Справа № 280/10717/25
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2026-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року Справа № 280/10717/25 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України, Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, Вознесенівського відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач), в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України (далі - відповідач 1), Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області (далі - відповідач 2), Вознесенівського відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (далі - відповідач 3), в якій позивач просить суд:

Визнати протиправними дії УДМС України в Запорізькій області щодо збирання, обробки та внесення до Єдиного державного демографічного реєстру персональних даних та присвоєння унікального номеру запису у реєстрі НОМЕР_7 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (відповідь №К-9848-25/2301.2/168-25 від 29.10.2025) щодо відмови здійснити повноваження в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати протиправними дії Вознесенського відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (відповідь №2314-749/2314.1-25 від 15.10.2025) щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Вознесенській відділ у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Державну міграційну службу України знищити (видалити, анулювати) присвоєний унікальний номер запису у реєстрі НОМЕР_7 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати протиправною бездіяльність Державної міграційної служби України щодо невжиття заходів зі знищення (видалення, анулювання) присвоєного унікального номеру запису у реєстрі НОМЕР_6 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є батьком та законним представником неповнолітньої дитини ОСОБА_2 . У зв`язку з необхідністю отримання паспорта громадянина України зразка 1994 року, а також знищення унікального номеру запису у реєстрі (УНЗР), звернувся до Вознесенського відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, Державної міграційної служби України. Безпідставним є посилання відповідачів щодо того, що оскільки надано згоду на збір та обробку персональних даних дитини та їй присвоєно номер (УНЗР НОМЕР_5) за результатами оформлення та отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон, дитина не має права на оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року. Відповідачі не діяли законно при внесенні інформації про персональні дані дитини, тому мають знищити (видалити, анулювати) її персональні дані з Єдиного Державного демографічного реєстру, оскільки відкликано згоду на збір та обробку персональних даних у Єдиному державному демографічному реєстрі та дитині всупереч релігійних переконань присвоєно УНЗР. Номер, який присвоєно дитині за результатами отримання біометричного паспорта громадянина України для виїзду за кордон, присвоєно їй без згоди батьків або одного з них та її згоди, за відсутності поінформованості, роз`яснень наслідків надання згоди на збір та обробку персональних даних і законодавства, у т.ч. роз`яснень закону щодо цього. Позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 08 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач 1 та відповідач 2 надали до суду 17 грудня 2025 року відзиви на позовну заяву, у яких вважають, що адміністративний позов не може бути задоволений з огляду на наступне. Згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру на ім`я ОСОБА_2 за допомогою засобів Реєстру оформлено три паспорти громадянина України для виїзду за кордон. При оформлені заяв-анкет надана згода на внесення до Єдиного державного демографічного реєстру інформації та відцифрованих відбитків пальців рук. На підставі заяви анкети від 26.04.2016 присвоєно унікальний номер запису реєстру НОМЕР_5, який є незмінним. В подальшому, ОСОБА_2 разом із законним представником ОСОБА_3 звертались із заявою анкетою № 5805795 від 26.06.2017 та № 18594225 від 20.03.2021 для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Новий УНЗР при цьому не присвоювався. З 2016 року ОСОБА_2 користується документами виготовленими засобами Реєстру, за вказаний період оформлено три документи, при виготовленні яких було надано згоду на обробку персональних даних та присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі. Закон не передбачає підстави та право вимагати видалення даних з Реєстру. УНЗР не може бути видалено з Реєстру якщо особа отримувала документи, що посвідчують особу чи її спеціальний статус, із застосуванням засобів Реєстру. Відкликання згоди можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, але не тих даних, які вже були оброблені. Рішення та процеси, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими. Чинне законодавство не передбачає можливості знищення, видалення чи анулювання присвоєного особі УНЗР, а тому Державна міграційна служба України не має відповідних повноважень, що виключає можливість покладення на орган обов`язку щодо вчинення таких дій. Відповідно, невчинення ДМС України дій, які законом не передбачені, не може вважатися протиправною бездіяльністю. В задоволенні позовної заяви відповідач 1, відповідач 2 просить суд відмовити у повному обсязі.

