Справа № 160/34578/25
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2026-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 лютого 2026 рокуСправа №160/34578/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ніколайчук С.В. розглянувши в письмовому провадженні у місті Дніпрі клопотання позивача про витребування доказів у справі № 160/34578/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

У провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 160/34578/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 08 грудня 2025 року суд відкрив провадження в адміністративній справі № 160/34578/25 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами та витребував від Військової частини НОМЕР_2 докази.

02 лютого 2026 року від Військової частини НОМЕР_2 надійшла заява про неможливість подання витребуваних документів. Заява обґрунтована тим, що витребувані судом документи, а саме витяги із бойових наказів та журналів бойових дій №55т від 01.07.2022, №277т від 30.10.2022, №424т від 01.01.2023, №232т від 23.05.2023 згідно зі Зводом відомостей, що становлять державну, містять інформацію у сфері оборони та мають гриф секретності «ТАЄМНО». Суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України регулює Закон України Про державну таємницю від 21.01.1994 №3855-XII

Розглядаючи вказану заяву суд зазначає, що суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України регулює Закон України «Про державну таємницю» від 21 січня 1994 року № 3855-ХІІ (надалі - Закон України «Про державну таємницю»).

Відповідно до приписів статті 1 Закону України «Про державну таємницю» державна таємниця (далі також - секретна інформація) - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку. Розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою; гриф секретності - реквізит матеріального носія секретної інформації, що засвідчує ступінь секретності даної інформації; допуск до державної таємниці - оформлення права громадянина на доступ до секретної інформації; доступ до державної таємниці - надання повноважною посадовою особою дозволу громадянину на ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, або ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, цією посадовою особою відповідно до її службових повноважень; засекречування матеріальних носіїв інформації - введення у встановленому законодавством порядку обмежень на поширення та доступ до конкретної секретної інформації шляхом надання відповідного грифу секретності документам, виробам або іншим матеріальним носіям цієї інформації; категорія режиму секретності - категорія, яка характеризує важливість та обсяги відомостей, що становлять державну таємницю, які зосереджені в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях; матеріальні носії секретної інформації - матеріальні об`єкти, в тому числі фізичні поля, в яких відомості, що становлять державну таємницю, відображені у вигляді текстів, знаків, символів, образів, сигналів. Технічних рішень, процесів тощо; ступінь секретності («особливої важливості», «цілком таємно», «таємно») - категорія, яка характеризує важливість секретної інформації, ступінь обмеження доступу до неї та рівень її охорони державою.

Згідно із частиною 1 статті 20 Закону України «Про державну таємницю» державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації мають право провадити діяльність. Пов`язану з державною таємницею, після надання їм Службою безпеки України спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею.

В державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, що провадять діяльність. Пов`язану з державною таємницею, з метою розроблення та здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності, постійного контролю за їх додержанням створюються на правах окремих структурних підрозділів режимно-секретні органи (далі - РСО), які підпорядковуються безпосередньо керівнику державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації (ч. 1 ст. 21 Закону України «Про державну таємницю»).

Відповідно до частини 2 статті 22 Закону України «Про державну таємницю» допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки. Порядок надання допуску до державної таємниці визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 34 Закону України «Про державну таємницю» державні органи, в тому числі правоохоронні, державного фінансового контролю та суди, з метою охорони державної таємниці мають за погодженням із Службою безпеки України встановлювати порядок здійснення своїх функцій щодо державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до приписів статі 73 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 9 статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Згідно із частини 3 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Частиною 6 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Відповідно до частини 8 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

Беручи до уваги викладені вище обставини та приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що виконуючи приписи процесуального законодавства, першочергово надає оцінку поданому клопотанню, поясненням сторін про необхідність подання додаткових документів та матеріалів для належного й об`єктивного розгляду справи, та у разі встановлення наявності підстав, прийняти відповідне рішення про витребування необхідних документів і матеріалів для подальшого їх долучення до матеріалів справи.

Так, на момент складання цієї ухвали, від Військової частини НОМЕР_2 надійшла лише заява в якій зазначено, що витребувані судом документи, а саме витяги із бойових наказів та журналів бойових дій №55т від 01.07.2022, №277т від 30.10.2022, №424т від 01.01.2023, №232т від 23.05.2023 згідно зі Зводом відомостей, що становлять державну, містять інформацію у сфері оборони та мають гриф секретності «ТАЄМНО».

Ураховуючи те, що предметом розгляду у даній справі є правомірність дій та бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо порядку нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення, визначення розрахункової величини прожиткового мінімуму, а також нарахування і виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, з`ясування фактичних обставин спору неможливе без дослідження первинних документів кадрового, фінансового та службово-бойового обліку відповідача. З метою повного, всебічного й об`єктивного встановлення обставин справи суд вважає за необхідне витребувати від Військової частини НОМЕР_2 належні та допустимі докази, що підтверджують проходження позивачем військової служби, періоди його зарахування та виключення зі списків особового складу, порядок і показники, з яких здійснювався розрахунок грошового забезпечення, прийняті накази щодо виплати додаткової винагороди, а також документи, що підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях та виконанні бойових (спеціальних) завдань у спірні періоди.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 72, 73, 80, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Витребувати від Військової частини НОМЕР_2 докази, а саме:

1) наказу про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_2 ;

2) наказу про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_2 ;

3) довідки, що підтверджує, з якого прожиткового мінімуму здійснювався обрахунок та виплата ОСОБА_1 грошового забезпечення за період проходження військової служби, зокрема, з 29.01.2020 по 30.07.2025;

4) наказу про виплату збільшеної до 30 000 гривень додаткової винагороди ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 по 30.07.2025;

5) наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі до 100 000 гривень ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 по 30.07.2025;

6) довідки про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України за період проходження військової служби з 24.02.2022 по 30.07.2025 із зазначенням кількості днів такої участі;

7) документів, якими підтверджується участь ОСОБА_1 в бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів під час проходження військової служби з 24.02.2022 по 30.07.2025, зокрема:

- бойових наказів (бойового розпорядження);

- журналів бойових дій або журналів ведення оперативної обстановки, або бойових донесень, або постових відомостей;

- рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань;

8) документів, якими підтверджується, які завдання виконував ОСОБА_1 протягом періоду з 24.02.2022 по 30.07.2025 та де проходив службу у цей час;

9) документів, якими підтверджується участь ОСОБА_1 в бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів під час проходження військової служби, відповідно до журналів бойових дій №55т від 01.07.2022, №277т від 30.10.2022, №424т від 01.01.2023, №232т від 23.05.2023, а саме:

- 02.08.2022, 05.09.2022, 19.10.2022 згідно з журналом бойових дій №55т від 01.07.2022;

- 31.10.2022, 15.11.2022, 05.12.2022, 16.12.2022 згідно з журналом бойових дій №277т від 30.10.2022;

- 14.01.2023, 10.02.2023 згідно з журналом бойових дій №424т від 01.01.2023;

- 24.06.2023, 06.08.2023 згідно з журналом бойових дій №232т від 23.05.2023.

Витребувані документи надати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду у строк до 25 лютого 2026 року.

Попередити учасників справи, що за невиконання вимог ували судом будуть вживатися відповідні заходи процесуального примусу, передбачені статтею 149 КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя С.В. Ніколайчук