Справа № 756/11051/25
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2026-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Ганечко О.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серія ВНА № 5234687, винесену 16 липня 2025 року поліцейським 2 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області капралом поліції Юрчуком Ю.Ю., відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Позов обґрунтовано тим, що оскільки прилади вимірювання швидкості повинні бути розміщені лише стаціонарно вмонтованим способом, натомість ручне вимірювання швидкості прямо суперечить приписам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

На думку скаржника, доказом вчинення адміністративного правопорушення є фототаблиця, яка не була надана позивачу, що вказує про безпідставність спірної постанови.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05 вересня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що доказів, того, що лазерний вимірювач швидкості «TruCam» LTI 20/20, серійний номер 008354 був закріплений (розміщений) патрульним поліцейським в порядку, передбаченому ст.40 Закону «Про Національну поліцію» суду не надано.

На думку скаржника, суд першої інстанції помилково визнав встановленим той факт, що постанова ЕНА № 5234687 від 16 липня 2025 року винесена без порушень норм чинного законодавства, не в повній мірі дослідив норми чинного законодавства, докази та пояснення надані ОСОБА_1 і безпідставно відмовив в задоволенні позовних вимог, прийнявши незаконне рішення.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 липня 2025 року поліцейським управління патрульної поліції Рівненської області винесено постанову серії ЕНА № 5234687 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною четвертою статті 122 КУпАП.

Підставою для винесення вказаної постанови слугував той факт, що ОСОБА_1 рухався в н. п. Бабин, Рівненського району, Рівненської області по 309 км А/Д М-06 Київ-Чоп, керуючи транспортним засобом JEEP Renegade, державний номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху, а саме в населеному пункті Бабин рухався зі швидкістю 104 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TruCam LTI 20/20.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з огляду на вчинення правопорушення, тому дії інспектора є правомірними, вчинені в межах повноважень, з дотриманням вимог законодавства.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Згідно статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 вказаних Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У силу вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та інше.

Вказане узгоджується з пунктом 2.3 Правил дорожнього руху України згідно з підпунктом «б» якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною четвертою статті 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказані норми свідчать про те, що Національна поліція України уповноважена через посадових осіб притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема, у разі перевищення у населених пунктах встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

При цьому, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (п.1 статті 247 КУпАП).

Відповідно, стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 16 липня 2025 року ОСОБА_1 рухався в н. п. Бабин, Рівненського району, Рівненської області по 309 км А/Д М-06 Київ-Чоп, керуючи транспортним засобом JEEP Renegade, державний номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху, а саме в населеному пункті Бабин рухався зі швидкістю 104 км/год.

При цьому, швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TruCam LTI 20/20.

Зазначений доказ суд визнає допустимим доказом з огляду на те, що у постанові зазначено, який технічний прилад застосовувався при вимірюванні швидкості та вказано про фіксування на портативний пристрій TruCam, що свідчить про правомірність застосування такого лазерного вимірювача швидкості TruCam.

Окрім того, в матеріалах справи наявна роздруківка з лазерного вимірювача швидкості руху TruCam LTI 20/20 зі серійним номером ТС008354 разом з відеозаписом, які підтверджують рух автомобіля Jeep Renegade, державний номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 104 км/год в межах населеного пункту с.Бабін, що є порушенням п. 12.4 Правил дорожнього руху України.

Так, лазерний вимірювач відноситься саме до ручних вимірювачів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, що підтверджується листом ДП «Всеукраїнського державного науково-виробничого центру стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01 жовтня 2019 року № 22-38/1-49.

Лазерний вимірювач швидкості «TruCam 20/20» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, отже фіксує правопорушення в автоматичному режимі й у випадку тримання посадовою особою (інспектором) його в руках.

Фіксації швидкості приладом TruCam з руки є належними, з огляду на те, що лазерний вимірювач швидкості «TruCam 20/20» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів. Отже, даний прилад фіксує правопорушення в автоматичному режимі, навіть у випадку тримання посадовою особою (інспектором) його в руках.

На підставі позитивних результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05 квітня 2012 року №437 було затверджено тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний «TruCam» LTI 20/20, який зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером «У3197-12».

