Справа № 380/24985/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

10 лютого 2026 рокусправа № 380/24985/25
Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу Начальника Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних сил України,

Встановив:

До Львівського окружного адміністративного суду 23.12.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 30.10.2025 № 523/ДСК "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності".

Ухвалою від 26.12.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 23.01.2026 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Позивач подав заяву на усунення недоліків позовної заяви. В обґрунтування зазначає, що про наявність та зміст оскаржуваного наказу стало відомо лише 11.11.2025. Однак, оскаржуваний наказ не містить відомостей про характер та обставини інкримінованого правопорушення та його наслідки, тобто відомостей про те, в чому саме полягали "неправомірні" дії позивача, що, об`єктивно унеможливлювало подання позовної заяви про скасування зазначеного наказу. Зазначає, що звертався із запитами про надання для ознайомлення акту службового розслідування, однак його не отримав. Просить суд поновити строки звернення до суду.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду з означеним позовом виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Як встановлено судом, позовну заяву подано до суду 23.12.2025.

Відповідно до поданих відповідачем доказів, з наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 30.10.2025 № 523/ДСК "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" позивач ознайомлений 11.11.2025, що визнається і самим позивачем.

ВП ВС в постанові від 17.04.2025 року по справі №990/20/25 вказала, що частиною другою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Тобто, поняття «поважні причини пропуску процесуальних строків» є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. У разі якщо особа не знала про допущене порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав. Законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти. Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави виснувати про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав.

Щоб переконатись, що особа могла і повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод, інтересів), суд повинен установити обставини, які б беззаперечно свідчили, що обізнаність особи була ймовірною, а ступінь ймовірності був високим і достатнім для висновку, що строк звернення до суду особа пропустила з поважних причин.

Спір у цій справі стосується проходження публічної служби і строк звернення до суду із цим позовом складає один місяць з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів унаслідок прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження існування причин (явищ, дій), які б могли об`єктивно завадити йому у визначений законом строк оскаржити рішення відповідача.

Доводи позивача про поважність причин пропуску строку звернення до суду з тих причин що оскаржуваний наказ не містить відомостей про характер та обставини правопорушення та його наслідки суд не може взяти до уваги, оскільки ВП ВС виснувала, що суб`єктивне / власне розуміння правових наслідків акта, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не можуть вважатися об`єктивною причиною, яка перешкоджає захищати свої права у строки, встановлені процесуальним законом.

Суд зазначає, що відповідно до п.8 ч.5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Тобто для звернення до суду не є перешкодою відсутність у позивача тих чи інших документів, оскільки такі можуть бути витребувані судом за відповідним клопотанням позивача і позивач не позбавлений у подальшом міняти предмет чи підстави позову.

Крім того, звертаючись до суду 23.12.2025 позивач просив суд в порядку підготовки справи до судового розгляду витребувати наказ Головнокомандувача Збройних Сил України від 15.09.2025 № 455/ДСК "Про призначення службового розслідування"; наказ Головнокомандувача Збройних Сил України від 30.10.2025 № 523/ДСК "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності"; акт службового розслідування, призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 15.09.2025 № 455/ДСК.

Ухвалою від 26.12.2025 відкрито провадження у справі, оскільки були відсутні відомості про дату ознайомлення позивачем з оскаржуваним наказом.

Отже відсутність вказаних документів не була б перешкодою позивачеві у зверненні до суду, якщо б таке звернення відбулося у місячний термін.

Суд вважає, що наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавляли останнього можливості звернутись до суду з вказаним позовом у встановлені строки.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у статті 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене устатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року, не є абсолютним, воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Оцінюючи пояснення позивача щодо строку звернення до суду з вимогами про оскарження спірного наказу, заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, позивачем не доведено та судом не встановлено поважних причин пропуску ним строку звернення до суду. Також, позивачем не доведено існування об`єктивних причин, які перешкоджали йому звернутися до суду у строк з моменту отримання оскаржуваного наказу. Відтак, суд не встановив підстав для поновлення строку звернення до суду.

Згідно пункту 8 частини 1статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Так, частиною третьою статті 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини 3статті 240 КАС України про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

На підставі наведеного та керуючись статтями 122, 123, 240, 241-243, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив :

Визнати неповажними причини пропуску строку ОСОБА_1 для звернення до суду з адміністративним позовом.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу Начальника Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних сил України - залишити без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 10.02.2026.

СуддяКоморний Олександр Ігорович