Справа № 560/441/26
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/441/26

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

10 лютого 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2026 року позивач, - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови від 16.10.2025 ВП №79043577.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.01.2026 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Позивач, його належний представник, в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач, його належний представник, в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно вимог ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на виконанні в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження ВП№79495595 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 30.09.2025 у справі №440/3691/25, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.01.2025 про призначення пенсії з урахуванням висновків суду.

На підставі заяви стягувача державним виконавцем постановою від 03.11.2025 відкрите зазначене виконавче провадження, зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Докази виконання боржником виконавчого документа у вказаний термін у справі відсутні.

09.12.2025 на адресу боржника державним виконавцем направлено вимогу до 16.12.2025 повідомити про причини невиконання рішення суду та виконати його.

У відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження органом ДВС отриманий лист Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.12.2025 №8327, у якому зазначається, що на виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 06.01.2025 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. До страхового стажу стягувача зараховано період роботи з 27.06.1985 по 15.08.1987. Страховий стаж з урахуванням періоду підприємницької діяльності становить 8 років 10 місяців 28 днів. До страхового стажу не зараховано період підприємницької діяльності з 11.06.2003 по 31.12.2003, оскільки відсутня інформація про систему оподаткування та сплату страхових внесків; періоди з 01.03.2011 по 31.05.2011, з 01.10.2011 по 31.10.2011, з 01.01.2012 по 31.03.2019 не зараховані, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Для зарахування таких періодів необхідно надати інформацію про систему оподаткування та сплату страхових внесків (платіжні доручення, квитанції установ банків, документи, що підтверджують поштові перекази, інформацію з Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.10.2025 №65 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу.

19.12.2025 державним виконавцем складений акт про невиконання боржником рішення суду.

Постановою від 26.12.2025 ВП№79495595 накладений штраф 5100 грн. за невиконання рішення суду у спосіб та у порядку, визначеному виконавчим документом.

Позивач, вважаючи постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду протиправною та такою, що порушує його права, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у адміністративній справі №440/3691/25 було визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії стягувачу та зобов`язано повторно розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У вказаному рішенні судом, зокрема, було зазначено, що з огляду на законодавство, яке діяло у періоди здійснення стягувачем підприємницької діяльності, обов`язок щодо перевірки відомостей про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України покладався на органи Пенсійного фонду, отже відсутність індивідуальних відомостей у Реєстрі застрахованих осіб не могла бути безумовною підставою для неврахування відповідних періодів до страхового стажу.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було повторно розглянуто заяву стягувача, за результатами чого прийняте рішення від 08.01.2025, яким знову відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Підставами для відмови пенсійний орган зазначив відсутність інформації щодо сплати страхових внесків у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також ненадання особою платіжних документів, що підтверджують сплату страхових внесків у спірні періоди.

Разом з тим, такі мотиви відмови фактично тотожні підставам, які вже були предметом судового розгляду та яким надано правову оцінку у рішенні суду, що набрало законної сили.

При цьому пенсійним органом не надано належних доказів того, що під час повторного розгляду заяви стягувача здійснювалась перевірка облікових даних органів Пенсійного фонду України щодо нарахування та сплати страхових внесків, аналізувалась звітність, подання якої було передбачено Інструкціями №5-5 та №11-1, встановлювалась наявність або відсутність у позивача недоїмки зі сплати страхових внесків у спірні періоди, вживались заходи контролю, які відповідно до законодавства належать до повноважень органів Пенсійного фонду України.

Повторний розгляд заяви не може зводитись виключно до формального відтворення попередніх висновків, натомість повинен здійснюватись з урахуванням правової оцінки, наданої судом, та шляхом усунення порушень, встановлених у судовому рішенні. Висновки суду, викладені у рішенні, яке набрало законної сили, є обов`язковими для відповідача та підлягають врахуванню не лише при формальному виконанні судового рішення, але й у подальших правовідносинах, пов`язаних із реалізацією особою права на пенсійне забезпечення.

Відтак, суд першої інстанції не має підстав погодитись з тим, що рішення/виконавчий документ було виконано боржником у повному обсязі і у спосіб та порядку, що визначені виконавчим документом, адже не були враховані окремі висновки суду, на яких останній звернув увагу.

З урахуванням зазначеного відповідач довів, що діяв в межах наданих повноважень та відповідно до закону, відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.

Згідно з ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частинами 2 та 3 ст.14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон №1404-VІІІ.

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону № 1404-VІІІ).

Частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до ч.1 ст.63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч.2 ст.63 Закону №1404-VIII).

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії визначена положеннями ст.75 Закону №1404-VIII.

Відповідно до ч.1 ст.75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

За умовами ч. 2 ст. 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, вказаною нормою встановлено визначальну ознаку для накладення на боржника штрафу, а саме не виконання рішення суду без поважних причин. При цьому, поважними, в розумінні Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням від 16.06.2025 у справі №440/3691/25 Полтавський окружний адміністративний суд, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії № 65 від 10 січня 2024 року (10 січня 2025 року), відносно ОСОБА_1 , винесеного Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницької області.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.01.2025 про призначення пенсії з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн.

