Справа № 520/20818/25
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 лютого 2026 р.Справа № 520/20818/25
Суддя Другого апеляційного адміністративного суду Спаскін О.А., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді - Ральченка І.М., суддів Катунова В.В., Подобайло З.Г. по справі 520/20818/25

за позовом ОСОБА_1

до Харківської обласної прокуратури , Офісу Генерального прокурора

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Другого апеляційного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2025 у справі № 520/20818/25 за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

До Другого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 подав заяву про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді - Ральченка І.М., суддів Катунова В.В., Подобайло З.Г. по справі № 520/20818/25 з підстав, визначених ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування заявник вказує, що колегія суддів у складі: головуючого судді - Ральченка І.М., суддів Катунова В.В., Подобайло З.Г., навмисно затягують розгляд даної справи, що така тривалість розгляду справи судом апеляційної інстанції свідчить про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності колегії суддів.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2026 за результатами розгляду вказаної заяви, колегія суддів Другого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді - Ральченка І.М., суддів Катунова В.В., Подобайло З.Г. визнала заявлений ОСОБА_1 відвід необґрунтованим, передала справу № 520/20818/25 для вирішення питання про відвід суддів у порядку, передбаченому частиною 4 статті 40 КАС України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 09.02.2026 зазначену заяву про відвід передано на розгляд судді Спаскіну О.А.

Перевіривши заяву, суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення відводу з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення Європейського Суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі "Мироненко і Мартенко проти України", заява N 4785/02 та рішення Європейського Суду з прав людини від 9 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України", заява N 21722/11).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді є презумпцією, поки не надано доказів протилежного.

При цьому, не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Заявником не наведено, а судом не встановлено обставин, які б безпосередньо свідчили про пряму чи опосередковану заінтересованість зазначених суддів Другого апеляційного адміністративного суду щодо нього.

Проте, наведені обставини не можуть вважатися такими, які викликають сумнів у безсторонності суддів та бути підставою для їх відводу.

Встановлення і обмеження максимальних строків для розгляду адміністративної справи належить до важливих гарантій осіб, що звертаються до суду за захистом порушених прав чи інтересів. Однак, як слідує з практики Європейського суду строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин таких як: складність справи (характер фактів, які необхідно встановити), поведінка заявника та інших державних органів.

Заявником не наведено жодних обставин, які б свідчили про те, що колегія суддів у складі головуючого судді - Ральченка І.М., суддів Катунова В.В., Подобайло З.Г. вчиняли дії чи бездіяльність, яка б перешкоджала позивачу у доступі до правосуддя, або будь-яким чином позбавляла можливості належного розгляду даної справи.

Інших підстав, передбачених ст. 36, 37 КАС України, та обґрунтувань відводу колегії суддів позивачем не наведено.

На підставі викладеного, вважаю, що відсутні підстави для відводу суддів Ральченка І.М., Катунова В.В., Подобайло З.Г. з огляду на, те що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 36, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Другого апеляційного адміністративного суду Ральченка І.М., Катунова В.В., Подобайло З.Г. - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Спаскін О.А.