Справа № 320/44802/23
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2026-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 року м. Київ справа №320/44802/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Сквирський комбінат хлібопродуктів" до Головного Управління Державної податкової служби України у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Сквирський комбінат хлібопродуктів" з позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.06.2023 № 9639/0709.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

В обґрунтування вимог позову позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності є необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню, оскільки порушення таких термінів відбулось поза волею та відсутності зловживань з боку ТОВ «Сквирський комбінат хлібопродуктів» та зумовлений виникненням форс-мажорних обставин (а саме обмеження на рівні країни-нерезидента продажу валюти, зумовлене військовою агресією російської федерації проти України, епідемією коронавірусу covid 19), що засвідчені відповідними сертифікатами Київської обласної торгово-промислової палати.

Відповідач заперечує проти задоволення адміністративний позову та зазначає, що оскаржуване рішення прийнято правомірно, оскільки в ході перевірки позивача встановлено порушення п. 2 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», а саме порушено граничні терміни проведення розрахунків за контрактом від 02.06.2016 № 160602 з нерезидентом AL ATEF COMPANY FOR TRADING (Єгипет) та 31.10.2021 № 211031 з нерезидентом Ahmed Mohamed El Shamy & his partners CO-4A Nutrition (Єтипет). Згідно результатів перевірки не вбачається порушення граничних термінів поставки через форс-мажорні обставин, що вказані в сертифікаті що виданий Київською обласною торгово-промисловою палатою від 25.08.2023 №3200-23-3713 (вих. №498/03.23) та відповідно зупинення перебігу строку розрахунків у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин є безпідставним. За результатами перевірки наданих документів встановлено порушення граничних строків розрахунків, встановлених НБУ, за операцією з експорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 02.06.2016 №160602: оплату за поставлений товар на суму 17 930,00 доларів США прострочено на 94 дні (0 14.01.2023 до 17.04.2023; станом на 17.04.2023 грошові кошти не надійшли). За результатами аналізу сертифікату Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати встановлено, що між військовою агресією російської федерації проти України (ведення воєнного стану) та неможливістю здійснення оплати за поставлений товар, відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту від 02.06.2016 №160602, відсутній причинно-наслідковий зв`язок, а тому такий сертифікат не може підтверджувати виникнення форс-мажорних обставин. Відповідач вважає, що позивач не надав документів, визначених частинами 4, 6, 7 статті 13 Закону №2473-VIII «Про валюту та валютні операції», які продовжують (зупиняють) строки розрахунків, встановлені НБУ, за операцією з експорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 02.06.2016 №160602 або зупиняють строк нарахування пені за порушення граничних строків розрахунків по зазначеному контракту. У підсумку, ГУ ДПС у Київській області наголошує, що підстави для задоволення вимог позову відсутні.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.02.2024 року о 11.30 год.

Ухвалою суду від 09.02.2024 підготовче провадження було закрито та за клопотанням сторін продовжено розгляд справи по суті в порядку письмового провадження.

Київським окружним адміністративним судом було винесено рішення від 08.03.2024, адміністративний позов задоволено визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби в Київській області від 06.06.2023 № 9639/0709.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 08.03.2024, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2024.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.07.2025 у справі № 320/44802/23 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області було задоволено частково; рішення Київського окружного адміністративного суду від 08.03.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2024 у справі № 320/44802/23 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

За результатом автоматизованого розподілу, справу №320/44802/23 передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Леонтовичу А.М.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 адміністративну справу №320/44802/23 прийнято до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М. за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 09.10.2025 о 14.00 год.

У підготовче судове засідання 09.10.2025 прибули уповноважені представники сторін.

Для надання сторонами додаткових доказів по справі, судом оголошено перерву та відкладено розгляд справи на 10.11.2025 на 14:00 год.

У підготовче судове засідання 10.11.2025 прибули уповноважені представники сторін.

Вислухавши думку учасників процесу, суд на місці ухвалив закрити підготовче засідання та призначити розгляд справи по суті на 04.12.2025 на 15:30 год.

У судове засідання 04.12.2025 прибули уповноважені представники сторін, подали заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

У зв`язку із чим, суд на місці ухвалив на підставі ч.3 ст. 194, ч.9 ст.205 КАС України подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

У період з 11 квітня 2023 року по 15 квітня 2023 року посадові особи ГУ ДПС у Київській області провели документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Сквирський комбінат хлібопродуктів» з питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках за зовнішньоекономічними контрактами від 02 червня 2016 року № 160602 з компанією нерезидентом AL ATEF COMPANY FOR TRADING (Єгипет) в сумі 17 930,00 дол. США (що еквівалентно 497 328,00 грн), від 06 вересня 2017 року № 170906 з компанією нерезидентом MassFoodInternationalCompany (Єгипет), від 04 грудня 2019 року № 03/7776-003 з компанією нерезидентом ООО «БобрЛегион» та від 31 жовтня 2021 року № 211031 з компанією нерезидентом AhmedMohamedElShamy&hispartners CO-4A Nutrition (Єтипет) за період 01 жовтня 2021 року по 17 квітня 2023 року.

