Справа № 520/1933/25
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 р.Справа № 520/1933/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Громадського спілки «Всеукраїнська бізнес асоціація традиційного рибальства» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., м. Харків, по справі № 520/1933/25

за позовом Громадської спілки «Всеукраїнська бізнес асоціація традиційного рибальства»

до Державного агенство розвитку меліорації, рибного господарство та продовольчих програм України треті особи Фізична особа- підприємець ОСОБА_1 , Приватне підприємство «ЗАБРИБГОСП»

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Громадська спілка «Всеукраїнська бізнес асоціація традиційного рибальства» звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державного агентства розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм України, в якому з урахуванням уточнень просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державного агентства розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм України щодо невиконання вимог абзацу дванадцятого частини першої статті 13 Закону України "Про тваринний світ" в частині подання документів з питань надання у користування Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 рибогосподарського водного об`єкта Ладижинського водосховища, органам, які уповноважені приймати рішення про надання у користування такого об`єкту;

- зобов`язати Державне агентство розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм України виконати вимоги абзацу дванадцятого частини першої статті 13 Закону України "Про тваринний світ" в частині подання документів з питань надання у користування Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 рибогосподарського водного об`єкта - Ладижинського водосховища, органам, які уповноважені приймати рішення про надання у користування такого об`єкту;

- визнати протиправною бездіяльність Державного агентства розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм України щодо невиконання вимог абзацу дванадцятого частини першої статті 13 Закону України "Про тваринний світ" в частині подання документів з питань надання у користування Приватному підприємству «ЗАБРИБГОСП» рибогосподарського водного об`єкта Забродівського водосховища, органам, які уповноважені приймати рішення про надання у користування такого об`єкту;

- зобов`язати Державне агентство розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм України виконати вимоги абзацу дванадцятого частини першої статті 13 Закону України "Про тваринний світ" в частині подання документів з питань надання у користування Приватному підприємству «ЗАБРИБГОСП» рибогосподарського водного об`єкта Забродівського водосховища, органам, які уповноважені приймати рішення про надання у користування такого об`єкту.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року у справі № 520/1933/25 у задоволенні адміністративного позову Громадської спілки «Всеукраїнська бізнес асоціація традиційного рибальства» (61020, Харківська обл., місто Харків, пр. Малої Любові, будинок 34, квартира 4, ) до Державного агентства розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм України (вул. Січових стрільців, буд.45-А, м. Київ, 04053, ), третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та Приватне підприємство «ЗАБРИБГОСП» (, 62103, Харківська обл., Богодухівський р-н., с. Москаленки, вул. Москаленки, будинок 9-А) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, щоГромадська спілка «Всеукраїнська бізнес асоціація традиційного рибальства» є добровільним об`єднанням юридичних осіб приватного права, що створене на засадах добровільності та об`єднує своїх учасників на основі єдності інтересів для реалізації мети та завдань Спілки, передбачених цим Статутом.

Відповідно до п. 3.2. Статуту Спілки одним із напрямів діяльності Спілки є захист прав, свобод та законних інтересів суб`єктів спеціальних товарних рибних господарств/членів Спілки шляхом звернення до всіх державних органів, установ, організацій, органів місцевого самоврядування, підприємств незалежно від форми власності та підпорядкування, у тому числі шляхом звернення до судів усіх рівнів, будь-якої юрисдикції, передбачених ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» в інтересах членів Спілки.

До Громадської спілки «Всеукраїнська бізнес асоціація традиційного рибальства» із заявами звернулися її члени - ФОП ОСОБА_1 та ПП «ЗАБРИБГОСП» щодо відмови Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм подати документи про надання у користування відповідних рибогосподарських водних об`єктів, органам, які уповноважені приймати рішення про надання у користування такого об`єкту, та прохали звернулися із відповідними заявами/скаргами, в тому числі до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм.

