Справа № 620/9571/25
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/9571/25 Головуючий у І інстанції - Дубіна М.М.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Бужак Н.П., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області щодо недокументування ОСОБА_1 довідкою про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для отримання документа, що підтверджує громадянство України - паспорта громадянина України, після прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення іноземного громадянства;

- зобов`язати Управління ДМС в Чернігівській області документувати ОСОБА_1 довідкою про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для отримання документа, що підтверджує громадянство України - паспорта громадянина України.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на те, що Відповідачем від нього прийнято декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення іноземного громадянства, наслідком чого має бути оформлення ним паспорт громадянина України, але йому було неправомірно відмовлено у видачі довідки про реєстрацію особи громадянином України, яка є підставою для отримання документа, що підтверджує громадянство України з мотивів того, що видача такої довідки не передбачена чинним законодавством, а питання видачі йому зазначеної довідки повинно бути предметом нового спору.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області щодо документування ОСОБА_1 довідкою про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для отримання документа, що підтверджує громадянство України - паспорта громадянина України, після прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення іноземного громадянства.

Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області документувати ОСОБА_1 довідкою про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для отримання документа, що підтверджує громадянство України - паспорта громадянина України.

Стягнуто з Управління Державної міграційної служби України у Чернігівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі у розмірі 968,96 грн, сплаченого згідно із квитанцією від 22.08.2025 № 2401-0408-0210-7879 та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500,00 грн.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована також тим, що у нормативно-правових актах, які регулюють спірні відносини відсутні положення щодо видачі довідки про реєстрацію особи громадянином України після здавання тимчасового посвідчення громадянина України.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами даної адміністративної справи, що ОСОБА_1 22 лютого 2022 року набув громадянство України відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» на підставі рішення УДМС у Чернігівській області від 22 лютого 2022 року № 39.

В подальшому, Позивач звернувся до Прилуцького відділу УДМС у Чернігівській області із заявою анкетою щодо оформлення йому Тимчасового посвідчення громадянина України, у зв`язку із чим йому було оформлено тимчасове посвідчення громадянина України НОМЕР_1 .

При цьому, одночасно з отриманням тимчасового посвідчення громадянина України Позивач зобов`язався протягом 2 років припинити громадянство Російської Федерації відповідно до вимог Закону України «Про громадянство України», а якщо протягом двох років Позивач не надасть документи про підтвердження припинення громадянства іншої держави, рішення про оформлення набуття громадянства України щодо нього буде скасовано відповідно до ст. 21 Закону України «Про громадянство України».

У листопаді 2022 року Позивач направив до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області декларацію про відмову від іноземного громадянства разом.

Листом Відповідача у прийнятті такої декларації було відмовлено через відсутність правових підстав на її подання та роз`яснено положення законодавства, що регулює порядок набуття громадянства.

Вважаючи такі дії Відповідача протиправними, Позивач звернувся до адміністративного суду з адміністративним позовом.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі № 620/318/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, викладену в листі від 05 грудня 2022 року № С-96/6/7401-23.21/160-23, у прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства Російської Федерації.

Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 щодо прийому у нього декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства Російської Федерації, із врахуванням висновків суду.

На виконання вказаного судового рішення у справі № 620/318/24 Управлінням ДМС в Чернігівській області прийнято декларацію ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства від 13.11.2023 замість документа про припинення громадянства Російської Федерації.

Також, 19 листопада 2024 року Позивачем було подано міграційному органу декларацію про відмову від іноземного громадянства від 13.11.2023 та додатково нову декларацію про відмову від іноземного громадянства від 19.11.2024 відповідно до форми 45, затвердженої наказом МВС України від 16 серпня 2012 року № 715, разом із заявою, в якій ОСОБА_1 просив виконати рішення суду та оформити на його ім`я довідку, що є підставою для оформлення паспорта громадянина України.