Також Мінеконономрозвідку ДП «Всеукраїнським державним науково-виробничим центром стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП Урметртестстандарт») надано листи роз`яснення від 01.10.2019 № 22-38/49 та від 03.09.2021 року № 22-38/49, що опломбування лазерних випромінювачів швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20, не передбачене експлуатаційними документами, методикою повірки або іншими нормативними документами.

У вищезазначеному листі проінформовано також, що прилад TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів (ТЗ), тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного ручного режиму роботи, прилад також може бути встановлено на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі. В автоматичному режимі без участі оператора забезпечується циклічне виконання послідовності дій: вибір цільового ТЗ, вимірювання швидкості руху ТЗ, документування результатів вимірювання та фотофіксація належної до цих результатів дорожньої ситуації.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки за №22-01/32850, виданого 03 грудня 2025 року ДП «Укрметртестстандарт» лазерний вимірювач швидкості «TruCam» LTI 20/20, серійний номер 008354, виробництва «Laser Technology Inc.», США, є придатним для застосування до 03 грудня 2025 року.

До того ж, Постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2017 № 833 «Про функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі», визначено, що технічні засоби (прилади контролю) - це пристрої, що дають змогу в автоматичному режимі здійснювати виявлення та фотозйомку або відеозапис подій, що містять ознаки адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, та інформація в яких захищена згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах.

Такі технічні засоби входять до системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі (далі - система), визначення терміну якої встановлює, що це - взаємопов`язана сукупність технічних засобів (приладів контролю), програмних і апаратних засобів обробки отриманих за допомогою технічних засобів (приладів контролю) інформаційних файлів та метаданих, обміну з використанням телекомунікаційних мереж інформацією, необхідною для реалізації організаційних і процесуальних заходів під час здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, що функціонує в єдиній інформаційній системі МВС.

У даному випадку, лазерний вимірювач швидкості TruCam є засобом саме вимірювальної техніки, а не засобом фото-відеофіксації і відповідає вимогам Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», відповідно до статті 1 якого засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання про те, що засіб вимірюваної техніки «TruCam» LTI 20/20, серійний номер 00835, є належним засобом для встановлення швидкості руху транспортних засобів, а тому фіксування правопорушення, яке здійснено за допомогою цього приладу є належним та допустимим доказом вчинення позивачем порушення пункту 12.4 Правил дорожнього руху України.

Стосовно місця розташування знаку, слід зазначити наступне.

Так, знак 5.49 Правил дорожнього руху України визначений попереджувальний дорожній знак «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Дорожній знак 5.50 «Кінець населеного пункту» - місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Знаки 5.49 і 5.50 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

Підпунктом «б» пункту 12.9 Правил дорожнього руху визначено, що водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно, знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» забороняє в зоні (населений пункт, мікрорайон, зона відпочинку тощо) рух із швидкістю, яка перевищує зазначену на знаку.

У той же час, дія знаку 3.31 Правил дорожнього руху щодо обмеження швидкості руху 50км/год поширюється на весь населений пункт, при в`їзді в населений пункт, та не обмежується лише відрізком дороги, де було зафіксовано правопорушення.

У свою чергу, дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням ПДР за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів.

Оскільки прилад ТruCam, не є автоматичним засобом вимірювальної техніки, а дорожній знак 5.76 ПДР України інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів саме щодо змонтованої техніки. При зупинці патрульним автомобіля наявність попереджувального знаку не є необхідною, адже фото-, відеофіксація здійснюється не постійно, а лише в момент наявності на дільниці дороги екіпажу патрульної поліції.

Оскільки інкриміноване позивачу правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі, а перевищення швидкості руху відбулося в межах населеного пункту Бабин на автошляху АД М-06 Київ-Чоп 309 км, тому відсутність дорожнього знаку 5.76 ПДР України не впливає на суть порушення п. 12.4 ПДР України.

До того ж, вказаний дорожній знак 5.76 є інформаційно-вказівним знаком.

