Справа № 260/956/19
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 260/956/19 пров. № В-857/12337/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
за участю секретаря судового засідання Вовка А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в змішаній (письмово-електронній формі) заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №260/956/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС в Закарпатській області, Мукачівського міського відділу (з обслуговування м. Мукачева та Мукачівського району) Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, здійснення нарахування та виплати матеріальної допомоги,

місце ухвалення судового рішення м.Львів
розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
колегія суддів ІІ інстанції у складіГоловуючого судді-Мікули О. І., Суддів: Кушнерика М. П., Ніколіна В. В.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

13.01.2026 року до Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №260/956/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС в Закарпатській області, Мукачівського міського відділу (з обслуговування м. Мукачева та Мукачівського району) Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, здійснення нарахування та виплати матеріальної допомоги.

У названій заяві ОСОБА_1 зазначає, що підставами для перегляду вказаного судового рішення є положення пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України, а зокрема встановлена рішенням Конституційного суду України від 11 грудня 2025 року

№ 1-р/2025 неконституційність частини 1 ст. 233 КЗпП України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами не скористався. Відсутність такого відзиву не перешкоджає розгляду обумовленої заяви.

Про дату, час та місце розгляду вказаної заяви відповідач та позивач в особі його представника повідомлені через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

09.02.2026 року позивач в особі його представника подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та про відкладення розгляду поданої ним заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №260/956/19. Також позивач подав клопотання про участь в судовому засіданні 10.02.2026 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яке задоволено судом.

Вирішуючи клопотання про ознайомлення зі справою та про відкладення розгляду колегія суддів зазначає, що за даними Автоматизованої системи документообігу суду та Електронного суду позивач в особі його представника був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи 26.01.2026 року через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Крім того судом ураховано, що позивач в особі його представника має доступ до електронного кабінету сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), про що свідчать відомості стосовно доставки представнику позивача повістки повідомлення, а також надходження відповідних заяв від імені позивача із застосування електронного кабінету сервісу "Електронний суд".

Також судом ураховано, що будучи обізнаним з 26.01.2026 року про призначене судове засідання на 10.02.2026 року по питанню перегляду за виключними обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №260/956/19, ні позивач, ні його представник до суду для ознайомлення з матеріалами справи в період з 26.01.2026 року по 10.02.2026 не прибули. Водночас судом ураховано, що позивач в особі його представника має доступ до електронного кабінету сервісу "Електронний суд", який містить матеріали справи у електронній формі, а відтак позивач мав змогу завчасно ознайомитися з усіма матеріалами даної справи із застосуванням вказаного сервісу.

Як наслідок колегія суддів приходить до висновку, що подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи є невиправданим намаганням затягнути розгляд вказаної заяви позивача, а відтак у задоволенні заяви позивача про відкладення розгляду справи слід відмовити.

Відповідно до частини 1 та 5 ст. 195 КАС учасник справи, його представник має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду за умови наявності в суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

Натомість наданим правом на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду позивач в особі його представника не скористався, секретар судового засідання впродовж 15 хвилин намагався зв`язатися з представником позивача, однак заявлений телефон був переведений в режим автовідповідача, а на здійснений виклик відеозв`язку представник позивача не відповідав, у зв`язку з чим колегія суддів ухвалила рішення про перехід до розгляду поданої позивачем заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №260/956/19 за відсутності сторін в порядку письмового провадження.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС в Закарпатській області, в якому просив стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки за 2005 та 2007 роки в сумі 2536,85 грн; стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 209502,96 грн; зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 матеріальну допомогу у розмірі його місячного грошового забезпечення на рік за 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011 роки.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з Мукачівського міського відділу (з обслуговування м. Мукачева та Мукачівського району) Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2005 рік тривалістю 37 діб у розмірі 923,14 грн. (дев`ятсот двадцять три гривні чотирнадцять копійок) та за 2007 рік тривалістю 37 діб у розмірі 1613,71 грн. (одна тисяча шістсот тринадцять гривень сімдесят одна копійка) з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів. Стягнуто з Мукачівського міського відділу (з обслуговування м. Мукачева та Мукачівського району) Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 26 липня 2011 року по 18 жовтня 2019 року у розмірі 240007,22 грн (двісті сорок тисяч сім гривень двадцять дві копійки) з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №260/956/19 апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС в Закарпатській області задоволено.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 260/956/19 скасовано та прийнято постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Підставою для ухвалення вказаного судового рішення (про перегляд якого просить позивач) стали наступні висновки суду апеляційної інстанції:

« Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , перебуваючи на службі в ОВС, а саме: в Мукачівському РВ та Мукачівському МВ УМВС України в Закарпатській області не використав чергову відпустку у 2005 році, що підтверджується довідкою Мукачівського міського відділу (з обслуговування м. Мукачево та Мукачівського району) УМВС України в Закарпатській області від 22 листопада 2013 року № 36/26070.

Крім того, з довідки Мукачівського міського відділу (з обслуговування м. Мукачево та Мукачівського району) УМВС України в Закарпатській області від 31 грудня 2017 року №36/30/34 вбачається, що позивачем не використано чергову відпустку за 2007 рік.

З врахуванням вислуги років, невикористана відпустка ОСОБА_1 за 2005 рік становить 37 діб та за 2007 рік 37 діб.