За наслідками проведення такої перевірки складений акт від 24 квітня 2023 року № 7904/10-36-07-09/0095454 (далі - акт перевірки), за висновками якого Товариство порушило вимоги ч. 2 ст. 13 Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», п. 21 розд. II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року № 5, а саме недотрималося граничних термінів проведення розрахунків за контрактами від 02 червня 2016 року № 160602 з компанією нерезидентом AL ATEF COMPANY FOR TRADING (Єгипет) та від 31 жовтня 2021 року № 211031 з компанією нерезидентом AhmedMohamedElShamy&hispartners CO-4A Nutrition (Єтипет).

Висновки акта перевірки зводяться до наступного:

- ТОВ «Сквирський комбінат хлібопродуктів» (як продавець) уклало з нерезидентом компанією «AL ATEF COMPANY FOR TRADING» (Єгипет)(як покупцем) контракт від 02 червня 2016 року № 160602 (далі контракт № 160602), предметом якого є купівля-продаж продуктів харчування. За умовами цього контракту поставка товару відбувається згідно з умовами Інкотермс-2010. Оплата за товар здійснюється на умовах - 100% від оплати товару, за фактом завантаження контейнера і надання покупцю супровідних документів. Валютою контракту - долар США, загальна сума контракту визначається згідно із специфікаціями.

На виконання умов зазначеного контракту Товариство згідно з митною декларацією від 14 січня 2022 року № UА100250/2022/745151 відвантажило товар нерезиденту-контрагенту на загальну суму 17 930,00 дол. США (що еквівалентно 497 328,00 грн). Граничний термін оплати товару становив до 13 січня 2023 року. Проте оплата за контрактом № 160602 у зазначеній сумі коштів як така не надійшла. Натомість ТОВ «Сквирський комбінат хлібопродуктів» надало до перевірки сертифікат про форс-мажорні обставини, виданий Київською обласною торгово-промисловою палатою від 07 квітня 2023 року № 3200-23-1699 (вих. № 237/0323);

- ТОВ «Сквирський комбінат хлібопродуктів» (як продавець) уклало з нерезидентом компанією «AhmedMohamedElShamy&hispartners CO-4 Nutrition» (Єгипет)(як покупцем) контракт від 31 жовтня 2021 року № 211031 (далі контракт № 211031), предметом якого є купівля-продаж продуктів харчування. За умовами цього контракту поставка та оплата товару відбувається згідно з умовами Інкотермс-2010. Валютою контракту - долар США, загальна сума контракту визначається згідно із специфікаціями.

На виконання умов цього експортного контракту № 211031 ТОВ «Сквирський комбінат хлібопродуктів» за перевіряємий період згідно з наданими до перевірки вантажними митними деклараціями відвантажило товар нерезиденту - компанії «AhmedMohamedElShamy&hispartners CO-4 Nutrition» (Єгипет) в загальному розмірі 219 960 дол. США (що еквівалентно 5 979 848,94 грн). Граничні терміни отримання коштів зазначено в додатку 3 до акта перевірки.

Оплата за контрактом № 211031 надійшла на загальну суму 109 980,00 дол. США (що еквівалентно 3 673 828,78 грн), в тому числі з порушенням граничних термінів у сумі 62 400 дол. США (що еквівалентно 2 281 880,64 грн). Разом з тим, не надійшла від нерезидента валютні кошти в сумі 109 980,00 дол. США (що еквівалентно 3 673 828,78 грн).

Товариство надало на дослідження перевіряючих сертифікат про форс-мажорні обставини, виданий Київською обласною торгово-промисловою палатою від 07 квітня 2023 року № 3200-23-1685 (вих. № 233/0323).

Проаналізувавши зміст зазначених сертифікатів, перевіряючий дійшов висновку, що позивач не надав документів, які б засвідчувати те, що нерезиденти AL ATEF COMPANY FOR TRADING та AhmedMohamedElShamy&hispartners CO-4 Nutrition не мали змоги до настання граничних строків провести розрахунки за експортними контрактами для уникнення порушення умов договору. В той же час Товариство не пред`явило до перевірки висновок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, на подовження термінів розрахунків за контрактами № 160602 і № 211031 та/або документи, які свідчать про прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидентів заборгованостей, що виникли внаслідок недотримання останніми строків, передбачених зазначеними вище контрактами.

А тому у цих випадках мають місце порушення граничних строків валютних розрахунків на суми 109 980,00 дол. США (що еквівалентно 3 673 828,78 грн) та 62 400 дол. США (що еквівалентно 2 281 880,64 грн.) за контрактом від 31.10.2021 № 211031.