Рішення набрало законної сили 22.09.2025 (дата постанови Другого апеляційного адміністративного суду в межах даної справи, якою залишено без змін рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.06.2025).

09.12.2025 на адресу боржника державним виконавцем направлено вимогу до 16.12.2025 повідомити про причини невиконання рішення суду та виконати його.

У відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження органом ДВС отриманий лист Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.12.2025 №8327, у якому зазначається, що на виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 06.01.2025 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. До страхового стажу стягувача зараховано період роботи з 27.06.1985 по 15.08.1987. Страховий стаж з урахуванням періоду підприємницької діяльності становить 8 років 10 місяців 28 днів. До страхового стажу не зараховано період підприємницької діяльності з 11.06.2003 по 31.12.2003, оскільки відсутня інформація про систему оподаткування та сплату страхових внесків; періоди з 01.03.2011 по 31.05.2011, з 01.10.2011 по 31.10.2011, з 01.01.2012 по 31.03.2019 не зараховані, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Для зарахування таких періодів необхідно надати інформацію про систему оподаткування та сплату страхових внесків (платіжні доручення, квитанції установ банків, документи, що підтверджують поштові перекази, інформацію з Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.10.2025 №65 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу.

В свою чергу, досліджуючи вказані обставини, колегія суддів зазначає, що фактично Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, на виконання судового рішення в межах справи №440/3691/25, зарахувало період з 27.06.1985 по 15.08.1987 та відмовило у зарахуванні періоду з 11.06.2003 по 31.12.2003, з 01.03.2011 по 31.05.2011, з 01.10.2011 по 31.10.2011, з 01.01.2012 по 31.03.2019.

Разом з цим, в рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 зазначено, що "під час вирішення питання щодо наявності або відсутності підстав для врахування до страхового стажу позивачу спірного періоду з періоду підприємницької діяльності з 11.06.2003 по 31.12.2003, з 01.03.2011 по 31.05.2011, з 01.10.2011 по 31.10.2011, з 01.01.2012 по 31.03.2019, відповідач був зобов`язаний перевірити облікові дані та звітність про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України за вказаний період.

Водночас, відповідач не надав доказів, що підтверджують або спростовують сплату позивачем страхових внесків до Пенсійного фонду України у спірний період, зокрема, звіти форми №4-ПФ, передбачені Інструкцією №5-5, документи, які щокварталу подавалися платниками відповідно до вимог Інструкції №11-1, облікові дані про наявність у позивача недоїмки або інші письмові докази щодо сплати про сплату страхових внесків за вказаний період".

Разом з цим, як вбачається з матеріалів електронної справи, позивачем в межах виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 в справі №440/3691/25 не надано жодних доказів перевірки облікових даних та звітності про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України в межах періоду підприємницької діяльності з 11.06.2003 по 31.12.2003, з 01.03.2011 по 31.05.2011, з 01.10.2011 по 31.10.2011, з 01.01.2012 по 31.03.2019 щодо ОСОБА_1 .

Позивачем в межах ВП № 79043577 на виконання запиту державного виконавця надано лише рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.10.2025 №65 ОСОБА_1 , яким відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу, Витяг з пенсійної справи ОСОБА_1 про зарахований страховий стаж та лист відповідь без зазначення чи здійснювалась перевірка облікових даних та звітності про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України в межах періоду підприємницької діяльності з 11.06.2003 по 31.12.2003, з 01.03.2011 по 31.05.2011, з 01.10.2011 по 31.10.2011, з 01.01.2012 по 31.03.2019 щодо ОСОБА_1 .

Тобто, позивачем не надано ні суду, ні державному виконавцю, жодних доказ на вчинення дій щодо виконання вказаного рішення (від 16.06.2025 в справі №440/3691/25) в повній мірі, а саме в частин перевірки облікових даних та звітності про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України в межах періоду підприємницької діяльності з 11.06.2003 по 31.12.2003, з 01.03.2011 по 31.05.2011, з 01.10.2011 по 31.10.2011, з 01.01.2012 по 31.03.2019 щодо ОСОБА_1 .

Згідно з ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Колегія суддів також враховує, що судове рішення підлягає виконанню у спосіб та порядку, визначені таким рішенням. Якщо судове рішення є незрозумілим сторонам у справі або державному виконавцю останні наділені правом на звернення до суду з відповідною заявою в порядку визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зміна чи встановлення способу та порядку виконання судового рішення можлива виключно в порядку визначеному статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас, відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу. Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.

Колегія суддів враховує, що невиконання в повному обсязі рішення судів, які набрали законної сили щодо пенсійних виплат, позбавляють осіб права отримати заборгованість з перерахованої (нарахованої) пенсії на виконання рішень судів, що в свою чергу, позбавляє їх гарантованого Конституцією України права на соціальний та судовий захист в повному обсязі.

З огляду на встановлені в справі обставини, керуючись положеннями чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що обов`язок виконання рішення суду у справі №440/3691/25 позивачем не дотримано, у зв`язку з чим державний виконавець постановою від 16.10.2025 ВП №79043577 правомірно застосував до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області штраф в розмірі 5100 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.272, 328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 лютого 2026 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.