Державне агентство розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм України листом №2-8.3-16/7697-24 від 21.11.2024 на заяву Громадської спілки «Всеукраїнська бізнес асоціація традиційного рибальства» від 23.10.2024 № 1 щодо відмови ФОП ОСОБА_1 та ПП «Забрибгосп» у наданні в користування рибогосподарських водних об`єктів, які використовуються в режимі спеціальних товарних рибних господарств, повідомило, що відповідно до пункту 1 положення про Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №895 (далі - Положення), Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм (Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, продовольчого забезпечення, меліорації земель та експлуатації державних водогосподарських об`єктів комплексного призначення, міжгосподарських зрошувальних і осушувальних систем. Вказано, що основні завдання та функції Держрнбагснтства визначені пунктами 3 та 4 Положення. Зазначено, що основні засади діяльності та державного регулювання в галузі рибного господарства, збереження та раціонального використання водних біоресурсів, порядок взаємовідносин між органами державної влади, органами місцевого самоврядування і суб`єктами господарювання, які здійснюють рибогосподарську діяльність у водних об`єктах (їх частинах), внутрішніх морських водах і територіальному морі, континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні України та відкритому морі визначено Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» (далі - Закон). Вказано, що статтею 9 Закону встановлені повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства. Зазначено, що відповідно до статті 9 Закону та Положення не передбачено повноважень Держрибагентства з підготовки та подання документів щодо надання у користування рибогосподарських водних об`єктів органам, які уповноважені згідно з вимогами статті 13 Закону України «Про тваринний світ» приймати такі рішення.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відповідачем не було порушено права позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади діяльності та державного регулювання в галузі рибного господарства, збереження та раціонального використання водних біоресурсів, порядок взаємовідносин між органами державної влади, органами місцевого самоврядування і суб`єктами господарювання, які здійснюють рибогосподарську діяльність у водних об`єктах (їх частинах), регулює Закон України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" від 8 липня 2011 року №3677-VI (далі Закон N 3677-VI).

За визначенням статті 1 Закону №3677-VI рибогосподарський водний об`єкт (його частина) - водний об`єкт (його частина), що використовується або може використовуватися для цілей рибного господарства.

Державне управління та регулювання у галузі рибного господарства здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства ,та інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх повноважень, місцеві державні адміністрації (стаття 6 Закону №3677-VI).

Відповідно до статті 9 Закону N 3677-VI до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства відповідно до покладених на нього завдань належать, зокрема:

здійснення державного нагляду (контролю) у галузі охорони, використання та відтворення водних біоресурсів у водних об`єктах (їх частинах) ;

здійснення контролю за дотриманням правил використання об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів;

затвердження режимів рибогосподарської експлуатації водних об`єктів та контроль за діяльністю спеціальних товарних рибних господарств;

здійснення інших повноважень відповідно до цього Закону.

Статтею 11 Закону України Про тваринний світ від 13 грудня 2001 року № 2894-III (далі - Закон № 2894) передбачено, що державне управління та регулювання у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу здійснюють Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, уповноважені центральні органи виконавчої влади у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, до яких належать центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища,- центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, інші уповноважені органи виконавчої влади відповідно до їх повноважень.

Згідно до ст. 13 Закону № 2894-III до повноважень центральних органів виконавчої влади у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу належить:

реалізація державної політики у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу;

здійснення державного регулювання і контролю у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу;

здійснення нормативного регулювання у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу;

організація робіт з охорони, використання і відтворення об`єктів тваринного світу, збереження та поліпшення середовища їх існування, умов розмноження і шляхів міграції;

вирішення відповідних питань у сфері користування об`єктами тваринного світу;

координація діяльності органів державної влади, підприємств, установ, організацій та громадян у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу;

розроблення порядку видачі відповідних дозволів чи інших документів на право використання об`єктів тваринного світу, а також забезпечення видачі таких документів на право використання об`єктів тваринного світу, які належать до природних ресурсів загальнодержавного значення;

