Справа № 600/3808/25-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3808/25-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Боднарюк О.В.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

10 лютого 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Ватаманюка Р.В. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

представника позивача: Побережник А.О.,

представника відповідача: Калініченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , звернулась в суд з позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення №00000/3365/Ж10/24-13-24-04 від 03.02.2025 р.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення №00000/3367/Ж10/24-13-24-04 від 03.02.2025 р.;

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення №00000/3368/Ж10/24-13-24-04 від 03.02.2025 р.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення №00000/3369/Ж10/24-13-24-04 від 03.02.2025 р.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 7142,76 грн.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Щодо проведення перевірки зазначив, що відповідно до повідомлення від 10 червня 2024 року №167/Ж4/24-13-24-04 та наказу №914-п від 10.06.2024р., перевірка мала бути проведена за 01.01.2023р. по 31.12.2023р. тривалістю 10 робочих днів з 02.09.2024р.

Разом з тим, відповідно до наказу №1379-п від 22.08.2024р. «Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у Чернівецькій області від 10.06.2024р. №914-п», змінено дату початку перевірки на 25.11.2024р. та період, за який мала проводитись перевірка - на 01.01.2016 р.

При цьому звертав увагу суду на те, що жодною нормою, ані ПК України, ані будь-якого іншого чинного нормативно-правового акту не передбачено можливості контролюючого органу зміни періоду проведення позапланової документальної перевірки, в тому числі шляхом прийняття наказу про внесення змін до наказу, яким призначено проведення перевірки.

Відтак вважає, що контролюючим органом здійснено порушення щодо проведення перевірки, а наказ №1379-п від 22.08.2024р. «Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у Чернівецькій області від 10.06.2024р. №914-п» є незаконним.

Отже, оскаржувані в цьому позові податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акту перевірки, яка була призначена на підставі наказу №1379-п від 22.08.2024р. «Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у Чернівецькій області від 10.06.2024р. №914-п», який є незаконним. А відтак, це є окремою самостійною підставою для скасування оскаржуваних ППР.

Щодо строку проведення перевірки зазначив, що відповідач здійснив перевірку за період з 01.01.2016р. по 31.12.2023р., що суперечить нормам ч.1 ст. 102.1 ПК України.

На думку позивача, він як платник податку навіть не мав обов`язку зберігати будь-які документи, що підтверджують вчинення тієї чи іншої операції, про які зазначає відповідач в оскаржуваному акті, більше аніж 1095 днів. Тобто, вимога щодо надання будь-яких документів, які стосуються періоду раніше аніж 1095 днів до проведення перевірки відповідачем є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства та не передбачено Податковим кодексом України, як обов`язок позивача як платника податку.

Щодо суті оскаржуваних податкових - повідомлень рішень зазначив, що відповідачем в акті не зазначається від яких фізичних осіб надходили кошти позивачеві, в якому розмірі, та не досліджувалось призначення платежів. Жодним чином відповідачем не деталізовано та не обґрунтовано розрахунок збільшення суми грошового зобов`язання з ПДФО та військового збору, а тому позивач вважає, що доводи, викладені в акті, які потягли за собою прийняття оскаржуваних рішень, є не обґрунтованими та не доведеними відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 10.06.2024 року Головне управлінням ДПС у Чернівецькій області керуючись п.п. 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.2 пункту 78.1, пункту 78.4 статті 78, пункту 79.1 статті 79, пункту 82.2 статті 82, підпункту 69.351 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, винесено наказ №914-п від 10.06.2024 року «Про початок проведення документальної невиїзної перевірки».

Копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 10.06.2024 № 914-п, а також письмове повідомлення від 10.06.2024 № 187/Ж4/24-13- 24-04 про дату початку та місце проведення перевірки надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення від 11.06.2024 № 9880/6/24-13-24-06-04 на податкову адресу платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України (вул. Миру, буд. 10, с.Санківці, Дністровський район, Чернівецька область, 60025). Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 02.07.2024 року - вручено особисто платнику податків-фізичній особі ОСОБА_1

13.06.2024 року ГУ ДПС у Чернівецькій області направлено запит №10004/6/24-13-24-06-04 до АТ КБ «Приват Банк» щодо відкритих рахунків ОСОБА_1 .