Не погоджуючись із такими висновками акта перевірки, позивач подав у порядку ст. 86 Податкового кодексу України заперечення проти таких висновків акта перевірки. Проте ГУ ДПС у Київській області залишила ці заперечення платника без задоволення, а висновки акта перевірки без змін, про що повідомила Товариство листом від 01 червня 2023 року № 12289/12/10-36-07-09.

06 червня 2023 року ГУ ДПС у Київській області на підставі акта перевірки та керуючись п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та ч. 5 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» прийняло оскаржуване податкове повідомлення рішення (форми «С») за № 9639/0709, яким нарахувало ТОВ «Сквирський комбінат хлібопродуктів» до сплати пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 1 748 673,15 грн.

Позивач оскаржив таке рішення контролюючого органу в адміністративному (досудовому) порядку до Державної податкової служби України, шляхом подання скарги від 14 червня 2023 року вих. № 218. Однак рішенням ДПС України від 01 серпня 2023 року № 20990/6/99-00-06-01-02-06 скаргу платника податку залишено без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення - без змін.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регламентовано Податковим кодексом України (далі - ПК України), яким визначено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених п. 41.1 ст. 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п.п. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені п.п. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій ст. 19-3 цього Кодексу: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Підпунктами 20.1.4, 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи, визначені п.п. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 ПК України встановлено, що податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених п.п. 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Приписами ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» встановлено, що господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом і обміном матеріальних та нематеріальних благ, що виступають у формі товару.

Зовнішньоекономічна діяльність - діяльність суб`єктів господарської діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності, а також діяльність державних замовників з оборонного замовлення у випадках, визначених законами України, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами.

При цьому, правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ, відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначає Закон України «Про валюту і валютні операції».

За визначенням понять, наведених у ст. 1 Закону України «Про валюту і валютні операції», валютна операція - операція, що має хоча б одну з таких ознак: а) операція, пов`язана з переходом права власності на валютні цінності та (або) права вимоги і пов`язаних з цим зобов`язань, предметом яких є валютні цінності, між резидентами, нерезидентами, а також резидентами і нерезидентами, крім операцій, що здійснюються між резидентами, якщо такими валютними цінностями є національна валюта; б) торгівля валютними цінностями; в) транскордонний переказ валютних цінностей та транскордонне переміщення валютних цінностей.

Цією ж нормою вказаного Закону визначено, що валютне регулювання - діяльність Національного банку України та в установлених цим Законом випадках Кабінету Міністрів України, спрямована на регламентацію здійснення валютних операцій суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами; валютний нагляд - система заходів, спрямованих на забезпечення дотримання суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами валютного законодавства.

Водночас, ст. 1 Закону України «Про валюту і валютні операції» серед іншого, визначає, що резидентом є юридична особа та інший суб`єкт господарювання з місцезнаходженням на території України, які здійснюють свою діяльність відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про валюту і валютні операції» відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

При цьому, приписами ст. 4 Закону України «Про валюту і валютні операції» визначено, що валютні операції здійснюються без обмежень відповідно до законодавства України, крім випадків, встановлених законами України, що регулюють відносини у сферах забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також випадків запровадження Національним банком України відповідно до цього Закону заходів захисту.

Свобода здійснення валютних операцій забезпечується шляхом дотримання принципів валютного регулювання, встановлених Законом України «Про валюту і валютні операції».

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України «Про валюту і валютні операції» резиденти мають право придбавати валютні цінності за кордоном, здійснювати їх транскордонне переміщення та (або) транскордонний переказ з урахуванням обмежень, визначених цим Законом.

За змістом ч. 5 ст. 11 Закону України «Про валюту і валютні операції», Національний банк України у визначеному ним порядку здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами, а відповідно до ч. 1 ст. 13 вказаного закону, Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Положеннями ч. 2 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» визначено що, у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

При цьому, положеннями ст. 44 Закону України «Про Національний банк України» визначено, що Національний банк України діє як уповноважена державна установа при застосуванні валютного законодавства, і до компетенції Національного банку України у сфері валютного регулювання та нагляду належать, зокрема, видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій.

Відповідно до п. 21 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 5 від 02.01.2019, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Відповідно до підпункту 2 п. 7 Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління Національного банку України № 7 від 02.01.2019, відлік установлених Національним банком України граничних строків розрахунків розпочинається з дати здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - здійснення банком платежу на користь нерезидента (списання коштів з рахунку банку) - за операціями з імпорту товарів.

