становить 2 208 000 грн. з ПДВ. Остаточна ціна товару поставленого згідно цієї Специфікації №2 визначається згідно підписаних сторонами видаткових накладних на цей товар. Поставка товару здійснюється в термін до 31.07.2021. Постачальник здійснює поставку товару на умовах DAP-Інкотермс 2020 склад, що знаходиться за адресою: ПП «Аграрна компанія 2004», Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котляревського, 7.

Згідно Специфікації №3 до договору поставки № ПВ 26/07/2021-01 від 26.07.2021 постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, а саме ріпак без ГМО в кількості 60 т. Загальна сума товару згідно Специфікації №3 становить 1 086 000 грн. з ПДВ. Остаточна ціна товару поставленого згідно цієї Специфікації №3 визначається згідно підписаних сторонами видаткових накладних на цей товар. На підтвердження господарських операцій до перевірки надано видаткові накладні №6 від 25.07.2021, №5 від 26.07.2021, №7 та №9 від 30.07.2021, №8 та №10 від 01.08.2021, №11 від 03.08.2021 та №12 від 05.08.2021 на загальну суму 4 144 107,21 грн. з ПДВ.

ТОВ «Торгова компанія «Вітагро» перераховано кошти на рахунок ТОВ «Украгро Прод» в сумі 4 144 107,21 грн., що не заперечується контролюючим органом. До перевірки позивачем надано товарно-транспортні накладні, відповідно до яких вантажовідправником є ТОВ «Украгро Прод», вантажоодержувачем ТОВ «Торгова компанія «Вітагро».

Обгрунтовуючи власну позицію, податковий орган не заперечує факту наявності у ТОВ «Торгова компанія «Вітагро» ріпаку, отриманого від контрагентів, проте вважає, що факти постачання його саме вказаними контрагнентами, у зв`язку з відсутністю у них належних активів, є непідтвердженим.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Наведені положення свідчать про те, що податкові наслідки у вигляді формування податкового кредиту є правомірними лише у випадку реального виконання господарської операції та її підтвердження належними первинними документами, що відповідають критерію повноти та достовірності представлення інформації про юридичний факт і дозволяють встановити дійсний рух активів у процесі виконання господарської операції.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Отже, будь-яка операція платника повинна бути спрямована на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

В контексті вказаного судова колегія наголошує, що контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті (постанова Верховного Суду від 28 грудня 2022 року у справі № 520/1284/19).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 21 лютого 2020 року у справі №815/253/16, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Поряд з цим, суд першої інстанції доцільно звернув увагу на висновки Великої Палати у постанові від 07.07.2022 року у справі № 160/3364/19, де відзначено, що сам факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.

Відтак, надаючи оцінку доводам апелянта стосовно відсутності у позивача сертифікатів якості на товари, судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції, що сертифікат якості не є документом, який підтверджує факт постачання товарів, не містить відомостей про господарську операцію та не відповідає вимогам первинних документів, встановленим законодавством України, а є документом, який підтверджує саме якість товару.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 15.04.2021 у справі № 818/530/16, від 16.12.2021 № 200/13279/19-а, від 21.03.2023 у справі № 620/2487/19.

Щодо наявності у контрагентів позивача рішень про відповідність критеріям ризиковості та ланцюгу постачання, негативної податкової інформації, а також кримінальних проваджень, судова колегія зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №826/18952/14 висловлено думку, що до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту під час досудового розслідування чи інші матеріали досудового розслідування, а також ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення окремих слідчих дій, не можуть вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві. Тобто, доказове значення в адміністративному процесі може мати виключно вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили. Крім того, під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 826/6280/13-а, від 6 березня 2018 року у справі № 2а-9375/11/1370 та від 13 березня 2018 року у справі № 826/13582/13-а.

Поряд з цим, у постанові від 07.07.2022 року у справі № 160/3364/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що у практиці, зокрема, адміністративного судочинства застосовується загальний принцип in dubio pro tributario (пріоритет з найбільш сприятливим для особи тлумаченням норми права): у разі якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, або якщо норми різних законів або нормативних актів дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків особи у її взаємовідносинах з державою (в особі відповідних суб`єктів владних повноважень), тлумачення такого закону здійснюється на користь особи (суб`єкта приватного права).

Наведеному принципу не відповідає ситуація, коли у вироку в межах кримінального провадження щодо директора ймовірно фіктивного підприємства суд, практично не досліджуючи господарську діяльність цього підприємства (оскільки склад злочину закінчується в момент придбання / перереєстрації фіктивного підприємства), робить висновки про те, що підприємство було створено з метою прикриття незаконної діяльності, ніколи не здійснювало жодної господарської діяльності, усі його господарські операції з контрагентами є фіктивними тощо.