22.07.2024 року на адресу ГУ ДПС у Чернівецькій області надійшла відповідь від АТ КБ «Приват Банк», зі змісту якої встановлено, що згідно листа АТ «Приват Банк» від 22.07.2024 №1891/6 у ОСОБА_1 наявні наступні рахунки:

- МФО банку - 305299, АТ КБ «Приватбанк», номер рахунку- НОМЕР_1 , договір - SAMDNWFC5, (дата відкриття ) 23.08.2016 , (дата закриття) 30.04.2020;

- МФО банку - 305299, АТ КБ «Приватбанк», номер рахунку - НОМЕР_2 , договір - SAMDNWFC9, (дата відкриття) 22.05.2019;

- МФО банку - 305299, АТ КБ «Приватбанк», номер рахунку - НОМЕР_3 , договір - SAMDNWFC2, (дата відкриття) 06.06.2022;

- МФО банку- 305299, АТ КБ «Приватбанк», номер рахунку- НОМЕР_4 , договір - SAMDNWFC, (дата відкриття) 06.06.2022;

- МФО банку - 305299, АТ КБ «Приватбанк», номер рахунку - НОМЕР_5 , договір - SAMDNWFD500, (дата відкриття) 23.08.2016;

- МФО банку-305299, АТ КБ «Приватбанк», номер рахунку- НОМЕР_6 , договір - SAMDNWFD700 (дата відкриття) 22.05.2019;

Зі змісту доповідної записки встановлено, що у зв`язку із встановленням наявності у позивача відкритих рахунків за 2016 рік, ГУ ДПС у Чернівецькій області внесено зміни до наказу №914-п від 10.06.2024 року «Про початок проведення документальної невиїзної перевірки», шляхом зміни дати початку проведення перевірки з «02.09.2024 року» на «24.11.2024» та періоду «з 01.01.2023» на «01.01.2016».

13.12.2024 року за результатами перевірки контролюючим органом складено акт № 32992/Ж5/24-13-24-04/ "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичний осіб та військового збору за період з 01.01.2016 по 31.12.2023 року", в якому зафіксовані наступні порушення:

- п.п.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.п.49.18.4 п.49.18 ст. 49, п.п. «в» п.176.1 ст. 176, п.179.1 ст. 179 ПК України, а саме: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за результатами звітного (податкового) 2019 року, 2020 року, 2021 року, 2022 року та 2023 року;

- п.6.1 ст. 6, п.36.1 ст. 36, п.22.1 ст. 22, п.п. 162.1.1. п.162.1 ст. 162, п.п.163.1.1. п. 163.1 ст. 163, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.3. п. 168.1, п.п. 168.2.1. п. 168.2 ст. 168 ПК України, а саме: самостійно не визначені та не сплачені (не перераховані) до бюджету податок на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО) у загальному розмірі 676 702, 75 грн.;

- п.36.1 ст. 36, п.22.1 ст. 22, п.п. 162.1.1. п. 162.1 ст. 162, п.п.163.1.1. п. 163.1 ст. 163, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п.п. підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, а саме: самостійно не визначені та не сплачені (не перераховані) до бюджету податкових зобов`язань з військового збору у загальному розмірі 56 391, 90 грн;

- п.п. 16.1.7 п.16.1 ст. 16, п.п. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20, п.п. 20.1.14 п. 20.1 ст. 20, п.п. 73.3.3. п. 73.3 ст. 73 ПК України, а саме: ненадання інформації, визначеної в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження.

На підставі акту перевірки № 32992/Ж5/24-13-24-04/ від 13.12.2024 року, податковим органом винесені податкові повідомлення рішення:

- №00000/3365/Ж10/24-13-24-04 від 03.02.2025 р. - про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДФО на суму 676 702, 75 грн, штрафні санкції - 139 135, 79 грн;

- №00000/3367/Ж10/24-13-24-04 від 03.02.2025 р. - про збільшення суми грошового зобов`язання зі сплати Військового збору на суму 56 391, 90 грн, штрафні санкції - 11 594, 65 грн;

- №00000/3368/Ж10/24-13-24-04 від 03.02.2025 р. - адміністративний штраф у розмірі 8 000, 00 грн;

- №00000/3369/Ж10/24-13-24-04 від 03.02.2025 р. - штраф у розмірі 1 020, 00 грн.