Згідно з п.п. 2 п. 6 Інструкції № 7 про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, банк згідно з цією Інструкцією здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за:

1) операцією резидента з експорту товарів, якщо на дату митного оформлення продукції або виконання резидентом робіт, надання послуг, експорту прав інтелектуальної власності, інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), розрахунки за такою операцією не завершені (кошти від продажу нерезиденту товару на поточний рахунок резидента не надійшли або надійшли не в повному обсязі) або в банку немає інформації про завершення розрахунків за такою операцією;

2) операцією резидента з імпорту товарів, якщо на дату оплати резидентом товару а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - на дату здійснення банком платежу на користь нерезидента (дату списання коштів з рахунку банку) нерезидентом не була здійснена поставка за операцією з імпорту товару з оформленням типів МД, зазначених у п.п. 3 п. 9 розділу III цієї Інструкції, та відображенням інформації про таке оформлення у реєстрі МД, або документів, зазначених у підпунктах 3, 4 пункту 9 розділу III цієї Інструкції, або в банку немає інформації про здійснення поставки за такою операцією;

3) імпортною операцією резидента, якщо на дату оплати резидентом продукції а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - на дату здійснення банком платежу на користь нерезидента (дату списання коштів з рахунку банку) імпортна операція без увезення продукції на територію України не була завершена або в банку немає інформації про завершення імпортної операції без увезення продукції на територію України.

VІ. Оцінка суду

Верховний Суд у постанові від 02.07.2025, повертаючи дану справу на новий розгляд, зазначив, що з текстів оскаржуваних судових рішень не вбачається, що суди з огляду на сформовану касаційним судом правову позицію (а саме, що обставини військової агресії на території України не є автоматичною, безумовною підставою, яка підтверджує відсутність можливості виконання зобов`язання/обов`язку) безпосередньо здійснювали аналіз змісту сертифікатів регіональної ТПП, зокрема на предмет з`ясування: чи не носять відомості, які зазначені в цих сертифікатах, загальний інформаційний характер та констатують лише абстрактний факт без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні/обов`язку; чи підтверджується документально неможливість виконання зобов`язань контрагентами-нерезидентами в залежності від дійсних обставин що унеможливлюють виконання на підставі вимог законодавства, та умов зовнішньоекономічних контрактів.

При цьому, колегія суддів за встановлених судами у справі обставин щодо виконання договірних відносин між її учасниками (продавець, покупець) додатково звертає на необхідність надання належної оцінки тим обставинам, що ТОВ «Сквирський комбінат хлібопродуктів» (як продавець) виконав свої зобов`язання по укладеним з нерезидентами компанією «AL ATEF COMPANY FOR TRADING» (Єгипет) (як покупцем) та «AhmedMohamedElShamy&hispartners CO-4 Nutrition» (Єгипет) (як покупцем) контрактам з поставки товару, в той же час невиконання або неналежне виконання обов`язків з оплати здійснене саме покупцями цього товару.

Тому доведення неможливості виконати умови контрактів в частині його оплати з підстав наявності таких форс мажорних обставин (непереборної сили) більше полягало на належних підтверджуючих документах цих осіб, відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону № 2473-VIII, а саме відповідних довідках уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

Тобто, обов`язок підтвердження неможливості здійснити виконання того чи іншого зобов`язання, як то поставка товару або проведення оплати за його поставку полягає саме на конкретній особи, яка таке зобов`язання повинно виконати, але не змогла виконати за обставин, якими є форс-мажорними (непереборними).

Що ж до долучених позивачем до матеріалів справи довідок (листів) Торгово-промислової палати м. Гізи (Єгипет), то суди формально віднеслися до дослідження змісту цих довідок для встановлення чи дійсно останні містять всі необхідні та достовірні відомості для підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин з метою зупинення дії відповідних зовнішньоекономічних контрактів, а також чи простежується як такий причинно-наслідковий зв`язок між обставинами невиконання нерезидентами обов`язків своєчасного розрахунку за контрактами та тими чи іншими обставинами та чи можна вважати наведені у цих довідках інформацію, що вказує на існування таких обставин, що свідчать про абсолютну та безумовну неможливість (а не абстракту) реально виконати свої зобов`язання з перерахування коштів за отриманий товар.

Та інформація, яка наведена у цих довідках як то наявність пандемії Ковіду, війни росії проти України, що вплинула на кількість туристичного відвідування та забезпечення валютною виручкою у доларах США бюджету країни покупців, що в подальшому призвело про труднощі здійснити розрахунок за поставлений товар підлягає належній та ретельній перевірки та оцінці.

Крім того, суди не надали жодної правової оцінки доводам касаційної скарги в частині неналежності та недопустимості зазначених довідок Торгово-промислової палати м. Гізи як документальних доказів (зокрема, в частині дотримання встановленої чинним законодавством процедури їх перекладу, легалізації (засвідчення) такого виду документів).

Верховний Суд неодноразово акцентував увагу, що саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має доводитись шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП, а у разі необхідності - іншими належними доказами, що можуть підтвердити вплив цих обставин на здатність певною стороною виконати своє зобов`язання.

