Справа № 380/4054/25
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 рокусправа № 380/4054/25

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Кузана Р.І. розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області у призначенні з 17.02.2025 пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, згідно з пунктом «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул.Митрополита Андрея, буд.10, ) призначити та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), з 17.02.2025 пенсію за вислугу років, згідно з пунктом «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на таке. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із запитом від 17.02.2025, в якому просив перерахувати з 01.10.2020 йому пенсію з урахуванням пільгової вислуги в розмірі 70% грошового забезпечення, що відповідає вимогам п. «а» ст.13 Закону №2262-ХІІ. Листом від 24.02.2025 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п а ст.13 Закону №2262-ХІІ. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою судді від 10.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що ОСОБА_1 звільнений у запас за ст. 77 п. 1 пп.7 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 30 вересня 2020 року. Загальний трудовий стаж відповідно до розрахунку вислуги років складає 25 років 07 місяців 25 днів, розрахунок вислуги років складений на підставі особової справи. З розрахунком вислуги років позивач був ознайомлений, про що свідчить особистий підпис. Отже, на час звільнення зі служби позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років на загальних підставах відповідно до п.п. «а» ч. 1 ст.12 Закону №2262-ХІІ з урахуванням календарної вислуги років, відповідно пенсія за вислугу років призначалась з розрахунку трудового стажу. ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років у розмірі 50% відповідних сум грошового забезпечення відповідно до п. «б» ст. 12 Закону №2262-ХІІ. Зарахування вислуги років у пільговому обчисленні для призначення пенсії за вислугу років вказана норма не передбачає. Отже, позивач на час звільнення не мав необхідної календарної вислуги років, а саме 24 календарних роки 6 місяців. Крім цього відповідач вказує, що позивач не оскаржував розміру призначеної йому з 01.10.2020 пенсії, а тому підстави для перерахунку йому пенсії відсутні.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.

Наказом начальника Державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» № 81/ОС-20 від 30.09.2020 старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора відділу охорони, звільнено зі служби за ст.77 п. 1 пп. 7 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Згідно з цим наказом на день звільнення позивача його вислуга років становить у календарному обчисленні 23 роки 00 місяців 13 днів; у пільговому обчисленні 30 років 00 місяців 22 дні.

За даними пенсійної справи ОСОБА_1 пенсія призначена за вислугу років в розмірі 50% грошового забезпечення без врахування пільгової вислуги, що підтверджується Перерахунком пенсії з 01.03.2024.

ОСОБА_1 17.02.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із запитом, в якому просив перерахувати з 01.10.2020 йому пенсію з урахуванням пільгової вислуги в розмірі 70% грошового забезпечення, що відповідає вимогам п. «а» ст.13 Закону №2262-ХІІ.

Листом від 24.02.2025 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до п. а ст.12 Закону №2262-ХІІ.

Вказаний лист вмотивований тим, що згідно з пунктом "а" ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "6- д, ж, 3 статті 14 цього Закону, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше. Повідомлено, що за матеріалами пенсійної справи позивачу з 01.10.2020 призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону №2262-ХІІ у розмірі 50% відповідних сум грошового забезпечення. Відповідно до розрахунку вислуги років для призначення пенсії, вислуга років позивача в календарному обчисленні складає 23 роки 00 місяців 13 днів, тому для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ підстави відсутні.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Предметом спору у цій справі є відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Відповідно до частини першої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року №2713-IV (далі - Закон №2713-IV) держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Згідно з частиною третьою статті 23 Закону № 2713-IV пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України (частина четверта статті 23 Закону № 2713-IV).

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону, серед інших, мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

За змістом пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону, призначається незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

Досліджуючи природу пільгового зарахування вислуги років, Верховний Суд у складі судової палати у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18 зробив висновок, що таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Питання пільгового обчислення календарної вислуги років особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби уже досліджувалось Верховним Судом.

Так, у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18 Верховний Суд у складі судової палати дійшов також таких висновків:

«…право на пільговий залік вислуги років для осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби передбачене також і Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».

Відповідно до частин 3, 4 статті 23 цього Закону пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів».

З наявних у справі доказів суд встановив, що позивач проходив службу на посадах рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби і на момент звільнення 30.09.2020 його вислуга в пільговому обчисленні становила більше 30 років.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Посилання відповідача на те, що позивач звернувся за призначенням за пунктом «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» вже під час дії Постанови №393, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №119 від 16 лютого 2022 року, є безпідставним, оскільки передбачене цим Порядком право на пільгове зарахування вислуги років враховується для визначення розміру пенсії, а не її призначення. При цьому, право позивача на пільгове зарахування вислуги років саме для призначення пенсії передбачене частиною четвертою статті 23 Закону № 2713-IV, яка підлягає застосуванню під час вирішення цієї справи.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18 лютого 2025 року у справі №520/14878/23, від 26 лютого 2025 року у справі №560/14729/23, від 07 березня 2025 року у справі №620/14330/23, від 28 листопада 2025 року у справі № 420/28161/23.

Щодо позовних вимог про призначення пенсії з 17.02.2025 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Згідно з п. б ч.1 ст. 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів а, в статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Відповідно до частини третьої статті 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач був звільнений зі служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 30.09.2020, запит позивач подав до відповідача від 17.02.2025.

Таким чином, з урахуванням вимог статей 48 та 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" позивач має право на призначення пенсії з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією. Тому позовну вимогу про призначення позивачу пенсії відповідно до п. «а» ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з 17.02.2025 суд вважає обґрунтованою.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ст.ст.241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області у призначенні з 17.02.2025 пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, згідно з пунктом «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул.Митрополита Андрея, буд.10,Код ) призначити та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), з 17.02.2025 пенсію за вислугу років, згідно з пунктом «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесять вісім) грн. 96 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан