Справа № 520/29744/25
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2026-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 лютого 2026 року № 520/29744/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) про скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-скасувати Наказу № 2399 від 18.09.2025 року підписаного т.в.о. командира в/с НОМЕР_2 ОСОБА_2 в частині застосування до старшого лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді сувора догана.

-скасувати Наказу № 2399 від 18.09.2025 року підписаного т.в.о. командира в/с НОМЕР_2 ОСОБА_2 в частині позбавлення старшого лейтенанта ОСОБА_1 виплати премії за серпень 2025 року в повному обсязі та виплати додаткової грошової винагороди за серпень 2025 року в повному обсязі.

-виплатити старшому лейтенанту ОСОБА_1 премії за серпень 2025 року в повному обсязі та виплати додаткової грошової винагороди за серпень 2025 року в повному обсязі.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі.

Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.

10.10.2025 року старшому лейтенанту ОСОБА_1 стало відомо про застосування стосовно нього дисциплінарного стягнення у вигляді «сувора догана» накладеного відповідно до Наказу № 2399 від 18.09.2025 року підписаного т.в.о. командира в/с НОМЕР_2 ОСОБА_2 .

Згідно з цим наказом окрім застосування до старшого лейтенанта ОСОБА_1 застосовано також безпідставні заходи матеріальної відповідальності, а саме:

позбавлення виплати премії за серпень 2025 року в повному обсязі;

позбавлення виплати додаткової грошової винагороди за серпень 2025 року в повному обсязі.

на думку позивача, аналіз положень даного Наказу № 2399 демонструє наявність грубих порушень під час проведення відповідних заходів спрямованих на притягнення та власне саму процедуру притягнення старшого лейтенанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді «сувора догана», які потребують з`ясування та уточнення за для реалізації права старшого лейтенанта ОСОБА_1 на оскарження даного наказу та відновлення бездоганної репутації офіцера Збройних Сил України.

Зокрема, відповідно до п. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-ХІУ (далі - Статут) службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Аналіз Наказу № 2399 демонструє що службове розслідування відносно ОСОБА_1 було розпочато Наказом № 1578 від 19.08.2025 року. Тобто службове розслідування продовжувалось вже після повернення ОСОБА_1 до розпорядження військової частини після відповідного перебування на лікуванні та проходженні ВЛК.

Однак, у Наказі № 2399 зазначено, що відсутні обставини які пом`якшують чи знімають вину з військовослужбовця, хоча командуванню в/ч НОМЕР_2 обізнано із рапортом ОСОБА_1 та правомірністю підстав його відсутності з 14.08.2025 року до 18.08.2025 року в розпорядженні в/ч НОМЕР_2 .

Більше того, ОСОБА_1 після виписки з лікувального закладу 13.08.2025 року, до якого його було направлено командуванням частини у встановлений законом порядку, 13.08.2025 року подано рапорт до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою направлення на ВЛК за результатами проходження лікування. Рапорт було зареєстровано у встановленому законом порядку.

19.08.2025 року ОСОБА_1 отримано офіційне направлення на проходження ВЛК.

Дані обставини були відомі командуванню в/ч НОМЕР_2 .

Отже, станом на день прийняття оскаржуваного Наказу № 2399 від 18.09.2025 року до відповідача надійшли рапорти позивача від 13.08.2025 та від 19.08.2025 року, що свідчить про те, що відповідач володів інформацією щодо обставин неприбуття позивачем на місце служби у зв`язку із проходженням лікування та направленням на ВЛК.

ОСОБА_1 в порушення вимог п. 9 розділу III Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі - Порядок № 608) був позбавлений можливості надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених йому питань. Причини цього підлягають з`ясуванню.

У зв`язку з вищенаведеним, також, на думку позивача, очевидним є неправомірність застосування до старшого лейтенанту ОСОБА_1 таких заходів матеріального характеру, що стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також засади проходження в Україні військової служби. передбачені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Матеріалами справи підтверджено, що старший лейтенант ОСОБА_1 , офіцер групи планування штабу батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 вибув у щорічну відпустку з виїздом за кордон.

31.07.2025 року позивач повинен був повернутися до строю.

Але, 30.07.2025 старший лейтенант ОСОБА_1 в телефонному режимі доповів начальника штабу батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 про те, що стан здоров`я його погіршився та надав консультативний висновок спеціаліста філії «Центра охорони здоров`я» Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 місто Київ від 30.07.2025 та направлення ІНФОРМАЦІЯ_2 №10/11-793 від 30.07.2025.