У зв`язку із чим, Верховний Суд дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій не в повній мірі встановили фактичні обставини справи і не здійснили об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом у відзиві на позов та апеляційній скарзі, а тому як наслідок не вжили достатніх заходів з метою встановлення істотних обставин у справі для з`ясування факту існування обставини непереборної сили, які б дійсно призвели або могли б призвести до неможливості розрахунків нерезидентами з позивачем. У свою ж чергу у Верховного Суду відсутні повноваження встановлювати або вважати доведеними ті обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанцій.

Крім того, Верховний Суд надав оцінку щодо правомірності застосування судами попередніх інстанцій до спірних взаємовідносин норм ст. 112 та пп. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, суд вирішує дану справу з урахуванням викладених у Постанові Верховного Суду від 02.07.2025 висновків.

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ унормовані Законом України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» (далі Закон № 2473-VIII), який також встановлює відповідальність за порушення валютного законодавства.

Стаття 13 Закону № 2473-VIII (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Так, Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (ч. 1 ст. 13 Закону № 2473-VIII).

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 13 Закону № 2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Відповідно до ст.ст. 2, 6, 9, 12, 13 і 16 Закону № 2473-VIII постановою правління Національного банку України (далі НБУ) від 02 січня 2019 року № 5 було затверджено Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (далі - Положення № 5).

Згідно із п. 21 розд. ІІ вказаного Положення граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Також відповідно до ст. 7 Закону України «Про Національний банк України» 24 лютого 2022 року з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи НБУ прийняв постанову № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі - Постанова № 18).

Відповідно до п. 2 Постанови № 18 банки продовжують роботу з урахуванням обмежень, визначених цією постановою. Банкам забороняється проводити операції, що порушують визначені цією постановою обмеження, сприяють або можуть сприяти їх уникненню.

За змістом п. 17 цієї ж Постанови Правління НБУ уповноваженим установам забороняється здійснювати будь-які валютні операції:

1) з використанням російських рублів та білоруських рублів;

2) учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь;

3) для виконання зобов`язань перед юридичними або фізичними особами, які мають місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь.

Постановою Правління НБУ № 68 від 04 квітня 2022 року Постанову № 18 було доповнено, зокрема пунктами наступного змісту: « 142. Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 90 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року»; « 144. Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 142 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 143 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 143 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні».

В подальшому, до п. 142 Постанови № 18 вносились зміни і з 07 червня 2022 року цифри "90" було замінено цифрами "120", а з 07 липня 2022 року - цифри "120" замінено цифрами "180" (постанови Правління НБУ №113, №142 відповідно).

Таким чином, за загальним правилом експорт товарів має здійснюватися у строки, зазначені у договорах, але не пізніше граничного строку розрахунків, встановленого НБУ, що обчислюється з дня здійснення авансового платежу (попередньої плати). До 05 квітня 2022 року такі граничні строки розрахунків становили 365 календарних днів.

З огляду на введення в Україні воєнного стану НБУ змінив граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту. Відповідно до указаних змін у період з 05 квітня 2022 року по 07 червня 2022 року такі строки становили 90 календарних днів, з 07 червня 2022 року по 07 липня 2022 року - 120 календарних днів, з 07 липня 2022 року - 180 календарних днів. При цьому змінені Постановою № 18 строки застосовуються лише до операцій, що здійснені з 05 квітня 2022 року.

Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) (ч. 5 ст. 13 Закону № 2473-VIII).

Одночасно ч. 6 ст. 13 Закону № 2473-VIII передбачає, що у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

У свою чергу положеннями ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Аналіз наведених норм права Закону дає підстави для висновку, що у разі зупинення виконання господарської операції, яке зумовлене виникненням форс-мажорних обставин, зупиняється як перебіг строку розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, так і нарахування пені на весь період дії форс-мажорних обставин.

Тобто, законодавцем передбачено випадок не застосування фінансової відповідальності у вигляді нарахування пені (зупинення строку нарахування пені) лише у разі виникнення форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання контрагентом договору.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і останній триває до теперішнього часу.

Згідно ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 14-1 Закону України від 02.12.1997 № 671/97-ВР «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

Рішенням президії ТПП України 15 липня 2014 року № 40(3) затверджено Регламент засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), який встановлює єдиний порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) в системі ТПП України.

За правилами підпункту 4.2 пункту 4 Регламенту ТПП регіональні ТПП здійснюють засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відповідно до умов договорів, контрактів, типових договорів, угод тощо між резидентами, норм законодавства, відомчих нормативних актів, органів місцевого самоврядування, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції регіональних торгово-промислових палат / відповідної регіональної ТПП.

