Справа № 520/21589/25
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2026-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 р. Справа № 520/21589/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Походенко А.І.,

за участі представника відповідача - Зонова С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕКС МАКС" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання неправомірним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ІМЕКС МАКС", з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 05.08.2025 року про опис майна у податкову заставу.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження відповідно до статті 262 КАС України з викликом сторін в судове засідання.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕКС МАКС" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання неправомірним та скасування рішення залишено без розгляду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕКС МАКС" задоволено. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 року по справі №520/21589/25 скасовано. Справу №520/21589/25 направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 09 січня 2026 року продовжено розгляд адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕКС МАКС" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання неправомірним та скасування рішення. Призначено розгляд адміністративної справи у судовому засіданні.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 09.07.2025 ТОВ "ІМЕКС МАКС" подано до адміністративного суду позов про скасування податкової вимоги ГУДПС у Харківській області №0-2040 від 13.06.2025 року. Відповідно до частини 4 статті 56 ПК України, у разі оскарження податкового повідомлення-рішення, в даному випадку податкова вимога, в судовому порядку податкове зобов`язання не є узгодженим до моменту набрання законної сили рішенням суду. Таким чином, до моменту вирішення справи в суді зобов`язання, що є підставою для винесення податкової вимоги, не набуло ознак узгодженого податкового боргу. Незважаючи на що, ГУДПС у Харківській області прийнято рішення від 05.08.2025 року про опис майна у податкову заставу. Згідно з вимогами статей 88 95 ПК України, податкова застава, як спосіб забезпечення сплати податкового боргу, може застосовуватися виключно у випадках наявності узгодженого податкового зобов`язання, строк сплати якого настав. У цьому випадку така умова відсутня, оскільки грошове зобов`язання є предметом судового оскарження, а відповідно не є узгодженим. Тоді як опис майна можливий лише за наявності узгодженого грошового зобов`язання, яке набуло статусу податкового боргу. За таких обставин, будь-які дії контролюючого органу щодо опису майна є незаконними, передчасними та порушують норми чинного законодавства.

Крім того, щодо погашення самого податкового боргу зазначено, що судові витрати, стягнені на користь ТОВ "ІМЕКС МАКС" на підставі судових рішень, є грошовим зобов`язанням перед платником податків. З посиланням на численні постанови Верховного Суду зазначив, що зарахування зустрічних однорідних вимог є інститутом припинення зобов`язань, який за своєю природою відрізняється від примусового стягнення заборгованості. У цьому полягає одна з його фундаментальних рис: платник податків має право ініціювати зарахування взаємних вимог не в порядку виконання рішення через державну виконавчу службу або органи казначейства, а шляхом направлення заяви про зарахування, що є самостійною правовою підставою для припинення зобов`язань. Отже, на думку представника позивача, грошові зобов`язання органів ДПС за судовими витратами, встановленими рішенням суду, є такими, що можуть бути зараховані у рахунок зменшення податкового боргу.

Представником відповідача надіслано відзив на позов (Т.1 а.с. 72 - 76), в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, зазначивши, що ТОВ "ІМЕКС МАКС" перебуває на обліку в податковому органі як платник податків. Згідно з даними ІКС «Податковий блок» станом на 13.06.2025 в інтегрованій картці платника ТОВ «ІМЕКС МАКС» обліковувався податковий борг у сумі 60 557,19 грн. поподатку на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства (11021000), який виник за рахунок несплати податкових зобов`язань, визначених у податковій декларації з податку на прибуток підприємств № від 08.05.2025 за терміном сплати 20.05.2025 (нараховано - 61 452,00 грн., сплачено - 894,81 грн.). Відповідно до п. 56.11 ст. 56 ПКУ не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків. Отже сума грошового зобов`язанння була узгодженою.

За приписами підпункту 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом. - з дня виникнення податкового боргу. Згідно із пунктом 89.3 статті 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Необхідною передумовою для надсилання платнику податків податкової вимоги про сплату податкового боргу та прийняття рішення про опис майна у податкову заставу є наявність у такого платника податків податкового боргу. Зважаючи, що позивач мав податковий борг, який виник за рахунок несплачених податкових зобов`язань, самостійно визначених у податковій декларації, контролюючим органом сформовано податкову вимогу та прийнято рішення від 05.08.2025 року про опис майна у податкову заставу.

Представником позивача через систему "Електронний суд" надіслано відповідь на відзив (Т.1 а.с. 108 - 112), в якій викладено аналогічні пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень аналогічні тим, що викладені в позовній заяві.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце якого повідомлявся належним чином відповідно до вимог статті 126 КАС України, через систему "Електронний суд" надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "ІМЕКС МАКС" () пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації та набуло статусу юридичної особи. Позивач перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області як платник податків.

У зв`язку з наявністю у позивача податкового боргу, Головним управлінням ДПС у Харківській області прийнято рішення від 05.08.2025 року №1990/20-40-13-09-16 про опис майна у податкову заставу, яким вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків, ТОВ "ІМЕКС МАКС", яке направлялося в Електронний кабінет платника податків (Т.1 а.с. 85 - 86).