Отже, факт наявності вироків, ухвалених на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, якщо іншими наданими доказами рух товару і зміни в активах / зобов`язаннях платника податків підтверджуються. Як наслідок, існує нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення та здійснювати комплексне дослідження всіх складових господарських операцій з урахуванням обставин, установлених у вироках, які набрали законної сили.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Зважаючи на зазначене, у постанові від 07.07.2022 року у справі № 160/3364/19 Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, згідно якого вирок щодо посадової особи контрагента за статтею 205 КК України, а також ухвала про звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією статтею КК України у зв`язку із закінченням строків давності не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача. Такі вирок чи ухвала суду за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з наданими первинними документами та обставинами щодо наявності первинних документів, правильності їх оформлення, можливості виконання (здійснення) спірних господарських операцій, їх зв`язку з господарською діяльністю позивача та можливого використання придбаного товару (робіт, послуг) у подальшій діяльності.

Наразі, відповідачем, апелянтом у справі, не було надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції, жодних судових рішень щодо вказаних кримінальних проваджень, які б набрали законної сили.

До того ж, матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами при укладанні і виконанні договорів, взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення вимог чинного законодавства, адже позивачем було укладено договори з належним чином зареєстрованими юридичними особами, платниками податку на додану вартість.

В даному випадку, суд першої інстанції вірно зауважив, що порушення певним постачальником товару у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару вимог законодавства щодо формування податкового кредиту, а тому платник податків (покупець товарів) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів у ланцюгу постачання за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Така позиція відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 30.05.2019 року у справі № 820/1009/17, від 03.04.2020 року у справі № 160/4200/19, від 10.04.2020 року у справі № 440/1082/19, від 16.04.2020 року у справі № 805/5017/15-а.

Поряд з цим, Верховним Судом у постановах по справах №826/7704/16 від 19.06.2018, №2а/1770/3360/12 від 30.01.2018 та № 640/6854/20 від 01.03.2023 щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, надано критичну оцінку посиланню контролюючих органів на відсутність у контрагентів позивача власних чи орендованих основних фондів, кваліфікованих фахівців для здійснення діяльності, оскільки сама по собі наявність або відсутність у контрагентів основних фондів, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником. При цьому залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Платник податків не зобов`язаний під час придбання товару встановлювати у контрагента його походження, а тому і не має нести за це відповідальність.

В контексті спірних правовідносин, суд першої інстанції доцільно звернув увагу на той факт, що в провадженні Хмельницького окружного адміністративного суду перебувала справа №560/15436/24, предметом розгляду якої була реальність господарських операцій позивача, в тому числі і по контрагентах ТОВ "Вестван" (ПН 40443293) по договору поставки від 28.07.2021 №ПВ 28/07/2021-02, ТОВ "Елеватор Пром Груп" (ПН 42689815) по договору поставки від 14 липня 2021 року №ХЛ 14/07/2021-01, ТОВ "Украгро Прод" (ПН 43722135) по договору поставки від 26.07.2021 №ПВ 26/07/2021-01.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо доводів апелянта (використовуючи інформацію з РСЦ ГСЦ МВС у Хмельницькій області) про наявність недоліків в ТТН, то судова колегія останні відхиляє як безпідставні і погоджується з висновком суду першої інстанції, що товарно-транспортна накладна є транспортною документацією, яка підтверджує операції саме з надання послуг з перевезення вантажів, а не сам факт придбання товару. Жодним нормативно-правовим актом не встановлено, що товарно-транспортні накладні є єдиними документами, які підтверджують факт поставки товару від продавця до покупця і у випадку їх відсутності або недостовірності відображеної у них інформації покупець товару позбавлений права на включення до податкового кредиту податку на додану вартість, вказаного в податковій накладній, виписаній постачальником товару.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.09.2021 у справі №806/7669/13-а.

Що стосується доводів апелянта щодо ненадання судом першої інстанції оцінки листу Нацполіції у Хмельницькій області від 23.11.2023 року, від органів статистики, Держпродспоживслужби, а також відомостям, одержаних з РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій області, які містяться в матеріалах справи в які, на думку апелянта, свідчать про недостовірність відображеної в ТТН інформації, оскільки в ТТН вказані автомобілі, які не могли перевозити зернові в зазначеній кількості, то останні судом відхиляються з підстав, викладених судом першої інстанції і крім цього, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Тобто докази - це урегульована процесуальним законодавством, існуюча у певній процесуальній формі інформація (фактичні дані), яка надає можливість адміністративному суду, що розглядає справу, достеменно або певним чином відтворити та встановити усі обставини публічно-правового спору, які мають значення для правильного вирішення адміністративної справи.

Законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлюється, зокрема, порядком оцінки доказів і визначенням їхньої якості з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення відповідного судового рішення.

