Справа № 280/10716/25
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 лютого 2026 року Справа № 280/10716/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

Військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

03.12.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1), Військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1021 від 07.10.2025 року, щодо призову на військову службу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 Міністерства оборони України винести рішення про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що 07.10.2025 року в м. Запоріжжі, представники ІНФОРМАЦІЯ_3 , не маючи правових підстав затримали позивача. Внаслідок послідовних протиправних дій, позивач був мобілізований до лав Збройних Сил України, згідно витягу із Наказу від 07.10.2025 року, а саме, позивача зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України. Зазначає, що позивач був затриманий не співробітниками поліції, а співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , які не мають на це законного права, станом на час затримання не був порушником правил військового обліку (ст. 210-1 КУпАП), та мав при собі військово-обліковий документ. Крім того, співробітники ІНФОРМАЦІЯ_3 , видали наказ про мобілізацію ОСОБА_1 , завідомо знаючи, що ВЛК вчинене із порушенням, фактично позивач жодного обстеження не проходив, та не був присутнім на ВЛК.

Відповідач 1 проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позов, зокрема зазначив, що 07.10.2025 позивач був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_4 так як перебував у розшуку, у зв`язку із порушенням правил військового обліку, за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_5 до відділення поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області. 07.10.2025 позивач взятий на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Перевіркою облікових даних було встановлено, шо позивач не звертався до ТЦК та СП для оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а тому підлягає мобілізації. Того ж дня, позивачу надано направлення на проходження військово-лікарської комісії за результатами якої він визнаний придатним до проходження військової служби під час мобілізації (довідка ВЛК КНП «Міська лікарня №7» Запорізької міської ради №2025-1007-1452-2963-0 від 07.10.2025. Під час проходження ВЛК позивач на стан свого здоров`я не скаржився, відповідних медичних документів щодо можливих захворювань не надавав. 07.10.2025 позивач знятий з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_6 , у зв`язку із призовом на військову службу по мобілізації та направлений до військової частини НОМЕР_3 . Під час здійснення заходів по мобілізації, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_7 , відносно позивача, незаконні дії не вчинялись. Підстави для скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 про призов на військову службу позивача під час мобілізації, відсутні.

Відповідач 2 правом на подання відзиву не скористався.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому просить витребувати від ІНФОРМАЦІЯ_3 копії відеозапису оповіщення від 07.10.2025 року та визнати недопустимими доказами Поіменного списку від 07.10.2025 та направлення на ВЛК № НОМЕР_5 .

Ухвалою суду від 08.12.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно витягу із наказу від 07.10.2025 року позивача зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України.

Позивач не погоджуючись з діями відповідача щодо призову його на військову службу, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Надалі, воєнний стан був продовжений і діє на сьогоднішній день.

Крім цього, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, указом Президента України № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 оголошено про загальну мобілізацію.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України, у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України "Про військову службу і військовий обов`язок" (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частини перша-третя статті 1 Закону).

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) (частина сьома статті 1 Закону № 2232-XII).

Згідно з частиною дев`ятою статті 1 №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до частини десятої статті 1 Закону №2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону №2232-XII).

Частиною 3 ст. 33 Закону №2232-XII передбачено, що військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Згідно з ч. 1 ст. 34 цього Закону персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 3 ст. 37 Закону №2232-XII передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік. У разі декларування місця проживання особи за декларацією про місце проживання, поданою в електронній формі засобами Єдиного державного веб порталу електронних послуг, взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки на підставі відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі, надісланих органами реєстрації через Єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ України до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ч. 4 ст. 37 Закону №2232-XII, у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти, які залишили або покинули своє місце проживання, зобов`язані в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідному підрозділу розвідувальних органів України).

У відповідності до ч. 11 ст. 38 цього Закону призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII).

У статті 1 Закону №3543-XII визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 22 Закону № 3543-XII визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації) визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487 (далі - Порядок №1487).

Зазначеною постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 №1487 затверджено також Додаток 2 до Порядку 1487, яким є Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Правила військового обліку).