В подальшому Позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 01.08.2025 по 13.08.2025 року в хірургічному відділені Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 місто Київ.

18.08.2025 Позивач надіслав рапорт на телефон в якому зазначив, що він не прибув по місцю служби у зв`язку з зверненням з рапортом на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про надання направлення на військово- лікарську комісію у зв`язку з операцією. При цьому на рапорті поданому до ТЦК зазначалась дата 13.08.2025, при тому що офіційно він 13.08.2025 не був зареєстрований в системі електронного документообігу.

У зв`язку з несвоєчасним поверненням Позивача за місцем служби та фактично безпідставної відсутності Позивача, 18.08.2025 старший лейтенант ОСОБА_3 подав рапорт за фактом неприбуття з лікування старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

Також, 18.08.2025 подається доповідь №1736/9043 від 18.08.2025 від командира батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 за фактом неприбуття з лікування старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

24.08.2025 з Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» по системі електронного документообігу надіслане повідомлення та документи старшого лейтенанта ОСОБА_1 : направлення на військово-лікарську комісію начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , 22.08.2025 довідку військово-лікарської комісії від 22.08.2025 №2025-0822-1048-3305-3 вх.№5086 від 24.08.2025 та рапорт про надання відпустки для лікування у зв`язку з хворобою, на підставі рішення військово-лікарської комісії вх.№22318 від 24.08.2025.

Згідно з поданими документами, довідками та витягу із наказу від 24.08.2025 №236 командира військової частини НОМЕР_2 виданий відпускний квиток та надісланий старшому лейтенанту ОСОБА_1 .

По даному факту було проведено службове розслідування, яким було встановлено, що Позивач фактично був відсутній на службі без поважних причин, не підтверджуючи свою офіційну відсутність довідками та документами в період з 14.08.2025 по 18.08.2025.

Таким чином, було встановлено, що Позивач порушив вимоги наступних нормативно- правових актів: абзаців 2, 3 статті 11, статей 16, 124 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзаців 2, 3 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та був притягнений відповідно до наказу № 2399 від 18.09.2025 до дисциплінарної відповідальності у вигляді «сувора догана».

Суд вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551-ХІУ від 24.03.1999 р. затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

За визначенням, наведеним у пункті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Згідно ч. 1 ст. 106 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі заохочення та дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця (додаток 3 до цього Статуту).

Частиною 2 статті 86 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Статтею 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується; характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Аналіз наведених норм дає суду підстави для висновку, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

Отже, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню Позивачем правопорушення та визначення ступеня його вини, прийняттю рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення передувало проведення службового розслідування під час проведення якого були встановлені всі обставин, правопорушення, характер проступку, мотиви його вчинення, а також особа правопорушника.

Все це, як встановлено судом, було враховано при накладенні на Позивача дисциплінарного стягнення у вигляді «сувора догана».

Щодо вимог Позивача щодо позбавлення його премії за серпень 2025 року та виплати додаткової грошової винагороди за серпень 2025 року в повному обсязі.

Як було встановлено судом, матеріалами службового розслідування був встановлений факт безпідставної відсутності Позивача в період з 14.08.2025 по 18.08.2025.

Наказом Міністерства оборони України від 0706.2018 №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Згідно з вимогами п.5 розділу XVI Порядку N9260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках:

-за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Відповідно до п,14 розділу XXXIV Порядку №260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які: самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували). - за місяць у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Отже, встановлення Факту несвоєчасного прибуття Позивача до місця служби після лікування з 14.08.2025 по 18.08.2025 зобов`язує командування військової частини не виплачувати йому премію та додаткову винагороду за місяць такого порушення, що було зроблено та зафіксовано в наказі, що оскаржується.

Крім того, судом встановлено, що у Позивача не має права на отримання додаткової винагороди за серпень 2025 року, бо він в серпні не виконував бойових завдань, які дають право для нарахування додаткової винагороди, бо перебував в серпні у відпустці та на лікуванні не пов`язаному з отримання поранення чи травми отриманої в результаті захисту Батьківщини.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частини перша, друга статті 77 КАС України). У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції, Суд звертав увагу на необхідність покладення обов`язку доказування на податковий орган, що цілком відповідає положенням статті 77 КАС України.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищевикладене, позовна заява є такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст. 255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) про скасування наказу відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.