Здійснюючи правовий аналіз зазначених вище норм права у сукупності Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (постанова від 27 лютого 2025 року у справі № 520/2941/24) при перегляді судових рішень у подібному спорі дійшов умовиводу про відсутність підстав для відступу від попередньо сформованих висновків касаційного суду, а саме таких:

- форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку (постанови від 12 грудня 2024 року у справі № 380/839/24, від 14 січня 2025 року у справі № 440/17191/23, з урахуванням постанов Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18, від 25 січня 2022 року у справі № 904/3886/21, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22);

- підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. Водночас, сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватись судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку (постанови від 05 грудня 2023 року у справі № 917/1593/22, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22, від 19 серпня 2022 року у справі № 908/2287/17 тощо);

- має бути встановлено (доведено) вплив обставин непереборної сили, засвідчених відповідними сертифікатами ТПП України, на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання і на зміну його економічного стану цими форс-мажорними обставинами. Ці фактори мають перебувати у причинно-наслідковому зв`язку (постанови від 05 жовтня 2023 року у справі № 520/14773/21, від 19 серпня 2022 року у справі № 818/2429/18, від 17 червня 2020 року у справі № 812/677/17, від 03 вересня 2019 року у справі № 805/1087/16).

Відтак, саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має встановлюватись як шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП, так і оцінкою інших належних доказів, що можуть це підтвердити.

При цьому сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом неможливості виконання зобов`язання, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та характеру зобов`язання.

Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання конкретною особою (учасником) в межах укладеного міжнародного договору. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не змогла виконати ті чи інші зобов`язання.

Так, в розумінні норм ч. 6 ст. 13 Закону № 2473-VIII передбачається можливість зупинення перебігу строків розрахунків та нарахування пені за їх порушення лише у разі зупинення виконання договору, яке відбувається у зв`язку із виникненням форс-мажорних обставин.

Іншими словами, неможливість виконання договору, а відповідно, і звільнення від нарахування пені, має місце у разі впливу форс-мажорних обставин на таку можливість.

Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі ст.ст. 617 ЦК України, 218 ГК України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками.

Аналогічні висновки, на які також посилається і відповідач, викладені у постановах Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18, від 25 січня 2022 року у справі № 904/3886/21, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22, від 05 жовтня 2023 року у справі № 520/14773/21, від 19 серпня 2022 року у справі № 818/2429/18, від 17 червня 2020 року у справі № 812/677/17, від 03 вересня 2019 року у справі № 805/1087/16.

Також суд виходить з того, що у постановах Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 23 липня 2024 року у справі № 240/25642/22, від 27 лютого 2025 року у справі № 520/2941/24 сформовано правовий висновок про те, що питання зупинення нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин врегульовано спеціальним Законом України «Про валюту і валютні операції», а тому відповідно на ці правовідносини не розповсюджуються положення підпунктів ст. 112 Податкового кодексу України, за аналогією з положеннями абз. 11 п. 52-1 та пп. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» цього ж Кодексу.

Матеріалами справи беззаперечно підтверджується, що ТОВ «Сквирський комбінат хлібопродуктів» належним чином та у повному обсязі виконало свої зобов`язання за зовнішньоекономічними контрактами, укладеними з компаніями-нерезидентами: AL ATEF COMPANY FOR TRADING (Єгипет) за контрактом від 02.06.2016 № 160602; AhmedMohamedElShamy&hispartners CO-4 Nutrition (Єгипет) за контрактом від 31.10.2021 № 211031.

Факт поставки товару контролюючим органом не оспорюються.

З викладеного вбачається, що позивач не порушував своїх договірних зобов`язань, а порушення строків валютних розрахунків виникло виключно внаслідок невиконання обов`язку з оплати саме контрагентами-нерезидентами, що відповідає встановленим судом обставинам.

В силу положень ч. 6 ст. 13 Закону України № 2473-VIII обов`язок підтвердження неможливості виконання зобов`язання у зв`язку з форс-мажорними обставинами покладається саме на сторону зовнішньоекономічного договору, яка не змогла виконати відповідне зобов`язання.

У цій справі такими суб`єктами є контрагенти-нерезиденти, на яких покладався обов`язок здійснення валютної оплати за поставлений товар.

Разом з тим, матеріали справи підтверджують, що контрагенти-нерезиденти направили позивачу офіційні повідомлення про неможливість виконання платіжних зобов`язань.

У повідомленнях прямо зазначено причини такої неможливості: пандемія Ковід та наслідки російсько-української війни, які призвели до дефіциту іноземної валюти та фактичної неможливості здійснення зовнішніх валютних розрахунків.

Також з матеріалів справи вбачається, що контрагенти звернулися до уповноваженої організації країни свого місцезнаходження Торгово-промислової палати м. Гізи (Єгипет) для засвідчення форс-мажорних обставин.

В Довідці Торгово-промислової палати м. Гізи (Єгипет) зазначено:

«До уваги: ТОВ «Сквирського комбінат хлібопродуктів» для підготовки зерна.