На підставі матеріалів справи, суд встановив наступні обставини.

15.06.2024 на адресу Вознесенівського відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області надійшла заява ОСОБА_1 від 13.06.2024 про надання інформації стосовно оформлення документів ОСОБА_2 за допомогою Єдиного державного демографічного реєстру та щодо наявності унікальний номер запису у реєстрі, та про оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року.

27.06.2024 за вих. № 2314-620/2314.1-24 Вознесенівським відділом у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області надано відповідь на зазначені заяви, де повідомлялось про оформлення із застосуванням засобів Реєстру трьох документів, а саме: паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 18.05.2016 (втрачений); паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 30.06.2024 строком дії до 30.06.2021; паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 від 31.03.2021 строком дії до 31.03.2025. ОСОБА_2 присвоєний УНЗР НОМЕР_8. Повідомлялось, паспорта громадянина України містить безконтактний електронний носій, та оформлення паспорта відповідно до Положення №2503-ХІІ, є виключенням, та до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України, паспорт оформляється собі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, у зв`язку із ненаданням особою згоди на обробку персональних даних.

01.10.2025 за вх. № 343/2314.1-25 до Вознесенівського відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області повторно надійшло повторне звернення. 13.10.2025 вх. № К-9848-25 аналогічне звернення надійшло до Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області.

15.10.2025 Вознесенівський відділ у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області листом повідомив, зокрема, що обсяг внесених біометричних даних, у разі оформлення паспорта у формі ID картки, буде відповідати обсягу, який вже містяться у Реєстрі. Зважаючи на те, що інформація про персональні дані були отримані за зверненням і без порушень вимог закону та є достовірною, відсутні підстави для видалення УНЗР, а також даних.

29.10.2025 Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області надана відповідь, у якій повідомлено, що рішенням у справі №280/10864/24 у повному обсязі відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій щодо відмови у здійсненні повноважень з оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у формі паспортної книжечки; зобов`язання Державної міграційної служби України знищити (видалити, анулювати) присвоєний унікальний номер запису в реєстрі (УНЗР); визнання протиправними дій Управління ДМС України в Запорізькій області щодо збирання, обробки та внесення до Єдиного державного демографічного реєстру персональних даних та присвоєння УНЗР неповнолітній ОСОБА_2 . У разі наявності судового рішення, яке зобов`язує Вознесенівський відділ у м. Запоріжжі здійснити оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року у формі паспортної книжечки, Управління підтверджує готовність сприяти його виконанню в межах наданих повноважень.

Вважаючи такі відмови відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з частиною другою статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

За змістом частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України, зокрема, визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.

Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI) визначено правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону 5492-VI Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Реєстр та майнові права інтелектуальної власності на створені на замовлення уповноважених суб`єктів для функціонування Реєстру об`єкти інтелектуальної власності належать державі. Відчуження, передача чи інше використання, ніж визначено цим Законом, Реєстру, його структурних складових та майнових прав інтелектуальної власності забороняються.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 5492-VI внесення інформації до ЄДДР здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в ЄДДР та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в ЄДДР є незмінним.

Частиною першою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року № 2297-VI (далі - Закон №2297-VI) установлено, що мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

За визначенням, наведеним у статті 2 Закону № 2297-VI, персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частини п`ята та шоста статті 6 Закону № 2297-VI).

Одним із документів, які оформляються із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон (підпункт «б» пункту першого частини першої статті 13 Закону № 5492-VI).

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону №5492-VI паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, містять безконтактний електронний носій.

Згідно з частинами першою-другою статті 14 Закону № 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 5492-VI бланки документів, які містять безконтактний електронний носій, виготовляються відповідно до вимог державних (національних) та міжнародних стандартів та з урахуванням рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (ICAO) і повинні мати ступінь захисту, що унеможливлює їх підроблення.

Бланки документів, які не містять безконтактного електронного носія, виготовляються відповідно до вимог державних (національних) та міжнародних стандартів і повинні мати ступінь захисту, що унеможливлює їх підроблення.

За положеннями частини другої статті 15 Закону № 5492-VI бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 5492-VI оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом.