Так, докази мають бути: належними (стаття 73 КАС України); допустимими (стаття 74 КАС України); достовірними (стаття 75 КАС України); достатніми (стаття 76 КАС України).

Згідно зі статтею 74 КАС України (допустимість доказів) суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону.

До таких висновків щодо сутності доказів та, зокрема, визначення критеріїв їх допустимості дійшов Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2022 року у справі №280/8987/20 та від 22 червня 2023 року у справі N 420/5101/19.

Слід повторно зазначити, що в якості доказу подано інформацію Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Хмельницькій області з назвою «Історія ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України щодо власників транспортних засобів, вказаних в товарно-транспортних накладних, наданих до позапланової документальної перевірки ТОВ «ТК «ВІТАГРО» з додатками «Історія ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України щодо власників транспортних засобів.

Суд звертає увагу, що в «Історії ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України», які подано відповідачем, не міститься підпису особи ОСОБА_1 , відсутній кваліфікований електронний підпис для ідентифікації достовірності відомостей, які в ній зазначено.

Крім цього, відповідачем не надано до суду інформації щодо регламентованого доступу до інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів ОСОБА_1 , а саме не надано посадової інструкції, положення чи іншого розпорядчого акту, в якому вказується порядок доступу до реєстру, підстави для здійснення такого доступу, порядок та форма використання інформації із реєстру.

Апелянт зазначає, що інформація надана Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області до суду через підсистему «Електронний суд» у формі, в якій вона вивантажується з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, засвідчена належним чином представником по справі. При цьому, засвідчення електронним цифровим підписом інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, особою, яка її отримала з Реєстру, чинним законодавством не вимагається.

З даного приводу судова колегія зазначає, що «Історія ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України», що подано апелянтом це просто таблиці невідомого походження, що не містять підпису особи ОСОБА_1 , а тому достеменно не відомо, що дані таблиці дійсно вивантажено із Єдиного державного реєстру транспортних засобів, адже в деяких таблицях навіть і прізвища ОСОБА_1 не вказано, як до прикладу по номеру транспортного засобу НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Суд має не лише надати оцінку доказам, але й перевірити достовірність доказів.

Щодо посилання податкового органу на інформацію з підсистеми "Геопортал-Гарпун" інформаційно-комунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України", судова колегія звертає увагу на те, що наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13 червня 2018 року N 497, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 липня 2018 року за №787/32239, затверджено Інструкцію з формування та ведення інформаційної підсистеми "Гарпун" інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України".

Відповідно до п. 1 Інструкції №497, ця Інструкція визначає порядок формування та ведення інформаційної підсистеми "Гарпун" (далі - ІП "Гарпун") інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України" (далі - система ІПНП), призначеної для обробки відомостей про транспортні засоби (далі - ТЗ) усіх типів (автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них ТЗ та мопеди) та номерні знаки ТЗ (далі - номерні знаки), що розшукуються у рамках кримінального, виконавчого проваджень, проваджень у справах про адміністративні правопорушення, оперативно-розшукової діяльності, а також за ухвалою слідчого судді, суду.

Пунктом 5 розділу І Інструкції N 497 визначено, що облік об`єктів в ІП "Гарпун" ведеться за такими категоріями: орієнтування про незаконне заволодіння ТЗ; орієнтування про залишення ТЗ місця дорожньо-транспортної пригоди; орієнтування про залишення ТЗ місця вчинення іншого правопорушення; орієнтування оперативне про ТЗ; евакуйовані ТЗ; розшук ТЗ у зв`язку із незаконним заволодінням; розшук ТЗ, що залишив місце дорожньо-транспортної пригоди; розшук ТЗ за іншими кримінальними правопорушеннями; розшук ТЗ боржника державним виконавцем; розшук ТЗ боржника приватним виконавцем; розшук викраденого номерного знака; розшук втраченого номерного знака; знищені номерні знаки.

У відповідності до п. п. 5, 6 розділу ІІ Інструкції N 497, інформація за категоріями "орієнтування про незаконне заволодіння ТЗ", "орієнтування про залишення ТЗ місця вчинення іншого правопорушення" знімається з обліку ІП "Гарпун" автоматично через 24 години з часу її внесення до ІП "Гарпун".

Інформація за категорією "орієнтування про залишення ТЗ місця дорожньо-транспортної пригоди" знімається з обліку ІП "Гарпун" автоматично через 24 години з часу її внесення до ІП "Гарпун" при вчиненні кримінального правопорушення, через три місяці з дня вчинення адміністративного правопорушення, а при триваючому адміністративному правопорушенні - через три місяці з дня його виявлення.

Інформація за категорією "орієнтування оперативне про ТЗ" знімається з обліку ІП "Гарпун" автоматично через 30 діб з дати її внесення до ІП "Гарпун".