прийняття рішення про припинення використання об`єктів тваринного світу у випадках, передбачених цим Законом;

встановлення лімітів, норм використання об`єктів тваринного світу, вирішення в межах своїх повноважень питань щодо регулювання здійснення полювання, рибальства та інших видів використання об`єктів тваринного світу;

визначення за погодженням із "центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну фінансову політику, вартості відповідних дозволів чи інших документів на право добування об`єктів тваринного світу;

подання в установленому порядку документів з питань надання у користування мисливських угідь та рибогосподарських водних об`єктів органам, які уповноважені приймати рішення про надання у користування таких угідь та об`єктів;

видача відповідних дозволів чи інших документів на право переселення об`єктів тваринного світу, організація роботи з їх штучного відтворення;

забезпечення ведення державного обліку чисельності та обліку обсягів добування об`єктів тваринного світу;

організація роботи щодо укладення відповідно до закону з користувачами мисливських угідь та рибогосподарських водних об`єктів договорів про умови здійснення діяльності щодо охорони, використання і відтворення тваринного світу, здійснення контролю за виконанням цих договорів;

ведення моніторингу та державного кадастру тваринного світу;

вирішення інших питань, визначених законами України та покладених на них актами Президента України.

Відповідно до статті 3 Закону № 2894-III об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, є: дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі.

Згідно до статті 20 Закону № 2894-III за умови додержання вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів можуть здійснюватися такі види використання об`єктів тваринного світу, зокрема: рибальство, включаючи добування водних безхребетних тварин.

Відповідно до статті 25 Закону № 2894-III рибальством вважається добування риби та водних безхребетних. На території України відповідно до законодавства може здійснюватися промислове, любительське та спортивне рибальство.

За змістом статті 26 Закону № 2894-III підприємствам, установам, організаціям і громадянам у порядку спеціального використання об`єктів тваринного світу надається право ведення промислового рибальства, включаючи промисел водних безхребетних на промислових ділянках рибогосподарських водних об`єктів та континентальному шельфі України.

Статтею 17 Закону № 2894-III визначено, що до спеціального використання об`єктів тваринного світу віднесені усі види використання тваринного світу (за винятком передбачених законодавством випадків безоплатного любительського і спортивного рибальства у водних об`єктах загального користування), що здійснюються з їх вилученням (добуванням, збиранням тощо) із природного середовища.

Спеціальне використання об`єктів тваринного світу в порядку ведення мисливського і рибного господарства здійснюється з наданням відповідно до закону підприємствам, установам, організаціям і громадянам права користування мисливськими угіддями та рибогосподарськими водними об`єктами.

Спеціальне використання об`єктів тваринного світу здійснюється лише за відповідними дозволами чи іншими документами, що видаються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Ця вимога поширюється також на власників чи користувачів земельними ділянками, на яких перебувають (знаходяться) об`єкти тваринного світу.

Відповідно до статті 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

За змістом статті 51 Водного кодексу України у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми.

Не підлягають передачі у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб водні об`єкти, що:

використовуються для питних потреб;

розташовані в межах територій та об`єктів, що перебувають під охороною відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України".

Водні об`єкти надаються у користування за договором оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом у порядку, визначеному земельним законодавством України. Право оренди земельної ділянки під водним об`єктом поширюється на такий водний об`єкт.

Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Частиною першою статті 85 Водного кодексу України передбачено, що порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством.

Згідно з положеннями статті 59 Земельного кодексу України землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.

Землі водного фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування:

а) державним водогосподарським організаціям для догляду за водними об`єктами, прибережними захисними смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів, гідротехнічними спорудами, а також ведення аквакультури тощо;

б) державним підприємствам для розміщення та догляду за державними об`єктами портової інфраструктури;

в) державним рибогосподарським підприємствам, установам і організаціям для ведення аквакультури;

г) військовим частинам Державної прикордонної служби України у межах прикордонної смуги з метою забезпечення національної безпеки і оборони для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій.