Вітаємо!

Доводимо до Вашого відома, що компанія « 4А Харчові продукти для харчової промисловості»(4A NutritionforFoodIndustries), головний офіс якої знаходиться у будинку №4, нижній поверх, Третя промислова зона, ділянка номер 136, місто ім. 6 Жовтня, Арабська Республіка Єгипет, представила прикріпленого листа Торговій палаті м. Гізи, який зазначає, що затримка у виконанні своїх договірних зобов`язань згідно з контрактом, укладеним між « 4А Харчові продукти» (4A Nutrition) та ТОВ «Сквирський комбінат хлібопродуктів» для підготовки зерна, була спричинена форс-мажорними обставинами поза межами її контролю, як детально зазначено у вищезгаданому листі компанії - (його копія додається).

Торгова палата м. Гізи прочитала лист, перевірила проблему та переконалася, що настанняфорс-мажорних обставин перешкоджає зобов`язанню компанії виконати свої гарантії».

Зі встановлених обставин та факту настання форс-мажору ТПП м. Гізи випливає, що у світлі пандемії Covid-19 та російсько-української війни, призвело до зменшенням потоків надходження валюти в країн, на підставі чого банківською системою Єгипту було заявлено, що підприємства не можуть купити валюту для здійснення розрахунку за зовнішньо-економічними контрактами.

Тобто відмова у придбанні валюти контрагенту виникла поза її контролем на яку контрагент не міг ніяким чином вплинути. Неможливість придбати валюту і здійснити розрахунок з позивачем і стало наслідком невиконання зобов`язання на які ніяким чином не могли вплинути сторони.

Також в матеріалах справи містяться належним чином засвідчені листи контрагента, які адресовані банку Єгипту з проханням здійснити купівлю валюти та подальшого перерахунку коштів позивачу.

Інформація про наявність пандемії Ковіду, війни росії проти України, що вплинула на кількість туристичних відвідувань і в подальшому призвела до зменшення валютної виручки у доларах США, серед іншого, знаходить своє відображення та підтвердження в посиланнях на лінки інтернет ресурсів які наявні в матеріалах справи (на сторінці 4) і є також відомостями про обставини, що мають значення для даної справи.

Також матеріалами справи підтверджено, що на підставі розділу 7 контрактів та листа компанії AhmedMohamedElShamy&hispartners CO-4 Nutrition (Єгипет) про настання форс-мажору від 01.01.2023, ТОВ «Сквирський комбінат хлібопродуктів» звернулося до Київської обласної (регіональної) ТПП з метою засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за контрактами.

Так, згідно Сертифікатів Київської обласної (регіональної) ТПП №3200-23-1685 від 07.04.2023:

«Київська обласна (регіональна) ТПП на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 №44(5), із змінами та доповненнями,

цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія російської федерації проти Україні, що стало підставою введення воєнного стану;

ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СКВИРСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ»,

місцезнаходження: вул. Київська, буд.25, м.Сквира, Київська обл., 09000, Україна

код ЄДРПОУ/ІПН: 00954544

щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: забезпечення розрахунку за поставлений товар у строки, зазначені в Специфікаціях до Контракту №211031 від 31.10.2021 р., але не пізніше встановленого Національним Банком України граничного строку розрахунків за операціями з експорту товару, виконання яких становить 365 календарних днів,

у термін: 22.11.2022 р., 24.11.2022 р., 28.11.2022 р., 20.12.2022 р., 23.12.2022 р., 27.12.2022 р., 10.01.2023 р., 13.01.2023 р.

за ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 №2473-VIII (зі змінами, розділом ІІ Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 02.01.2019 р. №5 (зі змінами), розділом І Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою Постановою Правління Національного Банку України від 02.01.2019 №7 (зі змінами), перед Білоцерківською ДПІ ГУ ДПС у Київській області, які унеможливили його виконання в зазначений термін».

Згідно Сертифікатів Київської обласної (регіональної) ТПП №3200-23-1699 від 07.04.2023:

«Київська обласна (регіональна) ТПП на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 №44(5), із змінами та доповненнями,

цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія російської федерації проти Україні, що стало підставою введення воєнного стану;

ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СКВИРСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ»,

місцезнаходження: вул. Київська, буд.25, м.Сквира, Київська обл., 09000, Україна

код ЄДРПОУ/ІПН: 00954544

щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: забезпечення розрахунку за поставлений товар у строки, зазначені в Специфікаціях до Контракту №160602 від 02.06.2016 р., але не пізніше встановленого Національним Банком України граничного строку розрахунків за операціями з експорту товару, виконання яких становить 365 календарних днів,

у термін: 13.01.2023 р.,

за ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 №2473-VIII (зі змінами, розділом ІІ Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 02.01.2019 р. №5 (зі змінами), розділом І Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою Постановою Правління Національного Банку України від 02.01.2019 №7 (зі змінами), перед Білоцерківською ДПІ ГУ ДПС у Київській області, які унеможливили його виконання в зазначений термін».