У разі припинення розшуку ТЗ до закінчення терміну його перебування на обліку зняття інформації з ІП "Гарпун" здійснюється працівником структурного підрозділу органу (підрозділу) поліції, яким її було внесено до ІП "Гарпун".

Інформація за категоріями "орієнтування про незаконне заволодіння ТЗ", "орієнтування про залишення ТЗ місця дорожньо-транспортної пригоди", "орієнтування про залишення ТЗ місця вчинення іншого правопорушення" та "орієнтування оперативне про ТЗ" зберігається в ІП "Гарпун" протягом одного року з дати її зняття з ІП "Гарпун", після чого автоматично знищується.

З вищенаведених норм Інструкції N 497 вбачається, що до ІП "Гарпун" вноситься не вся інформація, а лише та, яка стосується транспортних засобів, щодо яких наявна інформація про скоєння правопорушення. Крім того, зберігання такої інформації обмежено в часі в залежності від виду правопорушення.

Окрім того, апелянт не надав жодних доказів розміщення стаціонарних засобів відстеження дорожнього руху системи ІП "Гарпун" безпосередньо у місцях завантаження та розвантаження транспортних засобів, які фактично використовувались під час перевезення відповідних партій сільськогосподарської продукції в межах спірних господарських операцій.

Також, відсутні належні докази покриття спеціальною системою "Гарпун" усіх доріг України і її безперебійної роботи.

Судова колегія зауважує, що облік відомостей щодо всіх транспортних засобів, які знаходяться на дорогах України, а також використання ІП «Гарпун» з метою здійснення податкового контролю за транспортними засобами, які використовуються платниками податків в господарській діяльності не віднесено до функцій, мети та об`єктів контролю наведеної системи.

Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що відомості, наявні в інформаційно-аналітичних базах як відносно контрагентів позивача, так і за ланцюгами постачання ТМЦ (виконання робіт, надання послуг), носять виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган, з урахуванням того, що надані платником податку документи повною мірою спростовують це (постанови Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 810/3514/17, від 05.08.2021 у справі № 813/5824/15, від 16.09.2020 у справі № 520/4150/19).

Також, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування витрат, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, та податкового кредиту можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

У ході судового розгляду цієї справи відповідачем ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції, не було надано жодних доказів того, що позивач був обізнаний щодо недобросовісної податкової поведінки, за твердженнями податкового органу, як своїх контрагентів, так і контрагентів названих підприємств у ланцюгу постачання товару, а також щодо злагодженості дій між ними.

Висновки контролюючого органу ґрунтуються на отриманій в ході проведення перевірки позивача інформації з баз даних податкового органу щодо контрагентів позивача та їх контрагентів.

Натомість, слід відзначити що, будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обгрунтовано відхилив наведені вище доводи відповідача, як такі, що не є безумовною підставою для висновків про нереальність виконання спірних операцій за умови наявності чинних, належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів, які підтверджують фактичний рух активів, що і є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Жодних належних та допустимих доказів щодо повної та всебічної перевірки ТОВ "Вестван", ТОВ "Елеватор Пром Груп", ТОВ "УКРАГРО ПРОД" контролюючий орган не надав, а посилання в акті перевірки виключно на дані інформаційних систем не може бути підставою для відповідних висновків. Відповідачем не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції, доказів проведення зустрічних звірок контрагента позивача чи актів перевірок (планових, позапланових).

За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено та було підтверджено в ході апеляційного перегляду справи, що подані позивачем документи містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичне їх здійснення, а тому є достатніми доказами на підтвердження реальності здійснення позивачем господарських операцій з контрагентами ТОВ "Вестван", ТОВ "Елеватор Пром Груп" та ТОВ "УКРАГРО ПРОД".

Судова колегія доходить до переконання, що доводи апелянта фактично ґрунтуються на припущеннях про наявність порушень норм податкового законодавства контрагентами позивача. Внаслідок цього контролюючий орган дійшов необґрунтованих та передчасних висновків, що надані позивачем первинні документи по операціях з ТОВ "Вестван", ТОВ "Елеватор Пром Груп" та ТОВ "УКРАГРО ПРОД" не спричиняють змін в бухгалтерському та податковому обліку позивача, а тому він позбавлений законного права на формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно виснував про недоведеність відповідачем правомірності винесення податкового повідомлення-рішення форми "В4" від 17.01.2022 №000276/07-03.

Інші доводи апеляційної скарги не потребують їх детального аналізу, оскільки в більшості дублюють доводи відзиву на позовну заяву, яким була надана об`єктивна та повна оцінка судом першої інстанції.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 лютого 2026 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Моніч Б.С. Гонтарук В. М.