Листом від 27.03.2025 № 7401.21-1688/74.2-25 Відповідач повідомив Позивача, що на виконання судового рішення у справі № 620/318/24 Управлінням ДМС в Чернігівській області прийнято декларацію ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства від 13.11.2023 замість документа про припинення громадянства Російської Федерації. Управління також зазначило, що видача довідки про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для подальшого оформлення паспорта громадянина України відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, не передбачена. Питання щодо оформлення паспорта громадянина України не було предметом судового розгляду у справі № 620/318/24.

В подальшому представник Позивача неодноразово звертався до Управління ДМС в Чернігівській області із адвокатськими запитами з проханням повідомити щодо готовності довідки про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для оформлення паспорта громадянина України, проте отримував від Відповідача відповіді аналогічного змісту із попереднім листом.

Вважаючи протиправною бездіяльність Відповідача щодо документування його довідкою про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для отримання документа, що підтверджує громадянство України - паспорта громадянина України, після прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення іноземного громадянства, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що для завершення процедури прийняття до громадянства України та отримання паспорта громадянина України, Позивач звернувся із відповідною заявою до Відповідача, як територіального органу Державної міграційної служби України, яким прийнято його декларацію про відмову від іноземного громадянства, тому Управління ДМС в Чернігівській області має завершити процедуру набуття Позивачем громадянства України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оспорювана бездіяльність Відповідача щодо документування Позивача довідкою про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для отримання документа, що підтверджує громадянство України - паспорта громадянина України, після прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення іноземного громадянства, не відповідає критеріям, визначеним у статті 19 Конституції України та статті 2 КАС України, тому необхідно зобов`язати Відповідача документувати Позивача довідкою про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для отримання документа, що підтверджує громадянство України - паспорта громадянина України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 4 Конституції України встановлено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III (далі - Закон № 2235-III).

Відповідно до статті 1 Закону № 2235-III (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

Громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав;

Реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону № 2235-III громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Відповідно до статті 6 Закону № 2235-III громадянство України набувається:

1) за народженням;

2) за територіальним походженням;

3) внаслідок прийняття до громадянства;

4) внаслідок поновлення у громадянстві;

5) внаслідок усиновлення;

6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в заклад охорони здоров`я, заклад освіти або інший дитячий заклад, у дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю;

7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки;

8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини;

9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства;

10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону № 2235-III особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи та встановлено судом першої інстанції, Позивач набув громадянство України відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 2235-III, а саме з підстави набуття громадянства України за територіальним походженням на підставі рішення Управління ДМС у Чернігівській області від 22 лютого 2022 року № 39.

Відповідно до абз. 12 статті 1 Закону № 2235-ІІІ зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Отже, умовою набуття громадянства України є одностороння дія у формі письмової заяви з боку особи, що полягає у взятті зобов`язання припинити своє громадянства (підданство) чи громадянства (підданства). Зазначений обов`язок, саме з моменту набуття ним громадянства України покладений виключно на іноземця.

Зобов`язання оформлюється іноземцем незалежно від того, чи має він підстави припинення громадянства чи підданства іншої держави, чи існує така процедура в законодавстві держави його громадянства чи підданства, чи здійснюється така процедура на практиці.

З визначення поняття зобов`язання припинити іноземне громадянство вбачається, що документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав іноземець може подати в будь-який час з моменту набуття громадянства України і до закінчення дворічного строку від цієї дати.

Таким чином, саме на Позивача покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати документ про припинення іноземного громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту набуття громадянства.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (далі - Порядок № 215).

Згідно з пунктом 117 Порядку № 215 у разі прийняття щодо особи рішення про встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України або оформлення набуття громадянства України територіальний орган Державної міграційної служби України, дипломатичне представництво чи консульська установа України за місцем її проживання реєструють особу громадянином України.

Такій особі видається довідка про реєстрацію особи громадянином України, яка подається нею для одержання документів, що підтверджують громадянство України.

Пунктом 119 Порядку № 215 передбачено, що особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до п.п. 2, 3 Правил оформлення і видачі тимчасового посвідчення громадянина України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1111 (далі - Правила № 1111) тимчасове посвідчення видається особам, які досягли шістнадцятирічного віку, набули громадянства України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту набуття громадянства України.