Частинами четвертою, п`ятою статті 16 Закону № 5492-VI установлено, що головний обчислювальний центр здійснює автоматизовану перевірку даних, отриманих з бази даних розпорядника Реєстру, формує набори даних та забезпечує виготовлення документів.

Статтею 7 Закону № 5492-VI визначено перелік інформації про особу, яка вноситься до Реєстру, в якій, крім зазначеного, передбачено, що у разі оформлення паспорта громадянина України до Реєстру за згодою особи вносяться також відцифровані відбитки пальців рук особи (пункт 13 частини першої статті 7).

Інформація, яку тут виокремлено, у розумінні пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 5492-VI, є біометричними даними, параметрами, тобто сукупністю даних про особу, зібраних на основі фіксації її характеристик, що мають достатню стабільність та істотно відрізняються від аналогічних параметрів інших осіб.

Відповідно до частини шостої статті 7 Закону № 5492-VI забороняється вимагати від осіб та вносити до Реєстру інформацію, не передбачену цим Законом. Забороняється вимагати від осіб персональні дані, що свідчать про етнічне походження, расу, політичні, релігійні чи інші переконання, звинувачення у скоєнні злочину або засудження до кримінального покарання, а також дані щодо здоров`я або статевого життя.

Паспорт громадянина України для виїзду за кордон є одним із документів, які оформляються із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, порядок оформлення, видачі, обміну якого регламентує Закон № 5492-VІ та прийняті на виконання цього Закону урядовими постанови від 07.05.2014 № 152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон» (далі - Постанова № 152), від 18 жовтня 2017 року № 784 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації», від 26.11.2014 №669 «Про затвердження Порядку отримання, вилучення з Єдиного державного демографічного реєстру та знищення відцифрованих відбитків пальців рук особи» (далі - Порядок).

Відповідно до частини другої статті 14 Закону № 5492-VI документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Усі документи, які перелічено в частині першій статті 13 Закону № 5492-VI, за винятком посвідчення особи на повернення в Україну, тимчасового посвідчення громадянина України та посвідчення водія, згідно із Законом № 5492-VI, повинні містити безконтактний електронний носій, за фактом виготовлення якого до Реєстру підлягають внесенню відомості про особу та документ (серія, номер, дата персоналізації), щодо якого прийнято рішення про його оформлення.

Абзацом другим статті 4 Закону №5492-VI установлено, що внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним (стаття 10 Закону № 5492-VI).

Частиною третьою статті 10 Закону № 5492-VI установлено, що для внесення інформації до Реєстру та для оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених), обміну документів за зверненням заявника формується заява-анкета, зразок якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що здійснює формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, в установленому порядку.

Отже, паспорт громадянина України для виїзду за кордон оформлюється виключно із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, до якого вноситься інформація щодо ідентифікації осіб, які звернулися для оформлення такого паспорта, зокрема, автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі.

Судом встановлено, що законні представники в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 тричі звертались за оформленням за допомогою засобів ЄДДР паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

При цьому, при оформлені заяв-анкет надавалась згода на внесення до Єдиного державного демографічного реєстру інформації та відцифрованих відбитків пальців рук.

На підставі заяви анкети від 26 квітня 2016 року присвоєно ОСОБА_2 унікальний номер запису реєстру НОМЕР_5 (УНЗР).

Відтак, УНЗР присвоєно неповнолітній ОСОБА_2 із дотриманням вимог Закону № 5492-VI, а також Закону № 2297-VI, адже при заповненні заяви-анкети надавалась згода на внесення до Єдиного державного демографічного реєстру інформації та відцифрованих відбитків пальців рук.

Доводи позивача про те, що ДМС не додержані вимоги статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» при заповненні заяви-анкети про внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, суд не приймає, позаяк відсутні будь-які докази порушення відповідачами вимог Закону № 2297-VI, а законний представник, звертаючись за оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон та заповнюючи заяву-анкету, добровільно надала згоду на внесення до Єдиного державного демографічного реєстру інформації та відцифрованих відбитків пальців рук.