Вважаючи прийняті податкові повідомлення рішення протиправним, позивач звернулась з позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що жодних документів, які б підтверджували правову природу власних коштів (договори дарування, спадщини чи ін.), позивачем не надано ні до перевірки, ні до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до п.п. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

У відповідності до п.п. 78.1.2 п.78.1 ст. 78 ПКУ, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом.

Судом встановлено, що у зв`язку з неподанням ОСОБА_1 податкових декларацій, керуючись п.п. 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.2 пункту 78.1, пункту 78.4 статті 78, пункту 79.1 статті 79, пункту 82.2 статті 82, підпункту 69.351 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, ГУ ДПС у Чернівецькій області винесено Наказ №914-п від 10.06.2024 року «Про початок проведення документальної невиїзної перевірки».

Копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 10.06.2024 № 914-п, а також письмове повідомлення від 10.06.2024 № 187/Ж4/24-13- 24-04 про дату початку та місце проведення перевірки надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення від 11.06.2024 № 9880/6/24-13-24-06-04 на податкову адресу платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України (вул. Миру, буд. 10, с.Санківці, Дністровський район, Чернівецька область, 60025). Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 02.07.2024 року вручено особисто платнику податків-фізичній особі ОСОБА_1 .

Крім того, ГУ ДПС у Чернівецькій області направлено запит №10004/6/24-13-24-06-04 від 13.06.2024 до АТ КБ «Приват Банк» щодо відкритих рахунків ОСОБА_1 .

На адресу ГУ ДПС у Чернівецькій області (вх. 18791/6 від 22.07.2025 року) надійшла відповідь від АТ КБ «Приват Банк».

Згідно листа АТ «Приват Банк» від 22.07.2024 №1891/6 у ОСОБА_1 наявні рахунки в банку, які відкриті в період з 23.08.2016.

У зв`язку з встановлення наявності відкритих рахунків за 2016 рік, ГУ ДПС у Чернівецькій області внесено зміни до Наказу №914-п від 10.06.2024 року «Про початок проведення документальної невиїзної перевірки», шляхом зміни дати початку проведення перевірки з «02.09.2024 року» на «24.11.2024» та періоду «з 01.01.2023» на «01.01.2016».

Водночас, суд погоджується з доводами позивача про те, що питання внесення змін до наказу законодавством не передбачено. Однак, у разі встановлення обставин, які унеможливлюють проведення перевірки у визначений наказом строк без внесення таких змін, контролюючий орган приймає рішення про призначення перевірки, на підставі, в порядку і у спосіб, передбачений законодавством, що зумовлює необхідність його реалізації у спосіб, не заборонений законом.

При цьому, за платником податків зберігається право перевірки дотримання контролюючим органом положень статті 81 Податкового кодексу України, яка визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Верховний Суд у постановах від 20 червня 2018 року (справа №819/1775/17), від 9 жовтня 2019 року (справа №813/2766/15), від 20 березня 2020 року (справа №804/1318/18) вказав, що правова природа наказу як розпорядчого документа керівника установи допускає на практиці можливість унесення до нього змін, шляхом видання нового наказу, наприклад, у разі виникнення обставин, які роблять виконання такого документа або окремого його пункту фактично або юридично неможливим, або ж ускладнюють його виконання.

Крім того, згідно висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №816/228/17 підставою для скасування податкових повідомлень-рішень можуть бути не будь-які порушення контролюючого органу, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків за результатами перевірки.

Як встановлено в ході розгляду справи, зміни в наказі дати проведення перевірки не вплинули на правильність висновків за результатами даної перевірки, оскільки перевіркою встановлено, що платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 в порушення пункту 22.1 статті 22, підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162, підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.1.3 пункту 168.1, підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 Податкового кодексу України - не задекларовано за результатами звітного (податкового) 2019 року, 2020 року, 2021 року, 2022 року та 2023 року (а не 2016-2018рр) загальний річний оподатковуваний дохід на загальну суму 3759459,74 грн. від здійснення фінансових операцій із використанням p2p - переказів між банківськими картками фізичних осіб, що призвело до заниження загального річного оподатковуваного доходу.