Представник позивача зазначив, що у разі оскарження податкової вимоги в судовому порядку, податкове зобов`язання не є узгодженим до моменту набрання законної сили рішенням суду. Таким чином, до моменту вирішення справи в суді грошове зобов`язання, визначене в податковій вимозі, не є узгодженим податковим боргом.

Суд не погоджується з таким твердженнями представника позивача, з огляду на наступне.

Як встановлено, позивач подавав до зазначеного контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств № від 08.05.2025 за І квартал 2025 року (Т1. а.с. 77 - 79), в якій самостійно визначено суму податку на прибуток за звітний період 61 452,00 грн.

Відповідно до п.11 ст. 56 ПК України, не підлягає оскарженню податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення. Податкова вимога може не надсилатися, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

У зв`язку з несплатою самостійно задекларованого грошового зобов`язання, яке є узгодженим та набуло статусу податкового боргу, податковим органом на адресу відповідача було надіслано податкову вимогу форми "Ю" №0-2040 від 13.06.2025 року, в якій зазначено, що станом на 11.06.2025 сума податкового боргу становить 60 557,19 грн. Вимога була направлена та отримана представником позивача 19.06.2025 року, що підтверджується підписом в повідомленні про вручення поштового відправлення (Т.1 а.с. 82 - 83).

Оскільки платник податків подавав до податкового органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств № від 08.05.2025, тобто самостійно визначив грошове зобов`язання 61 452,00 грн., яке в силу п.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню та відповідно, вважається узгодженим грошовим зобов`язанням.

Вказане робить безпідставними твердження представника позивача, що відповідна сума грошового зобов`язання не є узгодженою, оскільки податкова вимога №0-2040 від 13.06.2025 року оскаржується позивачем в судовому порядку (адміністративна справа №520/18286/25), оскільки цю податкову вимогу сформовано на податковий борг (грошове зобов`язання, самостійно визначене позивачем, яке є узгодженим та не підлягає оскарженню).

Що стосується спірного в цій справі рішення про опис майна у податкову заставу, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.89.1.1 п.89.1 ст. 89 ПК України, право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому (п.89.2 ст. 89 ПК України).

Згідно п.89.3 ст. 89 ПК України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Оскільки у встановлені ПК України строки платник податків не сплатив суму грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, яка набула статусу податкового боргу, що відповідно до статті 89 ПК України є визначальною умовою для виникнення права податкової застави, Головним управлінням ДПС у Харківській області правомірно прийнято у відношенні позивача рішення від 05.08.2025 року №1990/20-40-13-09-16 про опис майна у податкову заставу.

Разом з тим, щодо тверджень представника позивача, викладених в позовній заяві, що грошові зобов`язання органів ДПС перед платниками податків (в даному випадку, перед ТОВ "ІМЕКС МАКС") за судовими витратами, встановленими рішенням суду, є такими, що можуть бути зараховані у рахунок зменшення податкового боргу, що підтверджується постановами Верховного Суду від 01.06.2023 у справі №520/13742/22, від 19.05.2020 у справі №640/11751/19, від 23.09.2021 у справі №160/5233/20, суд зазначає наступне.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 3 серпня 2011 року №845, за яким рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства.

Тоді як відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

При цьому, зміст вищевказаних законодавчих актів свідчить, що виконання судових рішень про стягнення коштів (в т.ч. сплаченого судового збору на користь стягувачів) та погашення платниками податків податкового боргу, - є двома різними процедурами, які між собою жодним чином не взаємопов`язані. Відповідно, стягнуті з державних органів кошти за рішенням суду не можуть бути зараховані у рахунок зменшення податкового боргу, що свідчить про безпідставність тверджень представника позивача в цій частині.

Окремо суд звертає увагу, що в позові представник позивача вказав, що в постановах Верховного Суду від 01.06.2023 у справі №520/13742/22, від 19.05.2020 у справі №640/11751/19, від 23.09.2021 у справі №160/5233/20 викладений висновок, що грошові зобов`язання органів ДПС за судовими витратами, встановленими рішенням суду, є такими, що можуть бути зараховані у рахунок зменшення податкового боргу.

З цього приводу суд зазначає, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень таких постанов Верхового Суду взагалі не існує: за пошуком за номером справи №520/13742/22 в реєстрі вказується "На Ваш запит не знайдено жодного документа. Спробуйте змінити пошукові параметри"; за пошуком за номером справи №640/11751/19 в реєстрі відображена тільки ухвала Верховного Суду від 09.11.2022 про відмову у відкритті касаційного провадження; за пошуком за номером справи №160/5233/20 в реєстрі також відображена ухвала Верховного Суду від 08 грудня 2020 року про відмову у відкритті касаційного провадження (предмет оскарження - постанова органу Держпраці).

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "ІМЕКС МАКС".

Розподіл судових витрат відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕКС МАКС" (просп. Науки, буд. 54, м. Харків, 61072, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання неправомірним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.В.Шевченко