Аргумент позивача про не надання оцінки самому факту присвоєння людині номера (УНЗР), що суперечить висновкам Нюрнберзького трибуналу 1946 р., що ратифікований постановою Верховної Ради України №3248-VІ від 19.04. 2011 року, а також неможливості заборони обробки персональних даних, відкликання згоди на їх збір та обробку, оскільки унікальний номер запису у реєстрі (УНЗР) присвоєно без його згоди та згоди дитини, що грубо порушує її право на ім`я та релігійні переконання, суд відхиляє з тих саме підстав, а саме з підстави надання законним представником неповнолітньої добровільної згоди на внесення до Єдиного державного демографічного реєстру інформації та відцифрованих відбитків пальців рук.

Відтак, судом не встановлено протиправності в діях УДМС України в Запорізькій області щодо збирання, обробки та внесення до Єдиного державного демографічного реєстру персональних даних та присвоєння унікального номеру запису у реєстрі НОМЕР_7 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стосовно вимог про зобов`язання ДМС України знищити (видалити, анулювати ) присвоєний унікальний номер запису у реєстрі НОМЕР_7 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає таке.

Закон № 5492-VI не містить приписів стосовно вилучення інформації стосовно особи із Реєстру.

Відповідно до пунктів 5, 6 частини другої статті 8 Закону № 2297-VI суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

За положеннями частини другої та третьої статті 15 Закону № 2297-VI персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі: 1) закінчення строку зберігання даних, визначеного згодою суб`єкта персональних даних на обробку цих даних або законом; 2) припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом; 3) видання відповідного припису Уповноваженого або визначених ним посадових осіб секретаріату Уповноваженого; 4) набрання законної сили рішенням суду щодо видалення або знищення персональних даних. Персональні дані, зібрані з порушенням вимог цього Закону, підлягають видаленню або знищенню у встановленому законодавством порядку.

Верховним Судом у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 260/99/19 погоджено висновок суду апеляційної інстанції та зазначено, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для вилучення інформації стосовно особи із Реєстру оскільки спеціальним законом, а саме Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" № 5492, не передбачено підстав для вилучення такої інформації. Суд апеляційної інстанції зазначив, що присвоєння унікального номера особі як порушення її права на свободу віросповідання, не можуть слугувати підставою для того, щоб порушувати/не виконувати вимоги Закону України № 5492-УІ та/чи робити з нього винятки. Крім того, суд апеляційної інстанції вказав, що застосування у цій справі правової позиції викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 вересня 2018 року по справі № 806/3265/17 (на яку посилається позивач), як зразкової справи, відсутні.

Оскільки інформація про неповнолітню отримана з дозволу її законних представників, без порушень вимог Закону України «Про захист персональних даних», Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», є достовірною, суд дійшов висновку про відсутність підстав для видалення даних ОСОБА_2 , у тому числі знищення (видалення) унікального номеру запису у реєстрі.

Доводи позивача про безпідставність посилання відповідача на неможливість вилучення або знищення (видалення, анулювання) персонального номеру (УНЗР) з точки зору того, що Закон №5492-VI є спеціальним законом, де не передбачено підстав для вилучення такої інформації, оскільки якщо персональні дані були внесені до ЄДДР незаконно та незаконно було присвоєно персональний номер (УНЗР), не може бути і мови про будь-яку легітимність чи обґрунтованість знаходження там таких даних, суд відхиляє та зазначає про відсутність підстав вважати, що персональні дані внесені до ЄДДР незаконно та незаконно присвоєно персональний номер (УНЗР).

Стосовно вимог про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої - другої статті 14 Закону 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Згідно з частинами першою - другою статті 21 Закону 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною четвертою статті 21 Закону 5492-VI передбачено, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III встановлено, що документом, що підтверджують громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України.

Відповідно до вказаної норми постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі - Положення № 2503-ХІІ).

За приписами пунктів 2, 3 Положення № 2503-ХІІ паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

За положеннями пункту 3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII (далі Положення № 2503-XII), бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1-2 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 (далі - Порядок № 302), передбачено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Відповідно до підпункту 1 пункту 7 Порядку № 302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються, зокрема, особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 червня 2019 року № 456, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 червня 2019 року за № 620/33591, затверджений Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України (далі - Тимчасовий порядок).

