Справа № 640/26340/21
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 лютого 2026 року

м. Київ

справа №640/26340/21

адміністративне провадження №К/990/3499/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шишова О.О.,

суддів: Васильєвої І.А., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року у справі №640/26340/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРШАЛЛ ТАБАКО» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРШАЛЛ ТАБАКО» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головним управлінням ДПС у м. Києві, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04 березня 2021 року №4, яким зменшено розмір від`ємного значення на суму 3 849 619,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року позов задоволено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року скасовано, та ухвалено нову постанову, яким адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 04 березня 2021 року № 4 у частині зменшення від`ємного значення податку, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на суму 2 808 768 грн.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Під час перевірки касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а тому підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Статтею 329 КАС України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Передбачений зазначеною статтею строк касаційного оскарження пропущено, оскільки оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено 04 листопада 2025 року у відкритому судовому засіданні, повний текст постанови складено 04 листопада 2025 року, а з касаційною скаргою скаржник звернувся до Верховного Суду 22 січня 2026 року.

Водночас у касаційній скарзі скаржник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Обґрунтовуючи поважність підстав пропуску строку касаційного оскарження, відповідач посилається на те, що вперше касаційну скаргу було подано в межах строку, визначеного законом, проте Верховний Суд повернув її як таку, що не містила підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі. Повторно подані касаційні скарги також були повернуті.

Зазначає, що, усунувши недоліки попередньо поданих касаційних скарг, які стали підставою для їх повернення, та врахувавши роз`яснення, надані судом, касаційну скаргу подано повторно. Крім того, відповідач посилається на практику Верховного Суду щодо питання поновлення строків та цитує частину п`яту статті 333 КАС України.

На думку заявника, вказані обставини є поважними підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Інших поважних причин неможливості звернення до суду касаційної інстанції у строк, встановлений статтею 329 КАС України, скаржником не зазначено.

Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.

Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно убачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.

Як убачається з матеріалів касаційної скарги, Єдиного державного реєстру судових рішень та відповідно до відомостей Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», відповідач вже неодноразово реалізовував своє право на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі. Однак ухвалами Верховного Суду від 04 грудня 2025 року, від 24 грудня 2025 року та від 15 січня 2025 року касаційні скарги було повернуто як такі, що не містили обов`язкових підстав касаційного оскарження.

Так, невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та, як наслідок, повернення її скаржнику, не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.

Також Верховний Суд не приймає до уваги й доводи скаржника щодо подання ним повторної (чергової) касаційної скарги в межах річного строку з дня складання повного тексту оскаржуваної постанови, з огляду на те, що частина п`ята статті 333 КАС України не змінює загальні строки реалізації особою права на касаційне оскарження, які встановлені статтею 329 КАС України, а є імперативною нормою процесуального закону, яка встановлює для суб`єктів владних повноважень граничний (присічний) строк на касаційне оскарження судових рішень.

Посилання на дослідження судової практики Верховного Суду, само по собі не може слугувати підставою для поновлення процесуального строку, без належного обґрунтування подібності правовідносин.

Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Оскільки касаційну скаргу подано без додержання вимог, встановлених КАС України, таку касаційну скаргу слід залишити без руху та надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення зазначених вище недоліків.

Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року у справі № 640/26340/21 - залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, а також у разі, якщо наведені скаржником підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані судом неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Шишов

Судді І. А. Васильєва

М. М. Яковенко