Справа № 480/4682/24
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2026-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 року Справа № 480/4682/24

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4682/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області , в якій просить:

- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №66 від 16.05.2024, про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із недосягненням пенсійного віку та відсутністю пільгового стажу роботи - протиправним та скасувати його;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком №1, зі зменшенням пенсійного віку у відповідності до ст.12, 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з дня її звернення з заявою про призначення пенсії, тобто з 09 травня 2024 року, провести нарахування та виплату призначеної пенсії.

Відповідно до ухвали від 06 червня 2024 року при відкритті провадження у справі, було залучено до участі у адміністративній справі №480/4682/24 в якості другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, ).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона 25 листопада 2023 року досягла віку 48 років 04 місяці, а тому з урахуванням набутого стажу роботи на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці (список №1), вважала що набула і право на пенсію за віком на пільгових умовах (зі зменшенням пенсійного віку).

У зв`язку із цим, 09 травня 2024 року, позивачка звернулась до регіонального відділення Управління Пенсійного фонду України в Сумській області (м.Шостка) з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. При цьому, як вказує позивачка, нею було подано усі документи, які б підтверджували її право на пенсію за таких обставин.

За результатом розгляду поданої заяви, яка за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, 16.05.2024 року було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за №66. Відмова Відповідача в призначенні ОСОБА_2 пенсії з віком на пільгових умовах мотивована тим, що в розумінні положень статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивачка не досягла пенсійного віку і в неї відсутній необхідний пільговий стаж роботи 7 років 6 місяців. За підрахунками Відповідача загальний стаж роботи ОСОБА_2 (страховий стаж) становить 26 років 04 місяці 21 день, пільговий стаж (за списком №1) - 05 років 01 місяць 11 днів.

Позивачка стверджує, що відповідач позбавив її права на гарантоване Конституцією України пенсійне забезпечення, а тому порушене право підлягає відновленню судом.

Від відповідача - ГУ ПФУ в Рівненській області надійшов відзив згідно якого відповідач зазначає про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, просить суд відмовити в їх задоволенні, оскільки рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії було прийнято правомірно відповідно до норм чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Як свідчить з матеріалів справи, позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла віку 48 років 04 місяці.

З урахуванням набутого стажу роботи на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці (список №1), позивач вважала що набула і право на пенсію за віком на пільгових умовах (зі зменшенням пенсійного віку), у зв`язку із чим, 09 травня 2024 року звернулась до регіонального відділення Управління Пенсійного фонду України в Сумській області (м.Шостка) з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. При цьому, позивачкою було подано документи, які б підтверджували її право на пенсію за таких обставин.

За результатом розгляду поданої позивачкою заяви, яка за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - Відповідачем-1) 16.05.2024 року було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за №66.

Відмова Відповідача в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах мотивована тим, що в розумінні положень статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 не досягла пенсійного віку і в неї відсутній необхідний пільговий стаж роботи 7 років 6 місяців.

За підрахунками Відповідача у позивачки загальний стаж роботи (страховий стаж) становить 26 років 04 місяці 21 день, пільговий стаж (за списком №1) - 05 років 01 місяць 11 днів.

Суд не погоджується з таким рішенням відповідача та вважає відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах необґрунтованою з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.1. ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць при наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

У відповідності до абзацу 4 пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону : жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

В той же час, згідно з рішенням Конституційного Суду №1-р/2020 від 23 січня 2020 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-УІІІ.

Так відповідно до рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23 січня 2020 року застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-УІП для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи - жінкам.

При цьому, Конституційний Суд в пункті 4.1 Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 зазначив, що статтею 13 Закону №1788-ХІІдо внесення змін Законом №213-УІІІ було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, у статті 13 Закону №1788-ХІІдо внесення змін Законом №213-УІІІ було встановлено такий пенсійний вік: у пункті "а" для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах "б"-"з" для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.

У Законі №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-УІІІ, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213-УІІІ, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті "а" - 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах "б"-"з" - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).

Відтак, статтею 13 Закону №1788-ХІІзі змінами, внесеними Законом №213-УІІІ, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах.

За висновками пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, перевіряючи статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-УІІІ, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.

Вказаними положеннями Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213- VIII, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.

Згідно зі статтею 13, частиною 2 статті 14, пунктами "б"-"г" статті 54 Закону №1788- XII у редакції до внесення змін Законом №213-УІІІу осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону №213-VIII змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.

Конституційний Суд України дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію..

Отже особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788-ХІІу редакції до внесення змін Законом №213-УІІІ. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

З урахуванням вказаного, стаття 13, частина 2 статті 14, пункт "б"-"г" статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-УІІІ, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині 1 статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує правові висновки, сформовані у рішенні Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №360/3611/20 (зразкова справа), з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021.

Отже, на пільгових умовах жінки мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Водночас, працівникам-жінкам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 Закону №1788-ХІІ, на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

За приписами статті 12 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за віком, серед іншого, мають жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, можна дійти висновку, що особа (жінка) при стажі роботи не менше 20 років і не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку (55 років) на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Фактичні обставини у даній справі свідчать про те, що Відповідач в рішенні від 16.05.2024 за №66 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1, проаналізувавши подані нею необхідні документи, фактично погодився з наявністю у позивачки :

- 26 років 04 місяці 21 день страхового стажу (який є більше обов`язкових 20 років);

- 05 років 01 місяць 11 днів пільгового стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України (що більшим половини необхідних 7 років 6 місяців).

- пільговий стаж роботи позивачки за Списком №1 набутий до квітня місяця 2015 року.

Виходячи з цього, суд вважає правомірним твердження позивачки стосовно того, щл вона вже має право на зменшення її пенсійного віку на 6 років 08 місяців (1,4 роки х 5 повних років за Списком №1).

Відтак, зважаючи на правове врегулювання спірних правовідносин, яке визначено рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) від 23.01.2020, суд дійшов висновку, що позивачки - ОСОБА_1 набула право на пенсію за віком на пільгових умовах при досягненні віку 48 років 04 місяці (55 років - 06 років 08 місяців). На час розгляду Відповідачем заяви позивачки про призначення пенсії ОСОБА_1 мала вік 48 років 09 місяців, що є достатнім для призначення їй даного виду пенсії.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення з заявою про призначення пенсії, слід зазначити наступне:

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № Я (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те,, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з„ яких є правомірною.

Разом з тим, враховуючи положення статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, захист прав у сфері публічно-правових відносин можливий у спосіб зобов`язання відповідача прийняти певне рішення чи зобов`язання вчинити певні дії.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від ЗО січня 2003 року №3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За загальним правилом, встановленим ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадку, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Тому суд дійшов висновку, що Відповідач-1 має призначити позивачці пенсію саме з дня її звернення з заявою про призначення пенсії, тобто з 09 травня 2024 року, провести відповідні нарахування та виплати.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що «ефективний засіб правового захисту» у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції (Постанова Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12 ).

Враховуючи все вищезазначене, суд вважає, що порушені права позивачки на призначення і отримання пенсії за віком на пільгових умовах підлягають поновленню обраним позивачем способом захисту, шляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що відповідач, відмовивши позивачці в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, не дотримався вимог винного законодавства, такі дії не можуть відповідати приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 1211,20 грн в рахунок відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №66 від 16.05.2024, про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із недосягненням пенсійного віку та відсутністю пільгового стажу роботи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №1, зі зменшенням пенсійного віку у відповідності до ст.12, 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з дня її звернення з заявою про призначення пенсії, тобто з 09 травня 2024 року, провести нарахування та виплату призначеної пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (вул.Короленка, 7, м.Рівне, 33028, ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 (двадцять) коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець