Справа № 240/26575/25
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу

10 лютого 2026 року м. Житомир справа № 240/26575/25

категорія 113080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у письмовому провадженні питання про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

установив:

У провадження Житомирського окружного адміністративного суду перебуває справа №240/26575/25.

Ухвалою суду від 30 січня 2026 року зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 надати суду, протягом 10 (десяти днів) з моменту отримання цієї ухвали, інформацію з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «ОБЕРІГ» про бронювання ОСОБА_1 , попереджено ІНФОРМАЦІЯ_2 , що невиконання ухвали суду про витребування доказів може мати наслідком застосування заходів процесуального примусу, передбачених статтями 145, 149 Кодексу адміністративного судочинства України, продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін та зупинено провадження у справі № 240/26575/25 до дати отримання судом витребуваних доказів.

На виконання вимог ухвали суду відповідач подав заяву.

За результатами вивчення зазначеної заяви, суд уважає за необхідне зауважити на таке.

Згідно із положеннями Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; за неповагу до суду і судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності (частина 5 статті 124, пункт 9 частини 3, частина 5 статті 129).

Конституційний Суд України вказав, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009).

Суд звертає увагу на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 зобов`язано надати суду інформацію з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «ОБЕРІГ» про бронювання ОСОБА_1 .

Натомість відповідач надав суду заяву, у якій просить "приєднати до матеріалів справи № 240/26575/25 докази, які додатково стверджують, що ОСОБА_1 на даний момент заброньований, згідно з даними Пенсійного фонду України та працює у ТОВ "Унітехнології ЮЕЙ" з роздруківкою з ПФУ про працевлаштування. Дані про бронювання повинні міститися у позивача в електронному сервісі "Резерв+".

Тобто, на виконання вимог ухвали суду, відповідач подав роздруківку з ПФУ про працевлаштування ОСОБА_1 , яка, на думку відповідача, може свідчити, що на даний момент ОСОБА_1 заброньований.

Суд наголошує, що витребував у відповідача інформацію з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «ОБЕРІГ» про бронювання ОСОБА_1 .

При цьому посилання відповідача те, що "Дані про бронювання повинні міститися у позивача в електронному сервісі "Резерв+" йдуть в розріз з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що свідчить про низьку якість представництва інтересів ІНФОРМАЦІЯ_1 , як органу державної влади та відповідача по справі.

Відповідно надані відповідачем докази абсолютно не підтверджують витребувану судом інформацію, що свідчить про неналежне виконання вимог ухвали суду.

Частиною 2 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 1 статті 144 Кодексу адміністративного судочинства України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Пунктом 3 частини 1 статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень.

Ураховуючи наведене, з метою спонукання суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання ухвали суду від 30 січня 2026 року в частині надання суду витребуваних документів, суд уважає за необхідне стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 штраф у сумі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" станом на 01 січня 2026 року становить 3328,00 грн.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України (частина 5 статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України).

Накладення штрафу не звільняє відповідача від обов`язку надати витребувані ухвалою суду від 30 січня 2026 року документи.

Керуючись статтями 144, 149, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Застосувати до ІНФОРМАЦІЯ_1 захід процесуального примусу шляхом накладення штрафу в порядку частини 1 статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України.

Стягнути в дохід Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 штраф у розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп.) на рахунок Державної судової адміністрації України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ).

Строк пред`явлення цієї ухвали суду до виконання - протягом трьох місяців з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

Стягувачем (за цією ухвалою, яка є виконавчим документом) є Державна судова адміністрація України (, місцезнаходження: 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5).

Боржником (за цією ухвалою, яка є виконавчим документом) є ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ).

Попередити ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідно до частини 6 статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, щодо якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Попередити ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідно до частини 3 статті 145 Кодексу адміністративного судочинства України застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дати її постановлення.

Суддя Т.О. Окис

Повне судове рішення виготовлено