Справа № 676/93/26
Суддя: Пилипенко І. О.
Дата ухвалення: 2026-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 676/93/26
Номер провадження 2-а/676/29/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючої судді Пилипенко І.О.,

секретаря судового засідання Райтаровського В.І.,

представника відповідача Нікольчук Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кам`янець-Подільський, Хмельницької областізаяву Зюзіна Владислава Ігоровича про відвід головуючої судді Пилипенко І.О. від участі у розгляді адміністративної справи №676/93/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції Хмельницької області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

В провадженні Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області знаходиться вказана адміністративна справа.

Позивачем ОСОБА_1 11 лютого 2026 року подано до суду заяву про відвід головуючої судді Пилипенко І.О. від розгляду даної справи.

В обґрунтування поданої заяви про відвід, позивач зазначив, що ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 09.01.2026 року суддею Пилипенко І.О. було позбавлено його пільг на які він має право, відповідно до вимог п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» як учасника бойових дій, на підтвердження чого було надане відповідне посвідчення НОМЕР_1 . У зв`язку із цим, вважає, що у судді Пилипенко І.О. наявна певна особиста заінтересованість, прихильність та уподобання однієї із сторін справ, тому вона не може брати участь у розгляді вказаної справи і підлягає відводу, оскільки наявні обставини, що викликають сумніви її неупередженості та об`єктивності.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явився в поданій заяві просив відвід розглянути за його відсутності.

Представник відповідача Нікольчук Н.О. в судовому засіданні послалася на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Статтею 36 КАС України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Так, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого ст. 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до частин 1-3 ст. 40 КАС України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою ст. 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007р. «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012р. у справі №5-15п12).

Згідно ч. 7 ст. 56 «Закону України Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови №8 від 13 червня 2007р. «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 обґрунтовуючи заяву про відвід посилається на те, що ухвалою судді Пилипенко І.О. від 09.01.2026 року його позовна заява була залишена без руху з підстав того, що позивачем не було сплачено судовий збір. При цьому, враховуючи те, що він є учасником бойових дій, а тому відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» підлягає звільненню від сплати судового збору. У зв`язку із цим, у судді Пилипенко І.О. наявна певна особиста заінтересованість у розгляд даної адміністративної справи.

З огляду на викладене, суд вбачає за необхідне зазначити, що пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Проте, зазначена норма має відсильний характер і не містить вичерпного переліку справ, у яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, установлені Законом України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Зокрема, у пункті 18 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» указано, що учасникам бойових дій надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд враховує предмет та підстави позову; перевіряє чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про судовий збір» викладено, з-поміж інших, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі №9901/311/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17.

Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що хоча указана норма [пункт 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»] не містить вичерпного переліку порушених прав, однак порушені права нерозривно пов`язані саме із статусом учасника бойових дій, який, як і права такої особи, визначається спеціальним законом, а не усіх прав людини і громадянина, які в свою чергу встановлені Конституцією України та іншими законами.

Ураховуючи предмет спору в цій адміністративній справі, а саме скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір за звернення з даним позовом підлягає сплаті на загальний підставах.

Разом з цим, 29.01.2026 року за вх.№3053 позивачем ОСОБА_1 було подано до суду заяву на виконання ухвали суду від 09.01.2026 року про долучення до позовної заяви квитанції про сплату судового збору.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2026 року провадження по справі було відкрито.

З огляду на викладене, доводи заяви позивача про відвід головуючої судді Пилипенко І.О. взагалі не містять посилання на обставини, які б дали підстави для висновку про заінтересованість судді в розгляді справи, а зводяться лише щодо незгоди із сплатою ним судового збору на підставі ухвали судді від 09.01.2026 року.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови №8 від 13 червня 2007р. «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішеннями або окремою думкою судді в інших справах, висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відтак, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 КАС України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Пилипенко Ірини Олександрівни від участі у розгляді адміністративної справи № 676/93/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції Хмельницької області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Пилипенко