Тимчасове посвідчення видається на строк до 2 років.

Згідно з п. 5 Правил № 1111 для оформлення тимчасового посвідчення подається, зокрема довідка про реєстрацію особи громадянином України.

Відповідно до п. 16 Правил № 1111 тимчасове посвідчення здається до відповідного підрозділу ДМС чи дипломатичного представництва або консульської установи України в іншій державі одночасно з документом, що підтверджує припинення особою іноземного громадянства, або з декларацією про відмову від іноземного громадянства, а заявнику видається паспорт громадянина України.

Згідно з ч. 10 ст. 28 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року № 5492-VI тимчасове посвідчення громадянина України здається розпоряднику Реєстру за місцем проживання заявника в Україні, а в разі постійного проживання заявника за кордоном - закордонній дипломатичній установі України (ЗДУ) одночасно з документом, що підтверджує припинення особою іноземного громадянства, або з декларацією про відмову від іноземного громадянства, а заявнику видається довідка про реєстрацію особи громадянином України для подальшого оформлення паспорта громадянина України.

Відповідно до п. 35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302, заявник для оформлення паспорта подає:

1) свідоцтво про народження (за наявності) або витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (за наявності), або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави (далі - свідоцтво про народження);

2) оригінали документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України).

У разі відсутності таких документів або якщо батьки чи один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями, або якщо особа набула громадянства України на території України, подається довідка про реєстрацію особи громадянином України. У разі втрати довідки про реєстрацію особи громадянином України (у разі набуття особою громадянства України відповідно до статті 7 Закону України "Про громадянство України") може бути подано її копію.

Таким чином, довідка про реєстрацію особи громадянином України оформляється і видається Заявникові, який має правові підстави для встановлення належності до громадянства України та набуття громадянства України - після прийняття рішення про оформлення належності до громадянства України або після отримання повідомлення про прийняття до громадянства України відповідним Указом Президента України.

Така довідка є необхідною для завершення процедури оформлення паспорта громадянина України, громадянство у якого набуте, зокрема, за територіальним походженням.

Отже, оскільки для завершення процедури прийняття до громадянства України та отримання паспорта громадянина України, Позивач звернувся із відповідною заявою до Відповідача, як територіального органу Державної міграційної служби України, яким прийнято його декларацію про відмову від іноземного громадянства, тому саме Управління ДМС в Чернігівській області має завершити процедуру набуття Позивачем громадянства України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оспорювана бездіяльність Відповідача щодо документування Позивача довідкою про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для отримання документа, що підтверджує громадянство України - паспорта громадянина України, після прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення іноземного громадянства, не відповідає критеріям, визначеним у статті 19 Конституції України та статті 2 КАС України, у зв`язку з чим наявні правові підстави для зобов`язання Відповідача документувати Позивача довідкою про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для отримання документа, що підтверджує громадянство України - паспорта громадянина України, з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що наявні в матеріалах даної адміністративної справи звернення Позивача стосуються суто питання виконання рішення суду у справі № 620/318/24, натомість відсутні докази особистого звернення до Управління щодо видачі довідки про реєстрацію особи громадянином України.

Проте, вказане спростовується неодноразовими зверненнями представника Позивача до Управління ДМС в Чернігівській області із адвокатськими запитами з проханням повідомити щодо готовності довідки про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для оформлення паспорта громадянина України, разом з тим отримував від Відповідача відповіді, в яких було зазначено, що видача довідки про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для подальшого оформлення паспорта громадянина України відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, не передбачена. Також, у вказаних відповідях було наголошено, що питання щодо оформлення паспорта громадянина України не було предметом судового розгляду у справі № 620/318/24.

Більш того, колегія суддів звертає увагу, що в межах даної адміністративної справи оскаржується не відмова у видачі довідки, а саме бездіяльність Відповідача щодо її невидачі (недокументування нею Позивача).

Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду правомірності своїх доводів.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Н.П. Бужак

Є.І. Мєзєнцев