Разом з тим, матеріалами справи стверджується, що позивач із заявою про надання відпустки за 2005 та 2007 роки у вказані Положенням строки не звертався, крім того під час звільнення у 2011 році вимогу про надання компенсації за невикористані відпустки у 2005, 2007 роках відповідачу - Мукачівському міському відділу (з обслуговування м. Мукачево та Мукачівського району) УМВС України в Закарпатській області не пред`являв, і цей факт сторонами не заперечується.

Також, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем при звільненні з позивачем проведено повний розрахунок, жодних зауважень позивачем з цього приводу не виявлялося.

Таким чином, враховуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для виплати компенсації за невикористані дні відпусток у 2005, 2007 роках позивачу, оскільки абз.2 п.56 Положення № 114 передбачає, що особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства, а тому у задоволенні такої необхідно відмовити, і, як наслідок, необхідно відмовити у задоволенні позовної вимоги про отримання середнього заробітку за час затримки виплати цієї компенсації, оскільки вказана вимога, відповідно до приписів п.23 ч.1 ст.4 КАС України, є похідною.»

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з частиною 1 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто, зокрема, за виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України однією з підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Відповідно до частини першої статті 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення (частина друга статті 365 КАС України).

Питання про перегляд за виключними обставинами судових рішень, які набрали законної сили, у зв`язку із встановленою Конституційним Судом України неконституційністю (конституційністю) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, уже було предметом розгляду Верховного Суду.

Об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду розглядала зазначене питання в аспекті того, які судові рішення можуть переглядатися за виключними обставинами із указаної нормативної підстави. Так, у постанові від 19 лютого 2021 року в справі №808/1628/18 об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду висловила позицію, згідно із якою судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог не передбачає можливості його примусового виконання й тому не може вважатися «не виконаним» у розумінні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, а значить не може переглядатися за виключними обставинами із указаної нормативної підстави. У цій постанові також зазначено, що рішення Конституційного Суду України не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, адже на час виникнення спірних правовідносин і на час прийняття рішення суду першої інстанції положення відповідної норми були чинними та підлягали застосуванню.

Аналогічна позиція щодо застосування приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підтримана об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в ухвалах від 21 грудня 2022 року в справі №140/2217/19 та від 22 грудня 2022 року в справі №805/1312/16-а.

Такий же підхід Верховний Суд застосував і під час розгляду заяв про перегляд за виключними обставинами судових рішень у справі №600/1450/20-а (ухвала від 13 квітня 2023 року), у справі №200/5229/20-а (ухвала від 27 квітня 2023 року), у справі №420/1255/21 (ухвала від 03 травня 2023 року), у справі №420/1319/21 (ухвала від 04 травня 2023 року), у справі №580/2313/20 (ухвала від 10 травня 2023 року), у справі №620/4397/20 (ухвала від 11 травня 2023 року), у справі №340/2428/20 (ухвала від 17 грудня 2024 року), у справі №640/22380/19 (ухвала від 09 жовтня 2025 року) та багато інших.

Дещо схожий підхід до перегляду судових рішень за виключними обставинами з мотивів встановленої Конституційним Судом України неконституційності (конституційності) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, раніше висловила також Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 18 листопада 2020 року в справі №4819/49/19. З уваги на текстуальний виклад пункту 1 частини третьої статті 459 Кримінального процесуального кодексу України (в якому немає застереження «якщо рішення суду ще не виконане») - на підставі якого у справі №4819/49/19 і розглядалося питання про можливість перегляду остаточного судового рішення за виключними обставинами - в цій постанові акцентується на тому, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, уже встановленої остаточним судовим рішенням.

Дотримуючись усталеної правової позиції щодо перегляду судових рішень, які набрали законної сили, з підстави, визначеної пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, суд у цій справі зважає на те, що постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №260/956/19, щодо перегляду якої за виключними обставинами звернувся заявник є судовим рішенням, яким відмовлено у задоволенні позову, відповідно, це судове рішення не підлягає примусовому виконанню, тому - у значенні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України - не може переглядатися за виключними обставинами.

Крім того колегія суддів звертає увагу позивача, що рішенням Конституційного суду України від 11 грудня 2025 року № 1-р/2025 визнати такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину першу статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.

Частина перша статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, визнана неконституційною, утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Натомість ухвалена Восьмим апеляційним адміністративним судом постанова від 29 січня 2020 року у справі №260/956/19 та висновки суду не стосувалися застосування положень частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат про яку йдеться у рішенні Конституційного суду України від 11 грудня 2025 року№ 1-р/2025. Позаяк ухвалюючи таку постанову суд апеляційної інстанції вказав, що підставою для відмови у задоволенні вимог адміністративного позову є те, що позивач із заявою про надання відпустки за 2005 та 2007 роки у вказані Положенням строки не звертався, крім того під час звільнення у 2011 році вимогу про надання компенсації за невикористані відпустки у 2005, 2007 роках відповідачу - Мукачівському міському відділу (з обслуговування м. Мукачево та Мукачівського району) УМВС України в Закарпатській області не пред`являв, і цей факт сторонами не заперечується.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №260/956/19.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Згідно із частиною першою статті 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 361, 368, 369 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №260/956/19.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №260/956/19 залишити в силі.

Ухвалу разом із паперовими матеріалами заяви надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення. Порядок, строки та підстави подання касаційної скарги на ухвалу суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повний текст ухвали складено 10.02.2026