З матеріалів справи вбачається, що згідно пункту 4.1 листа Служби автомобільних доріг в Рівненській області №8/1458 від 07 вересня 2022 року (за вих. №25500/41/30/03 від 17 серпня 2022 року) , в с. Бабин (в напрямку руху від м. Київ до м. Львів) дорожній знак 5.49 «Початок населеного пункту» села Бабин розташований на 306+945 км автомобільного шляху М-06 Київ-Чоп; дорожній знак 5.50 «Кінець населеного пункту» села Бабин розташований на 306+945 км автомобільного шляху М-06 Київ-Чоп; дорожній знак 5.76 «Автоматична фіксація порушень ПДР» в с.Бабин розташований 306+930. Пункт 4.2 (в напрямку руху від м. Львів до м. Київ) дорожній знак 5.49 «Початок населеного пункту» села Бабин розташований на 310+490 км автомобільного шляху М-06 Київ-Чоп; дорожній знак 5.50 «Кінець населеного пункту» села Бабин розташований на 310+490км автомобільного шляху М-06 Київ-Чоп; дорожній знак 5.76 «Автоматична фіксація порушень ПДР» в с.Бабин розташований 310+470.

Вказана обставини свідчать про висновку про помилкове зазначення початку та кінця населеного пункту в одній й тій самій координаті, тому логічним слід вважати, що в одній координаті улаштований знак «початок та кінець населеного пункту», але в протилежних напрямках.

Даний висновок відповідає відповіді на запит Служби відновлення та розвитку інфрастуктури у Рівенській області від 03 вересня 2025 року за вих.№8/1547, в якому зазначено, що на автодорозі М-06 Київ -Чоп походу руху на м.Київ: улаштований знак 5.49 «початок населенного пункту» с.Бабин на км 310+490; встановлений дорожній знак 5.50» кінець населеного пункту» с.Бабин км306+945. На ділянці дороги М-06 Київ-Чоп по ходу руху на м.Львів: км 306+945 встановлений дорожній знак 5.49 «початок населеного пункту» с.Бабин, км 310+490 встановлений дорожній знак 5.5.0 «кінець населеного пункту» с.Бабин.

Також під час розгляду справи судом досліджені та враховані долучені відповідачем до відзиву докази фіксації порушення проведеного не в автоматичному режимі, з відеозапису встановлено дату 16 липня 2025 року, час 10:15 год. та місце розташування інспектора патрульної поліції за координатами 50.60314 N - 26.51786E, що відповідають відомостям в постанові - 309 км АД М-06 Київ-Чоп, якими повністю спростовуються твердження позивача про перевищення ним швидкості руху транспортного засобу поза зоною дії дорожнього знаку 5.49, яким встановлено обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год.

При цьому, у відповідності до відеозапису з нагрудного портативного відеореєстратора, інспектор роз`яснив права та обов`язки особи, яка притягується до відповідальності, сповістив про причину зупинки - перевищення швидкості руху, вказав які положення Правил дорожнього руху, які порушив ОСОБА_1 . Інспектор роз`яснив правопорушнику норми чинного законодавства, його права та обов`язки, порядок оскарження постанови. Також на вимогу порушника інспектор надав відомості Служби автомобільних доріг у Рівненській області про місце розташування дорожніх знаків.

При цьому, на вимогу ОСОБА_1 інспектор надав для перегляду докази фіксації швидкості руху лазерним вимірювачем «TruCam» LTI 20/20, серійний номер 008354, де зафіксовано швидкість руху 104 км/год, що спростовує твердження позивача про не надання доказів порушення ним ПДР.

При цьому, достовірність інформації про порушення Правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

У відповідності до статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Колегія суддів наголошує на тому, що стаття 40 Закону України «Про Національну поліцію» не містить приписів щодо можливості використання поліцією лише змонтованих технічних приладів. Натомість зазначена норма права передбачає можливість монтажу або розміщення таких приладів по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відтак, відповідачем на виконання покладеного на нього обов`язку доказування, регламентованого частиною другою статті 77 КАС України, було доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке останнього було притягнуто до відповідальності.

Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбачених частиною четвертою статті 122 КУпАП, а доводи позивача не спростовують висновки поліцейського.

Вказане у сукупності з урахуванням всіх зібраних матеріалів, в достатній мірі підтверджує наявність в діях позивача ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статтею 122 КУпАП.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Тобто, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху України.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321 КАС України суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 вересня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді О.М. Ганечко

В.В. Кузьменко