Справа № 200/7180/25
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2026-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

за наслідками розгляду клопотання відповідача

щодо залишення позовної заяви без розгляду

11 лютого 2026 року Справа №200/7180/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голошивець І.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження клопотання відповідача про залишення без розгляду позовної заяви зазначеної у його відзиві та запереченнях на відповідь на відзив, а також зазначене представником позивача у відповіді на відзив щодо строку звернення за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо нарахування і виплати фіксованої індексації-різниці грошового забезпечення з 01 березня 2018 року по 05 квітня 2020 у розмірі 1475,05 грн, стягнення фіксованої індексації-різниці грошового забезпечення з 01 березня 2018 року по 05 квітня 2020 у розмірі 75839,74 грн., визнання протиправними дій щодо нарахування і виплати суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення у розмірі 7 294,57 грн., стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення у розмірі 6 218,29 грн., визнання протиправними дій щодо нарахування і виплати суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 274,04 грн., стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 52 328,00 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/7180/25. Поновлений строк звернення до суду з адміністративним позовом. Ухвалено розгляд справи провести суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження. Встановлений строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, якими він обґрунтовується, протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до розпорядження керівника апарата Донецького окружного адміністративного суду від 16.12.2025 №559 відповідно до підпункту 2.3.44 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39 зі змінами та доповненнями, керуючись частиною 9 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 200/7180/25.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи №200/7180/25 між суддями від 16.12.2025 головуючим суддею визначено Голошивця І.О.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року прийнято до свого провадження адміністративну справу №200/7180/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд адміністративної справи №200/7180/25 ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Розгляд справи розпочатий спочатку. Встановлений позивачу та відповідачу строк з дня одержання даної ухвали для надання на адресу суду заперечень, клопотань.

Відповідачем було надано відзив, в якому його представник зокрема зазначив наступне: - «Отже, правильним є висновок, що спір у цій справі виник з відносин публічної служби (стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку), а тому з позовом Позивач міг звернутися в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав. Аналогічні висновки щодо звернення військовослужбовців з вищезазначеними позовами до суду в місячний строк викладені Верховним Судом в постановах від 31.10.2023 по справі № 240/15141/22, від 02.11.2023 по справі № 420/10372/23, від 23.11.2023 по справі № 420/10397/23, від 11.09.2025 у справі № 120/8473/23. У справі, що розглядається, військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.02.2021 у справі № 200/4441/20-а ОСОБА_1 28.04.2020 проведено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення. Виплата середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку на виконання вищевказаного рішення здійснено Відповідачем 25.04.2023. Проте Позивач, у зв`язку з незгодою розрахунку середнього заробітку, з позовом про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь Позивача суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні звернувся 17.09.2025. Умовами для виплати суми компенсації у справі, що розглядається, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів пенсії та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.

[…].

У справі, що розглядається, військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.02.2021 у справі № 200/4441/20-а ОСОБА_1 28.04.2020 проведено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення. Виплата компенсації втрати частини доходів на виконання вищевказаного рішення здійснено Відповідачем 25.04.2023. Проте Позивач, у зв`язку з незгодою розрахунку компенсації, з позовом про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь Позивача суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення звернувся 17.09.2025. З вищенаведеного випливає висновок, що Позивач повинен був дізнатись про можливе порушення свого права з першого числа місяця, який слідує після 25.04.2023, та з цього дня протягом шести місяців звернутися до суду з позовом, відповідно ОСОБА_1 пропустив шестимісячний процесуальний строк на звернення до суду з даними позовними вимогами. Щодо моменту, коли Позивач мав дізнатися про порушення своїх прав, варто зазначити наступне.

[…].