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту.

Використання земельних ділянок водного фонду для рибальства здійснюється за згодою їх власників або за погодженням із землекористувачами.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 2 статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за документацією із землеустрою, звертається з заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У заяві зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До заяви додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частинами 1 та 2 статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Підготовка та процедура проведення земельних торгів визначається статтею 137 Земельного кодексу України.

Частиною 7 статті 137 Земельного кодексу України встановлено, що особа, яка бажає взяти участь у земельних торгах, подає через особистий кабінет в електронній торговій системі:

а) заяву про участь у земельних торгах, підписану кваліфікованим електронним підписом;

б) для юридичної особи - копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або копію документа про реєстрацію у державі її місцезнаходження (витяг із торговельного, банківського або судового реєстру тощо), засвідчену згідно із законодавством держави його видачі, перекладену українською мовою (для юридичної особи - нерезидента), інформацію про державу, в якій зареєстровані або мають постійне місце проживання засновники (учасники) юридичної особи, у статутному (складеному) капіталі якої є частка іноземного капіталу, інформацію про кінцевого бенефіціарного власника. Якщо особа не має кінцевого бенефіціарного власника, зазначається інформація про відсутність кінцевого бенефіціарного власника і про причину його відсутності;

для громадянина України, фізичної особи - підприємця - копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або копію паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

для іноземних громадян та осіб без громадянства - інформацію про прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), громадянство (підданство) іншої держави, постійне місце проживання в державі, громадянином (підданим) якої є особа, копію документа, що посвідчує особу.

З аналізу вищезазначених норм слідує, що порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством. Водні об`єкти надаються у користування за договором оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом у порядку, визначеному земельним законодавством України органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Для реалізації права на отримання водного об`єкта у користування (оренду) заінтересована особа самостійно звертається до уповноваженого органу із заявою.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що ФОП ОСОБА_1 , яка проводить діяльність відповідно до основного КВЕД 03.12 Прісноводне рибальство, здійснює свою діяльність на Ладижинському водосховищі на підставі Режиму рибогосподарської експлуатації та Дозвілом №33 на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) строком дії з 05.01.2018 по 05.01.2023, звернулась із заявою до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм в якій просила подати документи з питань надання у користування ФОП ОСОБА_1 рибогосподарського водного об`єкта - Ладижинського водосховища, яке знаходиться в межах території адміністративних Гайсинського, Немарівського (нині Райгородська територіальна громада Гайсинського району) і Тульчинського районів, органам, які уповноважені приймати рішення про надання у користування такого об`єкту. Разом до заяви ФОП ОСОБА_1 надано копію свідоцтва, копію Режиму рибогосподарської експлуатації Ладижинського водосховища, копію дозволу.

Також, з матеріалів справи встановлено, що ПП «Забрибгосп», яке проводить діяльність, зокрема, відповідно до КВЕД 03.12 Прісноводне рибальство, здійснює свою діяльність на Забродівському водосховищі на підставі Режиму рибогосподарської експлуатації, звернулось із заявою до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм в якій просило подати документи з питань надання у користування ПП «Забрибгосп» рибогосподарського водного об`єкта - Забродівського водосховища Богодухівського району Харківської області, органам, які уповноважені приймати рішення про надання у користування такого об`єкту. Разом до заяви ПП «Забрибгосп» надано копію статуту,?копію виписки, копію Режиму рибогосподарської експлуатації Забродівського водосховища.

