Справа № 400/12018/25
Суддя: Дегтярьова С.В.
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 400/12018/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Дегтярьової С.В.,

суддів Крусяна А.В., Яковлєва О.В.,

розглянув в порядку письмового провадження у місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року у справі № 400/12018/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа Київський національний університет імені Тараса Шевченка, про визнання протиправною та скасування постанови від 05 листопада 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - Київський національний університет імені Тараса Шевченка та просила визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про закінчення виконавчого провадження від 05 листопада 2025 року ВП №78616888.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження протиправно, оскільки рішення фактично виконано не було, оскільки лист боржника від 25 червня 2025 року може бути відповіддю тільки на один запит, а не одночасно на шість.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Обґрунтування апеляційної скарги

В обґрунтування апеляційної скарги позивач стверджує, що суд не врахував того, що подані нею запити окремо не розглянуті, відповідно визначити підстави для відмови у кожному запиті неможливо. Стверджує, що університет порушує закон про публічну інформацію шляхом надання відповіді на декілька запитів одним листом.

Апелянт вважає, що на кожен запит має бути окрема відповідь, отже державним виконавцем протиправно завершено виконавче провадження. У зв`язку з цим просить скасувати рішення від 24 грудня 2025 року і задовольнити її позовні вимоги.

Рух справи

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2026 року відкрите апеляційне провадження, встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Справа з Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла 28 січня 2026 року.

03 лютого 2026 року призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшов.

Колегія суддів перевірила матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, та дійшла висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2025 року визнано протиправною відмову Київського національного університету імені Тараса Шевченка в задоволенні запитів ОСОБА_1 на інформацію, викладену у листі від 30 травня 2024 року, зобов`язано Київський національний університет імені Тараса Шевченка повторно розглянути запити ОСОБА_1 на отримання публічної інформації.

Державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за виконавчим листом по справі №400/10644/24 відкрито виконавче провадження №78616888.

Листом від 25 червня 2025 року Київський національний університет імені Тараса Шевченка повторно розглянув запити ОСОБА_1 на отримання публічної інформації та надіслав їй відповідь на електронну адресу.

05 листопада 2025 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №78616888 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач вважає надання відповіді на шість запитів одним листом протиправною та за захистом своїх прав звернувся до суду.

У поясненнях Київський національний університет імені Тараса Шевченка зазначив, суд апеляційної інстанції у справі №400/10644/24 зобов`язав Університет повторно розглянути запити позивача, не вказуючи спосіб відповіді та, яка саме інформація на них має бути надана. Отже, ані рішення суду, ані Закон України «Про доступ до публічної інформації» не містять заборони надавати одним листом відповідь на декілька запитів від одного і того ж запитувача, які стосуються одного і того ж предмета (позивач вимагав різними запитами відомості, які містяться в одному документі - наказі про зарахування на навчання у 2021 році студентів 1 курсу денної форми здобуття освіти за кошти державного (регіонального) бюджету освітнього рівня бакалавра на основі документів про повну загальну середню освіту). Враховуючи це, Університет, на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2025 року у справі №400/10644/24 повторно розглянув запити ОСОБА_1 від 24 травня 2024 року, 26 травня 2024 року, 27 травня 2024 року, 28 травня 2024 року, 29 травня 2024 року та 30 травня 2024 року, а 25 червня 2025 року надав на них відповідь №075/335-26, яку направив на електронну адресу ОСОБА_1 за її клопотанням.

Третя особа вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом положень статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ст.40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частинами 1, 3 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» закріплені обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Колегія суддів дослідила матеріали справи та вважає необхідним зазначити наступне.

Позивач оскаржує постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, посилаючись на те, що ним було подано шість запитів (від 24 травня 2024 року, 26 травня 2024 року, 27 травня 2024 року, 28 травня 2024 року, 29 травня 2024 року та 30 травня 2024 року), на кожен з яких, на його переконання, мала бути надана окрема письмова відповідь. Натомість відповідач розглянув ці запити, але надав відповідь на них в одному документі.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та спрямоване на примусове виконання рішення суду. При цьому рішення про зобов`язання вчинити певні дії вважається виконаним, якщо боржник здійснив дії у відповідності до зобов`язального формулювання, що міститься в його резолютивній частині.

Колегія суддів звертає увагу на те, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2025 року зобов`язано Київський національний університет імені Тараса Шевченка повторно розглянути запити ОСОБА_1 на отримання публічної інформації. Постанова не містить зобов`язання розглядати кожен запит окремо та відповідно і надавати на кожен із них окрему відповідь. Закон України «Про звернення громадян» також не містить заборони надання узагальненої відповіді якщо кілька звернень особи стосуються одного і того ж питання або правовідносин.

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2025 року у справі №400/10644/24 Київський національний університет імені Тараса Шевченка повторно розглянув запити ОСОБА_1 від 24 травня 2024 року, 26 травня 2024 року, 27 травня 2024 року, 28 травня 2024 року, 29 травня 2024 року та 30 травня 2024 року. 25 червня 2025 року надав на них відповідь №075/335-26 по суті порушених у запитах питань, яку направив на електронну адресу ОСОБА_1 за її клопотанням, а тому у відповідача були наявними підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження оскільки вимоги виконавчого документу боржником виконано в повному обсязі.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність достатніх правових підстав для задоволення адміністративного позову, оскільки суд першої інстанції повно та всебічно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку зібраним доказам та правильно визначив правову природу спірних правовідносин, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 2, 5, 139, 242-244, 250, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у встановлених випадках безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Повний текст судового рішення складений 09 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач С.В. Дегтярьова
Судді А.В. Крусян О.В. Яковлєв