Справа № 380/1530/26
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2026-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

11 лютого 2026 рокусправа № 380/1530/26
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Брильовський Р.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) визнати протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиключення позивача з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі 40 років станом на 31 березня 2014 року;

- зобов`язати відповідача: виключити позивача з військового обліку з 31 березня 2014 року; внести відповідні відомості до Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних «Оберіг»; привести мої військово-облікові документи у відповідність до вимог законодавства.

Ухвалою суду від 30 січня 2026 року судом було залишено вказану позовну заяву без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків такої.

Позивач подав до суду заяву про поновлення процесуального строку звернення до адміністративного суду. Зазначає про те, що лише у 2025 році, у тому числі під час перевірки інформації в електронних державних ресурсах (зокрема через застосунок «Резерв+»), а також після отримання офіційних письмових відповідей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 на звернення, позивачу стало відомо, що відповідач фактично не виконав обов`язок щодо мого виключення з військового обліку. Остаточно про порушення права позивача стало відомо 27 січня 2026 року після отримання письмової відповіді територіального центру комплектування та соціальної підтримки на звернення щодо виключення позивача з військового обліку. Зазначає про те, що саме з цього моменту він усвідомив, що його право порушується та що його захист можливий виключно у судовому порядку. Відтак строк звернення з позовом до суду не було пропущено.

Розглянувши вказану заяву про поновлення процесуального строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає про таке.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд наголошує про те, що позивач оскаржує бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиключення його з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі 40 років станом на 31 березня 2014 року.

Таким чином строк звернення до суду щодо визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно невиключення позивача з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі 40 років станом на 31 березня 2014 року почався 31 березня 2014 року.

У заяві про поновлення процесуального строку звернення до суду позивач зазначає, що у 2025 році, зокрема під час перевірки інформації в електронних державних ресурсах (у тому числі через застосунок «Резерв+»), а також після отримання офіційних письмових відповідей ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 на свої звернення, йому стало відомо про фактичне невиконання відповідачем обов`язку щодо виключення його з військового обліку.

Позивач зазначає, що остаточно про порушення свого права він дізнався 27 січня 2026 року після отримання письмової відповіді територіального центру комплектування та соціальної підтримки на звернення щодо виключення його з військового обліку. На його думку, саме з цього моменту він усвідомив факт порушення свого права та необхідність його захисту виключно у судовому порядку, у зв`язку з чим вважає, що строк звернення до суду ним не пропущено.

Разом з тим суд зазначає, що предметом позову не є оскарження відмови відповідача у виключенні позивача з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі 40 років станом на 31 березня 2014 року. Відтак отримання позивачем 27 січня 2026 року письмової відповіді територіального центру комплектування та соціальної підтримки не може вважатися початком перебігу строку звернення до суду за заявленими у позовній заяві вимогами.

Більше того, суд бере до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що у березні 2022 року після початку повномасштабних воєнних дій та в умовах проведення заходів з актуалізації (уточнення) військово-облікових даних громадян позивач звернувся до відповідача. Незважаючи на це, відповідач у подальшому продовжував вчиняти щодо позивача дії як щодо військовозобов`язаного, хоча законні підстави для його перебування на військовому обліку були відсутні з 31 березня 2014 року. 8 березня 2022 року позивач пройшов військово-лікарську комісію та був визнаний придатним до військової служби, при цьому проходження військово-лікарської комісії саме по собі не створює та не поновлює військового обов`язку. 10 квітня 2022 року відповідач зняв позивача з військового обліку у зв`язку з направленням до навчального центру.

Суд наголошує про те, що навіть за умови обчислення початку перебігу строку звернення до суду з квітня 2022 року, позивачем пропущено встановлений законом шестимісячний строк звернення до суду.

Жодних обґрунтованих причин чи доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску цього строку або про об`єктивну неможливість своєчасного звернення до суду, позивачем не наведено.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 16.04.2024 у справі №280/5595/23, за змістом якої незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав. Відсутність у позивача фахових знань у галузі права не перешкоджало йому скористатися професійною правничою допомогою.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.12.2021 у справі № 640/20314/20, досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску процесуального строку зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, при цьому такі обставини повинні бути підтверджені належним чином.

Частиною другою та п`ятою статті 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на звернення з позовом у публічно-правових відносинах.

Встановлення строків звернення до суду передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій щодо захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Інститут строків звернення до суду в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Указані ж доводи позивача є неаргументованими, адже не містять жодного підтвердження доказами конкретних фактичних обставин, які можна визнати такими, що унеможливлювали для позивача звернення до суду у встановлений Законом строк.

Статтею 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Згідно з ч.ч.1, 2 вказаної статті, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. (ч.5,6 ст.169 Кодексу).

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

З огляду на те, що у встановлений строк недоліки позовної заяви не усунуто, її слід повернути позивачу.

Керуючись ст. ст. 169, 171, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

Визнати неповажною причину пропуску строку звернення до суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) визнати протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви не пізніше наступного дня після її постановлення надіслати позивачеві разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

СуддяБрильовський Роман Михайлович