Пунктом 1 Правил військового обліку визначено, що військовозобов`язані та резервісти повинні:

1) перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад; за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності;

7) особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік;

8) у випадку зміни персональних даних, зазначених у пунктах 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", повідомляти про такі зміни в семиденний строк через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або особисто шляхом прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу (для військовозобов`язаних та резервістів СБУ чи розвідувальних органів - до відповідного органу СБУ чи розвідувального органу України). Такі персональні дані можуть повідомлятися не частіше ніж один раз на сім днів через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;

10) звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів;

10-1) у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану: у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти СБУ - в Центральному управлінні або регіональних органах СБУ, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідним підрозділам розвідувальних органів); мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон; уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів АІТС «Оберіг» позивач до 16.03.2012 перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_9 ) та був знятий з військового обліку у зв`язку з вибуттям до іншої місцевості.

17.06.2025 ІНФОРМАЦІЯ_9 звернувся до відділення поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області із зверненням Е2496872 відносно позивача у зв`язку із порушенням ним правил військового обліку, а саме змінив місце проживання і не став на військовий облік у ТЦК та СП протягом семи днів (ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»). На вказаній підставі позивач був оголошений у розшук.

07.10.2025 позивач був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки перебував у розшуку у зв`язку із порушенням правил військового обліку.

07.10.2025 позивач взятий на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Того ж дня відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення №2077 за ч.3 ст.210 КУпАП.

Перевіркою облікових даних було встановлено, шо позивач не звертався до ТЦК та СП для оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тому в подальшому відносно нього були вжиті заходи по мобілізації.

Варто також зазначити, що позивач не надав суду будь-яких доказів на засвідчення обставини наявності у нього права на відстрочку, передбаченого статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та/або доказів про наявність у останнього бронювання, тому відповідачем було правомірно призвано позивача на військову службу.

Щодо доводів позивача про незаконність його затримання та доставлення до приміщення ТЦК та СП, а також подальших мобілізаційних заходів, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 56 Порядку №1487, органи Національної поліції за зверненням ТЦК та СП здійснюють адміністративне затримання та доставлення осіб, які вчинили правопорушення за ст. 210, 210-1 КУпАП. З матеріалів справи вбачається, що позивач з 2012 року не перебував на військовому обліку, чим тривалий час порушував вимоги ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Враховуючи наявність в АІТС «Оберіг» відомостей про вказане порушення, звернення відповідача до поліції щодо розшуку та доставлення позивача, було здійснено у повній відповідності до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги. Хоча обов`язок доказування правомірності рішення покладається на відповідача, це не звільняє позивача від обов`язку надати докази порушення його прав. Судом встановлено, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення процедури його доставлення 07.10.2025 або вказували на здійснення таких дій особами без відповідних повноважень.

Оскільки позивач перебував у статусі особи, яка тривалий час ухилялася від військового обліку, не мав права на відстрочку та був визнаний придатним до служби, дії відповідача щодо його мобілізації в день виявлення та доставлення, відповідають вимогам Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Такі заходи були спрямовані на забезпечення конституційного обов`язку громадянина щодо захисту держави (ст. 65 Конституції України).

Надаючи оцінку доводам позивача щодо стану його здоров`я та порушень при проходженні медичного огляду, суд виходить з наступного.

Зі змісту положень статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вбачається, що призову на військову службу під час мобілізації підлягають військовозобов`язані, які, з-поміж іншого, визнані придатними до військової служби за станом здоров`я відповідно до висновку військово-лікарської комісії.

Частина п`ята статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає, що особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Питання медичного огляду регулюється розділом ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі Положення №402, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пункт 1.1. Розділу І Положення №402 передбачає, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності, зокрема, до військової служби, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК Відповідно до пункту 1.2. розділу 1 Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це:

медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;

визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;

встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Згідно з абз. 1-7 пункту 2.1 розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.

Постанова ВЛК скасовується у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів.

Постанова ВЛК відміняється у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК (яка була прийнята правильно) у відповідність до чинного законодавства.

Згідно з підпунктом 2.3.5 пункту 2.3 розділу I Положення №402 рішення, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (п. 2.4.10. п. 2.4 розділу І Положення №402).

Як встановлено судом, 07.10.2025 стосовно позивача було складено Довідку ВЛК № 2025-1007-1452-2963-0, згідно з якою він визнаний придатним до військової служби. Позивач у позовній заяві зазначає, що предметом даного спору не є оскарження висновку ВЛК. Таким чином, вказана довідка ВЛК є чинною та не скасована у встановленому законом порядку (через ЦВЛК або суд).

Суд зауважує, що надані позивачем медичні документи від 06.10.2025 (виписка №12553 та дані ЕСОЗ) свідчать про стан здоров`я особи на момент перебування у лікувальному закладі, проте вони не спростовують висновок про придатність, сформований профільною комісією 07.10.2025.