Позивач 17.09.2025 звернувся до суду з вимогами щодо стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, вважаючи, що остаточний розрахунок відбувся у квітні 2020 року. Таким чином, днем, коли Позивач дізнався (повинен був дізнатися) про нарахування йому індексації грошового забезпечення та невиплату компенсації втрати частини доходів та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, є саме з 28.04.2020. Доводи Позивача про те, що про порушення своїх прав у зв`язку з невиплатою середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні йому стало відомо лише з відповіді військової частини НОМЕР_1 , підлягають обґрунтованому відхиленню, оскільки вказана відповідь не змінює моменту, з якого Позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли Позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого право на звернення до суду. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.09.2025 у справі № 120/8473/23. Суми компенсації втрати частини доходів у розмірі 274,04 грн. та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку у розмірі 7294,57 грн. на виконання рішення суду від 03.02.2021 у справі № 200/4441/20-а з депонентського рахунку були перераховані на особистий банківський рахунок ОСОБА_1 (АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», код отримувача , рахунок отримувача НОМЕР_2 ) 25 квітня 2023 року. Обставини проведеного розрахунку Позивачеві були відомі (мали бути відомі) з моменту зарахування на вказаний банківський рахунок Позивача.».

Аналогічне зауваження щодо пропущених строків звернення позивачем до суду, відповідач зазначив у своїх запереченнях на відповідь на відзив.

З урахуванням зазначеного, відповідач просив залишити позовну заяву позивача без розгляду.

Представник позивача надаючи відповідь на відзив щодо питання порушеного строку звернення зазначила: - «Право на заробітну плату до 19 липня 2022 року не обмежувалося будь-яким строком щодо судового захисту і такий висновок прямо випливає з указаної норми. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №808/1271/18, від 22 квітня 2021 року у справі №826/8789/18, від 29 вересня 2021 року у справі №160/8332/20, від 12 травня 2022 року у справі №280/9017/20, від 26 травня 2022 року у справі №420/10861/21, від 20 листопада 2023 року по справі №160/5468/23, від 12 вересня 2024 року у справі №380/6701/24, від 28 липня 2022 року у справі №300/6805/21, від 21 березня 2025 року у справі №460/21394/23. Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У даній справі правовідносини з виплати грошового забезпечення виникли в період проходження позивачем військової служби з 05.04.2017 по 05.04.2020. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.11.2021 у справі №200/11109/21 набрало законної сили 05.03.2021. Рішення у справі Донецького окружного адміністративного суду від 22.02.2021 №200/4441/20-а відповідачем взагалі не виконане в частині зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суму індексації грошового забезпечення за період служби з 05.04.2017 по 05.04.2020, врахувавши при підрахунку підвищення грошового забезпечення всі його складові, які не мають разового характеру, а саме: до підвищення посадового окладу: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, надбавку за виконання особливо важливих завдань, щомісячну премію, грошову винагороду відповідно до п.5 ч.1Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, надбавку за ризик для життя, винагороду за участь в АТО/ООС; після підвищення посадового окладу: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби, премію, винагороду за участь в АТО/ООС. Рішення у справі Донецького окружного адміністративного суду від 22.02.2021 №200/4441/20-а в частині зобов`язання Військову частину № НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (сум індексації грошового забезпечення) виконане не у повному розмірі, про що позивач дізнався 22.08.2025 з наданих відповідачем на адвокатський запит копій платіжних інструкцій №2908 від 25.04.2023 та №2909 від 25.04.2023. Згідно до платіжних інструкцій №2908 від 25.04.2023 та №2909 від 25.04.2023 сплачено на банківський рахунок ОСОБА_1 в АТ «Універсалбанк» 274,04 грн депонований середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні та 7 294,57 грн депонованої компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації. У відповіді вч/ 9937 від 22.08.2025 зазначено, що належні до виплати суми коштів були перераховані на депонований на ім`я ОСОБА_1 рахунок ІНФОРМАЦІЯ_1 , і після отримання банківських реквізитів перераховані на рахунок ОСОБА_1 . В той же час позивач не надавав військовій частині НОМЕР_1 в 2023 році свої банківські реквізити для перерахунку цих коштів. Звідки у військовій частині НОМЕР_1 ці банківські реквізити з`явились, позивачу не відомо. Крім того, банківським рахунком, зазначеним у платіжних інструкціях №2908 від 25.04.2023 та №2909 від 25.04.2023 позивач не користувався і не знав про надходження зазначених коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Отже про порушення своїх прав в частині нарахування і виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивач дізнався з відповіді в/ч9937 від 22.08.2025 року.».