Пункт 1 розділу I «Загальні положення» Тимчасового порядку визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене в установленому законодавством порядку.

Так, пунктом 1 розділу ІІІ «Оформлення паспорта вперше» Тимчасового порядку № 456 визначено, що для оформлення паспорта особа, яка досягла 16-річного віку, або її законний представник (далі - заявник) подає: 1) заяву; 2) рішення суду; 3) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави; 4) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків (або одного з них), що на момент народження особи перебували(в) у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України). У разі відсутності таких документів або в разі, якщо батьки (чи один із батьків) такої особи на момент її народження були (був) іноземцями(ем) або особами(ою) без громадянства, або в разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України; 5) дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см; 6) довідку про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання особи; 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

За змістом пункту 1 розділу І Тимчасового порядку № 456 цей Тимчасовий порядок, розроблений відповідно до абзацу п`ятого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 2019 року № 398 «Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302», Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII (в редакції постанови Верховної Ради України від 23 лютого 2007 року № 719-V), визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 2 розділу І цього порядку паспорт оформлюється з використанням бланка паспорта громадянина України зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 1994 року № 353 «Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України».

Пунктом 3 розділу І Тимчасового порядку № 456 встановлено, що оформлення і видачу паспорта здійснюють територіальні підрозділи Державної міграційної служби України (далі - територіальні підрозділи ДМС):

1) особі, яка досягла 16-річного віку, - на підставі заяви про видачу паспорта громадянина України (далі - заява) за зразком, наведеним у додатку 1 до цього Тимчасового порядку, поданої нею особисто;

2) особі, яка досягла 16-річного віку та яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною,- на підставі заяви одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники).

Разом з тим, частиною 2 статті 21 Закону № 5492-VI чітко встановлено, що кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.

Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядком № 302 також визначено, що кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт (пункт 3).

Правова позиція щодо наявності права громадян на отримання паспорта у формі книжечки викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року в зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18), спірним в якій було питання права особи мати паспорт у альтернативній формі особи, яка не надавала згоду на обробку персональних даних.

В спірному випадку ОСОБА_2 тричі оформлювався паспорт громадянина України для виїзду за кордон, при цьому, надавалась згода на обробку персональних даних, персональні дані цієї особи раніше вже внесені до Реєстру, тому суд зазначає, що висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року в зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18), не є застосовними до спірних правовідносин.

Верховним Судом у постановах від 08 червня 2023 року у справі № 380/5977/21, від 22 березня 2024 року у справі № 540/4500/21, від 28 листопада 2024 року у справі № 420/6552/24 викладено висновок, відповідно до якого використання позивачем паспорта громадянина України для виїзду за кордон, при виготовленні якого було надано згоду на обробку персональних даних та було присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, свідчить, що отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки жодним чином не порушує права позивача та в будь-якому разі не є втручанням у його приватне і сімейне життя.

Оскільки неповнолітньою ОСОБА_2 , в інтересах якої подано позов у цій справі, використовувся паспорт громадянина України для виїзду за кордон, при виготовленні якого було надано згоду на обробку персональних даних та було присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, суд дійшов висновку про відсутність підстав для видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорта громадянина України зразка 1994 року (у формі книжечки), адже отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки жодним чином не порушує права цієї особи та в будь-якому разі не є втручанням у її приватне і сімейне життя.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позов ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України, Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, Вознесенівського відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; серія та номер паспорта НОМЕР_4 ), в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ,

Відповідач 1 - Державна міграційна служба України (вул. Володимирська, 9, м. Київ, 01001; ),

Відповідач 2 - Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області (вул.Незалежної України, 90, м. Запоріжжя, 69061; ),

Відповідач 3 - Вознесенівський відділ у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (просп. Соборний, 145-в, м. Запоріжжя, 69035).

Повне судове рішення складено 06.02.2026.

Суддя Б.В. Богатинський