Крім того, суд не може перебирати на себе функції спеціалізованого медичного органу та надавати власну оцінку стану придатності позивача на момент призову. Таким чином, оскільки на момент видання наказу про мобілізацію відповідач мав чинну Довідку ВЛК про придатність позивача до військової служби, а право на відстрочку за ст. 23 Закону №3543-XII позивачем документально підтверджено не було, дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призову позивача є правомірними.

За таких обставин, враховуючи відсутність у позивача законодавчих підстав для звільнення від призову під час мобілізації та недоведеність порушень процедури з боку ТЦК та СП, які б могли бути підставою для скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1021 від 07.10.2025 року, щодо призову позивача на військову службу, суд приходить до висновку про законність дій ТЦК.

Оскільки захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадянина (ст. 65 Конституції України), а позивачем не було дотримано правил військового обліку протягом тривалого часу, що призвело до його законного затримання та призову, позовні вимоги в частині визнання протиправними дії відповідача щодо призову на військову службу позивача та скасування наказу відповідача № 1021 від 07.10.2025 року, щодо призову на військову службу позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо зобов`язання Військову частину НОМЕР_3 Міністерства оборони України винести рішення про звільнення позивача, суд зазначає, що підстави звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації під час дії воєнного стану визначені пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII.

Пунктом 233 Положення №1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Матеріали адміністративної справи не містять доказів звернення позивача до командування ВЧ НОМЕР_3 із рапортом про звільнення з військової служби, які і не наведені підстави звільнення.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскільки доказів звернення до в/ч з рапортом про звільнення з військової служби на підставі статті 26 Закону № 2232-ХІІ, яка визначає підстави звільнення з військової служби, позивач не подавав, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання в/ч винести рішення про звільнення позивача відсутні.

Щодо клопотання позивача викладеного у відповіді на відзив на позовну заяву про витребування від ІНФОРМАЦІЯ_3 копії відеозапису оповіщення від 07.10.2025 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач обґрунтовує необхідність витребування відеозапису потребою підтвердження порушень процедури його оповіщення та доставлення. Проте, як встановлено судом з матеріалів справи, станом на 07.10.2025 позивач перебував у статусі особи, оголошеної у розшук на підставі звернення №Е2496872 від 17.06.2025, у зв`язку з тривалим порушенням правил військового обліку (ст. 210 КУпАП).

Суд зазначає, що факт перебування особи у розшуку передбачає процедуру її примусового доставлення до ТЦК та СП органами поліції для складання адміністративних матеріалів, що і було здійснено 07.10.2025 (складено протокол №2077). За таких обставин, обставини «оповіщення» (вручення повістки у загальному порядку) не є визначальними для правової оцінки дій відповідача, оскільки правовідносини перейшли у площину примусового виконання правил військового обліку через механізм розшуку.

Зокрема суд зазначає, що відеозапис не спростує того факту, що позивач перебував у розшуку та його обов`язку з`явитися до ТЦК, що не вплине на результат розгляду справи.

Щодо клопотання позивача викладеного у відповіді на відзив на позовну заяву про визнання недопустимими доказами Поіменного списку від 07.10.2025 направлення до військової частини та направлення на ВЛК № НОМЕР_5 через їх нечитабельність, суд зазначає наступне.

Позивач обґрунтовує клопотання неможливістю ідентифікувати зміст, підписи та QR-код на наданих копіях документів. Проте, суд зазначає, що з наданої копії, судом встановлено наявність обставин (фактів) на які посилається відповідач 1, а саме: встановлено, що саме позивач був направлений до військової частини НОМЕР_3 та на ВЛК.

Згідно ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Частиною 1 ст. 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Погана якість наданою копії документа не впливає на достовірність та достатності доказу. Зазначені докази стосуються предмета доказування, відсутні докази, що вони одержані з порушенням порядку, встановленого законом та суд вважає їх такими, що дають змогу дійти висновку про наявність обставин на які посилається відповідач 1.

Враховуючи, що документи надані відповідачем 1 у межах виконання обов`язку доказування і стосуються предмета спору, суд не вбачає підстав для визнання їх недопустимими лише через технічні дефекти відтворення копій.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та наданих до матеріалів справи письмових доказів, суд дійшов висновку про наявність сукупності підстав для відмови в задоволенні позову.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 5, 7-10, 72, 77, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), Військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )-відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 10.02.2026.

Суддя О.В. Конишева