Суд зауважує, що у відповідності до приписів ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Отже для належної оцінки строку звернення позивача з даним позовом до суду слід встановити порядок його дій в хронологічному порядку:

- 28.07.2021 року відповідачем на депонентський рахунок позивача на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/4441/20-а були перераховані кошти в загальному розмірі 7568,61 грн., про які як зазначає позивач він не знав;

- 25.04.2023 року, як зазначив відповідач та не заперечує позивач після надходження дійсних банківських реквізитів, вказані кошти було перераховано на рахунок позивача;

- 17.09.2025 року представником позивача засобами зареєстрованого кабінету «Електронний суд» було надіслано на адресу Донецького окружного адміністративного суду позовну заяву, яка стала предметом спірних правовідносин по справі №200/7180/25.

Для правильного вирішення питання строку звернення, слід встановити час коли відповідач виконав дане рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/4441/20-а, з часу розміщення коштів на депонентському рахунку позивача з 28.07.2021 року чи з 25.04.2023 року часу перерахунку відповідних коштів на банківські реквізити позивача.

В свою чергу у відповідності до поняття «депонована заробітна плата» у відповідності до приписів п.6 ч.3 І розділу Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148, це готівка, одержана суб`єктами господарювання для виплат, пов`язаних з оплатою праці, та не виплачена в установлений строк окремим фізичним особам.

В даному випадку, суд вважає, що відповідачем фактично було виконано рішення суду по справі №200/4441/20-а з часу розміщення грошових коштів на депонентському рахунку у банку 28.07.2021 року, при цьому дату виконання даного рішення суд не пов`язує з фактичним отриманням позивачем даних коштів, тобто 25.04.2023 року.

В даному випадку суд вважає за необхідним зазначити правові висновки, які викладені в постанові Верховного Суду по справі №320/8092/23 від 21.11.2024 року, зокрема: - «21. За правилами частин першої, другої статті 233 КЗпП України (в редакції, що діяла до 19 липня 2022 року) працівник міг звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

22. Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX запроваджено ряд змін у трудовому законодавстві, зокрема, положення частини другої статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

22.1. "Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

22.2. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

23. Закон України №2352-ІХ та, відповідно, і нова редакція статті 233 КЗпП України набрали чинності з 19 липня 2022 року.

24. Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

25. Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

26. Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

27. Повертаючись до обставин справи, що розглядається, Верховним Судом установлено, що залишаючи позов без розгляду, суди попередніх інстанцій застосували місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України, з чим колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

28. За указаного вище нормативно-правового регулювання, Верховний Суд зауважує, що норми КАС України насамперед передбачають можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із строками, установленими статтею 122 цього Кодексу.

29. Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

30. Верховним Судом неодноразово досліджувалося питання застосування приписів статті 122 КАС України у співвідношенні до положень КЗпП України і практика Верховного Суду у подібних спорах сформована так, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство належить застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі (постанова ВС від 30 травня 2024 року у справі № 280/6009/23).

31. КАС України не містить норм, що б регулювали строки звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у спорах щодо стягнення середнього заробітку за невиконання рішення суду.

Тому умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.

32. У постанові від 11 липня 2024 року № 990/156/23 Велика Палата Верховного Суду з-поміж іншого, указала, що вважає, що чіткою та передбачуваною є позиція щодо необхідності застосування приписів статті 233 КЗпП України під час визначення строків звернення до адміністративних судів для вирішення спорів, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, в тому числі і за позовами осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі (пункт 56).

У цій же справі № 990/156/23 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що для публічно-правових спорів, що вирішуються адміністративними судами, властивим є принцип легітимних очікувань, який у сукупності з принципами правової визначеності та належного урядування створює надійну основу для гарантування реалізації в Україні основної ідеї / мети системи адміністративних судів, а саме захист "малої людини" від "великої держави" в особі її численних суб`єктів владних повноважень, які наділені множинністю повноважень та низкою механізмів владного примусу. Наведене переконливо доводить, що кожна особа має бути впевненою у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте нею на законних підставах право, його зміст та обсяг буде нею реалізовано. Установивши невідповідність акта законодавства критерію "якість закону", суд, за загальним правилом, повинен тлумачити законодавство так, щоб результат цього тлумачення відповідав верховенству права з урахуванням усіх складових цього принципу, зокрема справедливості та розумності (пункт 61 постанови) .

