Справа № 520/28267/25
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2026-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 р. Справа № 520/28267/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради щодо затримки у проведенні виплат за грошовими зобов`язаннями з розрахунку щорічних разових грошових допомог до 5 травня учасникам бойових дій та на виконання рішень судів по судових справах №520/183393/20, №520/13589/21, непроведення компенсації інфляційних втрат і 3%річних заданими грошовими зобов`язаннями;

- стягнути з Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради на користь позивача за період затримки в розрахунку в 2020 році разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій з 05.05.2020 року по 18.04.2024 року інфляційні втрати в розмірі 3 639,62 грн. та 3% річних у розмірі 807,08 грн.;

- стягнути з Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради на користь позивача за період затримки в розрахунку в 2021 році разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій з 30.09.2020 року по 29.09.2025 року інфляційні втрати в розмірі 4 568,40 грн., 3% річних у розмірі 876,43 грн. та за період з 30.09.2021 року по 19.11.2021 року інфляційні втрати в розмірі 25,45 грн., 3% річних у розмірі 6,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про наявність підстав для стягнення з Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради інфляційних втрат та 3% річних за період затримки розрахунку разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій з 05.05.2020 року по 18.04.2024 року, а також за період затримки розрахунку разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій з 30.09.2020 року по 29.09.2025 року.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі без виклику сторін в судове засідання та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копію ухвали про відкриття провадження було надіслано відповідачу до його Електронного кабінету в системі "Електронний суд" та ним отримано, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа.

Через систему "Електронний суд" представником відповідача надіслано відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 є учасником бойових дій та користується пільгами та перевагами передбаченими Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», отримує соціальну виплату як учасник бойових дій до 5 травня згідно ст.12 вказаного Закону.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року по справі №520/18393/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення суми задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради щодо виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня не в повному обсязі. Зобов`язано Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року по справі №520/13589/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судові рішення набрали законної сили.

Згідно ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання рішення суду по справі №520/18393/2020 відповідачем перераховано позивачу кошти 18.04.2024, що підтверджено банківською випискою (а.с. 20); на виконання рішення суду по справі №520/13589/21 відповідачем перераховано позивачу кошти 19.09.2025, що підтверджено банківською випискою (а.с. 21). Вказане не заперечується сторонами.

Посилаючись на дані Мінфіну, позивач вважає, що наявні підстави для стягнення з УПСЗНА Індустріального району ХМР інфляційних втрат в розмірі 3% річних за період затримки розрахунку разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій з 05.05.2020 року по 18.04.2024 року, а також за період затримки розрахунку разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій з 30.09.2020 року по 29.09.2025 року.

Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини третьої статті 11 та частини першої статті 13 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Законодавець у частині першій статті 509 ЦК України визначив зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника відносно кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати у боржника виконання відповідного обов`язку, і таке зобов`язання в силу частин другої та третьої статті 11 ЦК України може виникати на підставі договорів та інших правочинів, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства тощо.

Поряд з цим, стягнення інфляційних втрат регулюється статтею 625 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У той же час, за змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Такі висновки відповідають правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 06.06.2012 у справі №6-49цс12, від 24.10.2011 у справі №6-38цс11 та постанова Верховного Суду від 18.07.2018 у справі №2а-11853/10/1570.

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем відсутні цивільні правовідносини, оскільки спірні правовідносини щодо виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня врегульовано Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який є спеціальним законом та визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення.

У свою чергу, у постанові від 18.03.2020 у справі №711/4010/13-ц Великою Палатою Верховного Суду сформовано висновок, відповідно до якого приписи статті 625 ЦК України не застосовуються до трудових правовідносин, сімейних та інших правовідносин, які регулює спеціальне законодавство.

Вказана правова позиція була висловлена також Верховним Судом України у постанові від 20.01.2016 у цивільній справі №6-2759цс15.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2023 у справі № 686/7081/21 також зазначено, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачають договір або спеціальний закон, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (пункт 43).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність цивільно-правових відносин між позивачем та відповідачем як суб`єктом владних повноважень, відсутність цивільно-правового порушення з боку відповідача, яке мало би складатися з протиправної поведінки (умисне протиправне користування відповідачем коштами належними позивачеві), що спричинила збитки, вини заподіювача, шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між ними.

Відтак, в цій справі у відповідача не виникло перед позивачем грошового зобов`язання в розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, як зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, а відтак відповідач не є боржником, що прострочили виконання грошового зобов`язання, у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України, тому положення статей 549 та 625 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних відносин.

Аналогічні правові висновки щодо застосування вищевказаних норм права викладені в постанові Верховного Суду від 15.04.2021 в адміністративній справі №807/542/17.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З огляду на вказане, підстави для стягнення на користь позивача суми 3% річних та втрат від інфляції відсутні.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради (вул. Біблика, буд. 6, м. Харків, 61007, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.