Отже, контролюючим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки. В свою чергу, оскаржувані накази не є таким, що порушують інтереси позивача шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов`язків. Тому, суд відхиляє аргументи позивача з приводу неправомірності наказу, з урахуванням викладеного вище. Суд також звертає увагу і на те, що вказаний наказ не є предметом оскарження в цій справі, і як наслідок вичерпав свою дію шляхом його реалізації податковим органом. Більше того, наказ не створив за своєю суттю наслідків, які б вплинули на реалізацію прав позивача.

Також, позивач наводив аргументи з приводу того, що податковим органом здійснено перевірку більше 1095 днів, що на думку останнього суперечить нормам ч.1 ст. 102.1 ПК України та є підставою для скасування податкових - повідомлень рішень.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 102.1 Податкового Кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Як вже зазначалось вище та встановлено в ході розгляду справи, ОСОБА_1 податкові декларації до ГУ ДПС у Чернівецькій області не подавались.

Згідно з пп. 102.2.1, п. 102.2 ст. 102 ПК України грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо: податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано.

Суд також враховує висновки Верховного Суду від 20.12.2019 року у справі №802/1425/14-а про те, що законодавець надає право податковому органу нараховувати зобов`язання без дотримання строку давності у випадку засудження посадової особи платника податків за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов`язання або закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав. При цьому, положення частини другої речення «або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав» слід пов`язувати з кримінальним провадженням щодо ухилення від сплати грошового зобов`язання, а не будь-якого іншого кримінального провадження».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що податковим органом правомірно враховано строки давності, а доводи позивача з даного приводу є необґрунтованими.

Щодо доводів апелянта з приводу того, що податкові повідомлення рішення, прийняті за наслідком проведеної документальної перевірки, є протиправними, оскільки в акті перевірки №3992/ж5/24-13-24-04/ від 13.12.2024 року, не деталізовано від яких фізичних осіб надходили кошти позивачеві, в якому розмірі, не досліджувалось призначення платежів, а також не обґрунтовано розрахунок збільшення суми грошового зобов`язання з ПДФО та військового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено та підтверджується згідно інформації, яка надійшла від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (лист від 24.09.2024 року №20.1.0.0.0/7-240918/89754 (вх.№234703/6 від 30.09.2024р.) на виконання рішення Печерського районного суду м.Києва від 10.09.2024 року (справа №757/36941/24-ц) з наданням відомостей щодо обсягів операцій (переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р - платежі)) платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з наданням документального підтвердження у вигляді банківських виписок про обсяг та обіг коштів по картковому рахунку мала взаємовідносини з фізичними особами від здійснення фінансових операцій із використанням p2p - переказів між банківськими картками фізичних осіб, а саме АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав інформацію (виписки) стосовно рахунків ОСОБА_1 за період з дати відкриття рахунків. При цьому, поповнення власних банківських карт АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які належить платнику податків - фізичній особі ОСОБА_1 , здійснювалося за рахунок переказу грошових коштів від фізичних осіб - резидентів (Р2Р переказ).

Згідно з відомостями щодо обсягів операцій (переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р - платежі) платник податків - фізична особа ОСОБА_1 за перевіряємий період отримала оподатковуваний дохід у загальному розмірі 3 759 459,74 грн. від здійснення фінансових операцій із використанням p2p - переказів між банківськими картками фізичних осіб.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 37.2 статті 37 Податкового кодексу України зазначено, що податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.

Згідно з підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України доходом з джерелом його походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентом або нерезидентом, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Крім того, банк зобов`язаний надіслати повідомлення до відповідного контролюючого органу про відкриття або закриття рахунку користувача - платника податків та проводити видаткові операції за рахунком такого користувача в порядку, визначеному статтею 69 Податкового кодексу України.

Особа, яка відкриває рахунок фізичній особі (власник рахунку / представник власника рахунку / особа, яка відкриває рахунок на користь третьої особи), зобов`язана письмово повідомити надавача платіжних послуг про наявність або відсутність у власника рахунку статусу підприємця або особи, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Проаналізувавши наведене в сукупності слід дійти висновку про те, що базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є дохід, отриманий платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 від здійснення фінансових операцій із використанням p2p - переказів між банківськими картками фізичних осіб на загальну суму 3759459,74 грн., в тому числі за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року у сумі 122524,66 грн., за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року у сумі 67208,23 грн., за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року у сумі 600345,13 грн., за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року у сумі 1733235,82 грн. та за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року у сумі 1236145,90 грн. за реалізований товар.