При розгляді даної справи суд виходить з того, що факт настання та дії форс-мажорних обставин у спірних правовідносинах підтверджується сукупністю взаємопов`язаних доказів, а саме:

-Сертифікатами Київської обласної торгово-промислової палати:№ 3200-23-1685; № 3200-23-1699;

-Довідкою Торгово-промислової палати м. Гізи (Єгипет) уповноваженого органу країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору, що прямо відповідає вимогам ч. 6 ст. 13 Закону № 2473-VIII;

-Письмовими повідомленнями контрагентів-нерезидентів про неможливість виконання платіжних зобов`язань;

-Доказами, наявними в матеріалах справи, які підтверджують реальні обставини валютних обмежень та відмови банківської системи Єгипту у продажу іноземної валюти суб`єктам господарювання.

Судом встановлено, що вказані сертифікати та довідки не носять загального чи абстрактного інформаційного характеру, а ґрунтуються на встановлених фактичних обставинах конкретних правовідносин та містять чітке обґрунтування причин неможливості виконання зобов`язань.

Принагідно суд звертає увагу, що Сертифікатами Київської обласної торгово-промислової палати №3200-23-1685 та №3200-23-1699 засвідчено виникнення форс-мажорних обставини (обставин непереборної сили) з 24.02.2022 саме за контрактами № 211031 від 31.10.2021, № 160602 від 02.06.2016.

Причинно-наслідковий зв`язок обставин непереборної сили у спірних відносинах судом встановлено по наступному логічному ланцюгу:

1. Надзвичайні та невідворотні обставини пандемія Ковід та збройна агресія російської федерації проти України призвели до:суттєвого скорочення туристичних потоків до Єгипту;зменшення валютних надходжень у доларах США;запровадження обмежень з боку банківської системи Єгипту на купівлю іноземної валюти.

2. Відмова банківської системи Єгипту у продажу іноземної валюти носила публічно-правовий характер, перебувала поза контролем контрагентів та не могла бути усунена жодними розумними діями з їх боку.

3. Об`єктивна неможливість придбання валюти унеможливила здійснення платежів за зовнішньоекономічними контрактами.

4. Саме ця неможливість стала безпосередньою та єдиною причиною порушення строків валютних розрахунків, а не недобросовісна поведінка сторін чи економічна недоцільність.

Таким чином, на переконання суду, між форс-мажорними обставинами та невиконанням зобов`язань існує прямий, реальний та доведений причинно-наслідковий зв`язок, що відповідає вимогам ст. 617 ЦК України, ст. 218 ГК України та ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні».

Крім того суд звертає увагу, що Довідка Торгово-промислової палати м. Гізи (Єгипет) пройшла процедуру консульської легалізації, що відповідає вимогам Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року та Інструкції МЗС України № 113 від 04.06.2002 та належним чином нотаріально засвідченим перекладом українською мовою, відповідно до ст. 79 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Суд акцентує увагу, що саме для цього конкретного випадку матеріалами справи підтверджено вплив обставин непереборної сили, засвідчених відповідними сертифікатами ТПП, на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання і на зміну його економічного стану цими форс-мажорними обставинами, а також причинно-наслідковий зв`язок цих факторів.

За наведених обставин у сукупності, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах наявні всі передбачені законом ознаки форс-мажорних обставин, та дія форс-мажору унеможливила виконання зобов`язань саме контрагентами-нерезидентами, а отже відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону № 2473-VIII перебіг строків валютних розрахунків та нарахування пені підлягали зупиненню на весь період дії таких обставин. При цьому суд не застосовує до цих правовідносин положення ст. 112 або пп. 69.9 ПК України, що узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду.

Решта доводів учасників справи висновків суду по суті справи не спростовують.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція).

Так, Європейський Суд з прав людини (надалі по тексту також - Суд) у своєму рішенні по справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

В рішенні "Салов проти України" (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року) Суд також звернув увагу на те, що статтю 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими.

VII. Висновок суду

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За сукупністю встановлених судом обставин, враховуючи, що доводи відповідача не знайшли свого правового підтвердження під час судового розгляду справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

VIII. Розподіл судових витрат

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем при подані даного адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 26 840,00 грн (платіжна інструкція від 23.08.2023 № 5876), суд вважає за необхідне стягнути такі витрати на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сквирський комбінат хлібопродуктів» до Головного управління Державної податкової служби України у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби в Київській області від 06.06.2023 № 9639/0709.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сквирський комбінат хлібопродуктів" () судові витрати у сумі 26 840 (двадцять шість тисяч вісімсот сорок) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Державної податкової служби в Київській області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.