Надалі Велика Палата Верховного Суду у справі № 990/156/23 презюмувала, що у взаєминах із державою в особі відповідних суб`єктів владних повноважень суд має застосовувати правило пріоритету правової норми за найбільш сприятливим тлумаченням для особи - суб`єкта приватного права. (див. висновки ВП ВС, наведені у пунктах 101-104 постанови від 27 червня 2024 року у справі № 990/305/23) (пункт 63 постанови).

33. Підсумовуючи викладене, Верховний Суд констатує, що у спірних правовідносинах необхідно було застосовувати приписи частини другої статті 233 КЗпП України, а не статтю 122 КАС України і таку правову позицію Верховний Суд вже висловлював у справах № № 420/10861/21, 280/6009/23 тощо.».

Верховний Суд у своїй постанові по справі №340/1291/25 від 21.01.2026 року зазначив наступне: - «32. Варто зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 306/2708/23, розглядаючи питання щодо застосування приписів статей 116, 117 КЗпП України, виклала також й правову позицію щодо застосування трудового законодавства, яке містить певні обмеження щодо строків звернення працівників, у тому числі й колишніх, до суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що статтею 233 КЗпП України визначено три випадки обчислення початку перебігу строку звернення до суду. Перебіг строку звернення до суду починається у разі: вирішення трудового спору - з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (тримісячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня вручення копії наказу про звільнення (місячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня видачі трудової книжки (місячний строк звернення до суду).

Строк для звернення до суду за вирішенням трудового спору обчислюється за правилами, визначеними нормами статті 233 КЗпП України. Перевірка дотримання вимог закону щодо строків звернення до суду за вирішенням трудового спору здійснюється судом за принципом ex officio, незалежно від того, чи заявляє відповідач про пропуск позивачем строку звернення до суду, на відміну від застосування позовної давності при вирішенні судом спору, коли застосування позовної давності судом здійснюється тільки за заявою сторони у спорі.

Крім того, правовий висновок про необхідність застосування тримісячного строку для звернення колишнього працівника до суду викладено також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 711/4010/13-ц (провадження № 14-429цс19) та від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21). Верховний Суд України свого часу також дотримувався цього принципу, про що зазначав у постановах від 26 грудня 2011 року у справі № 6-77цс11, від 24 червня 2015 року у справі № 6-116цс15, від 06 квітня 2016 року у справі № 6-409цс16, від 11 жовтня 2017 року у справі № 311/136/16, від 08 листопада 2017 року у справі № 202/4914/16-ц.

33. У постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 306/2708/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що остаточний розрахунок при звільненні із позивачу проведено 25 липня 2023 року. Отже, відповідно до наведених вище положень статті 233 КЗпП України позивач мав звернутися до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у тримісячний строк, тобто до 26 жовтня 2023 року. Проте позов ним було подано безпосередньо до суду першої інстанції лише 02 листопада 2023 року о 15 год 07 хв, про що на першій сторінці позовної заяви міститься відповідна відмітка суду.

34. Верховний Суд також неодноразово висловлював правову позицію, відповідно до якої для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період (постанови від 08.09.2020 у справі № 810/2837/18, від 21.02.2023 у справі № 380/10648/21).».

Суд має зазначити, що приписами п.17 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Тобто позивач як військовослужбовець перебував на публічній службі, в свою чергу з урахуванням висновку Верховного Суду зазначеного вище, суд має застосовувати приписи частини другої статті 233 КЗпП України, а не статтю 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

В свою чергу, на дату розміщення відповідачем на виконання рішення суду грошових коштів на депонентському рахунку позивача, діяла наступна редакція ч.2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Отже в даному випадку, суд вважає, що позивачем строк звернення з даним адміністративним позовом пропущений не був, адже на час виконання відповідачем рішення суду (28.07.2021) позивач мав право звернутися до суду щодо належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Слід зауважити, що ухвалою Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/7180/25 від 03.10.2025 року було зокрема поновлено строк звернення до суду з адміністративним позовом.

З урахуванням наведеного клопотання відповідача зазначене у його відзиві про залишення без розгляду даної позовної заяви задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 121, 122, 123, 242, 243, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, за сторінкою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки://court.gov.ua/).

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя І.О. Голошивець