Як стверджував представник податкового органу, позивач через інтернет-магазин месенджер Instagram користувача (lovikshop), який належить останньому в статусі платника податків-фізичної особи реалізовував одяг. При цьому, наведені аргументи ОСОБА_1 та її представником не заперечувались.

Отже, в ході розгляду справи судом встановлено, що позивачем всупереч вимогам пункту 22.1 статті 22, підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162, підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.1.3 пункту 168.1, підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, не задекларовано за результатами звітного (податкового) 2019 року, 2020 року, 2021 року, 2022 року та 2023 року загальний річний оподатковуваний дохід на загальну суму 3759459,74 грн. від здійснення фінансових операцій із використанням p2p - переказів між банківськими картками фізичних осіб, що призвело до заниження загального річного оподатковуваного доходу.

Згідно із підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу (пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Кодексу).

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно із підпунктом 168.1.3 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Згідно з підпунктом 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 Податкового кодексу України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Відповідно до пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Як свідчать матеріали справи, перевіркою визначення сум податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від отриманих доходів, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування встановлено їх заниження за період з 01.01.2016 по 31.12.2023 на загальну суму 676 702,75 грн. (в тому числі за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року у сумі 22 054,44 грн., за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року у сумі 12 097,48 грн., за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року у сумі 108 062,12 грн., за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року у сумі 311 982,45 грн. та за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року у сумі 222 506,26 грн.), які підлягають сплаті платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 до бюджету самостійно.

Відповідно до пункту 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Згідно з підпунктом 1.2 пункту 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 1.3 пункту 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Згідно з підпунктом 1.4 пункту 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Підпунктом 1.5 пункту 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, що відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Також перевіркою визначення сум податкових зобов`язань з військового збору від отримання доходів, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування встановлено їх заниження за період з 01.01.2016 по 31.12.2023 у загальному розмірі 56 391,90 грн. (в тому числі за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019року у сумі 1 837,87 грн., за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року у сумі 1 008,12 грн., за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року у сумі 9 005,18 грн., за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року у сумі 25 998,54 грн. та за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року у сумі 18 542,19 грн.), які підлягають сплаті позивачем до бюджету.

Водночас, судова колегія відхиляє аргументи позивача стосовно самостійного поповнення карти, оскільки такі суперечать матеріалам справи. Зокрема, згідно банківських виписок кошти надходили на рахунок позивача від різних фізичних осіб.

У графі «Деталі операції» банківських виписок міститься інформація щодо того, від кого надійшли кошти та інші деталі операції. Дослідивши зміст виписки з банківського рахунку за договором №б/г за період з 22.05.2019 по 31.12.2023 рік, судом встановлено надходження платежів на різні суми від різних фізичних осіб. Як приклад, у графі коментар у банківській виписці 14.12.023 надійшов переказ від фізичної особи ОСОБА_2 «завдаток за угги», 24.10.2023 року від фізичної особи ОСОБА_3 з коментарем «оплата за товар».

Отже, банківськими виписками підтверджується факт систематичного надходження коштів позивачеві від різних фізичних осіб.

Також суд не погоджується щодо тверджень позивача про те, що в оскаржуваному Акті не зазначається відповідачем від яких фізичних осіб надходили кошти позивачу, в якому розмірі, не досліджувалось призначення платежів, немає згадки про платежі з призначенням «зарахування коштів на картку», оскільки на сторінках 8, 10, 13, 16, 17, 18, 19, 20, 21 акту перевірки вказано, що ОСОБА_1 отримала дохід на загальну суму 3759459,74 грн. від здійснення фінансових операцій із використанням p2p - переказів між банківськими картками фізичних осіб - резидентів. Зазначені висновки позивачем також не спростовано.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до п.292.1 статті 292 ПК України усі надходження на поточний рахунок, відкритий для здійснення підприємницької діяльності, вважаються доходом, якщо платник податків не надав документального підтвердження, що ці кошти не пов`язані з господарською діяльністю.

Отже, жодних документів, які б підтверджували правову природу власних коштів (договори дарування, спадщини чи ін.), позивачем не надано під час перевірки та судом не встановлено під час розгляду справи, відтак аргументи позивача щодо неправомірності нарахувань податковим органом є безпідставними.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 лютого 2026 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Ватаманюк Р.В. Боровицький О. А.