Державне агентство розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм України листом №3-6.2.3.-16/6584-24 від 04.10.2024 та листом №3-6.2.3.-16/6776-24 від 16.10.2024 повідомило ФОП ОСОБА_1 та ПП «Забрибгосп», що частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 9 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» та Положення про Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року №895, не передбачено повноважень Держрибагентства з підготовки та подання документів щодо надання у користування рибогосподарських водних об?єктів органам, які уповноважені згідно з вимогами статті 13 Закону України «Про тваринний світ» приймати такі рішення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду з позовною заявою Громадська спілка «Всеукраїнська бізнес асоціація традиційного рибальства» просила суд визнати протиправною бездіяльність Державного агентства розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм України щодо невиконання вимог абзацу дванадцятого частини першої статті 13 Закону України "Про тваринний світ" в частині подання документів з питань надання у користування ФОП ОСОБА_1 та ПП «Забрибгосп» рибогосподарського водного об`єкта та зобов`язати Державне агентство розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм України виконати вимоги абзацу дванадцятого частини першої статті 13 Закону України "Про тваринний світ" в частині подання документів з питань надання у користування Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 та ПП «Забрибгосп» рибогосподарського водного об`єкта.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 895 затверджено Положення про Державне агентство меліорації та рибного господарства України (Держрибагентство).

Пунктом 1 Положення про Держрибагентство передбачено, що Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм (Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економіки, довкілля та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, продовольчого забезпечення, гідротехнічної меліорації земель та експлуатації державних водогосподарських об`єктів комплексного призначення, міжгосподарських зрошувальних і осушувальних систем.

Пунктом 3 Положенням №895 встановлено, основними завданнями Держрибагентства є:

1) реалізація державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, продовольчого забезпечення, гідротехнічної меліорації земель та експлуатації державних водогосподарських об`єктів комплексного призначення, міжгосподарських зрошувальних і осушувальних систем;

2) внесення на розгляд Міністра економіки, довкілля та сільського господарства пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, продовольчого забезпечення, гідротехнічної меліорації земель та експлуатації державних водогосподарських об`єктів комплексного призначення, міжгосподарських зрошувальних і осушувальних систем.

Приписами 4 Положенням №895 встановлено, які завдання покладені на Держрибагентство.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм (Держрибагентство) не має права вирішувати питання щодо надання у користування земельних ділянок та розміщених на них водних об`єктів, оскільки таке питання віднесене до повноважень відповідних органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.

Враховуючи вказане, особи, які зацікавлені в одержанні у користування земельної ділянки мають звернутися з заявою до органу до повноважень якого відповідно до приписів Земельного кодексу України віднесено питання щодо надання у користування земельних ділянок та розміщених на них водних об`єктів.

Разом з цим, позивачем обрано спосіб захисту у формі визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання його вчинити певні дії, а саме - подати документи з питань надання у користування конкретного рибогосподарського водного об`єкта конкретним суб`єктам господарювання.

Водночас, стаття 13 Закону України № 2894-III «Про тваринний світ» передбачає належність до повноважень центральних органів виконавчої влади подання документів з питань надання у користування мисливських угідь та рибогосподарських водних об`єктів органам, уповноваженим приймати відповідні рішення, має відсилочний характер.

Її зміст не встановлює самостійного механізму подання документів, а лише визначає загальну компетенцію органу з формування та направлення документів в установленому порядку

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, визначальним для суду при вирішенні адміністративного спору є встановлення наявності чи відсутності порушеного прав позивача діями, бездіяльністю чи рішенням відповідача.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Водночас, з огляду на відсилочний характер статті 13 Закону України № 2894-III «Про тваринний світ», відсутність у ній чіткого переліку документів, строків та процедури їх подання унеможливлює встановлення судом факту протиправної бездіяльності відповідача.

За таких обставин, позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності шляхів реалізації абз.12 ч.1 ст. 13 Закону України "Про тваринний світ", колегія суддів вважає безпідставним, оскільки діючим законодавством, а саме Земельним кодексом України та Водним кодексом України, визначений порядок реалізації права особи на отримання водного об`єкта та земельної ділянки у користування, шляхом звернення до уповноважених органів з відповідною заявою.

Враховуючи вказане, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частиною 1 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За визначенням, наведеним у статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадської спілки «Всеукраїнська бізнес асоціація традиційного рибальства» залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2025 по справі № 520/1933/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 11.02.2026 року