Справа № 460/9033/25
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду

09 лютого 2026 року м. Рівне№460/9033/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши в порядку письмового провадження заяву про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, ухваленого в адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 22.11.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в частині доплати за понаднормовий стаж відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, збільшивши пенсію на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, з урахуванням проведених платежів.

Позивач подав до суду заяву про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, у порядку, визначеному статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у якій просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України щодо невиконання вимог законодавства та неналежного проведення перерахунку доплати до пенсії ОСОБА_1 за понаднормовий стаж після проведення індексації пенсій, що полягає у застосуванні заниженого розміру середньомісячного заробітку при обчисленні доплати, а саме використанні показника 18860,47 грн замість 21029,42 грн, який підлягав застосуванню з 01.03.2025 для визначення величини пенсійних виплат, унаслідок чого було неправомірно зменшено розмір пенсійної доплати та погіршено становище позивача;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, спрямовану на невиконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 в адміністративній справі №460/9033/25, щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, чинній до 01.10.2017, збільшивши розмір пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, починаючи з 22.11.2024, що виразилось, зокрема, у подальшому нарахуванні та виплаті пенсії у розмірі 8615,68 грн, який не відповідає розміру пенсійної виплати, визначеному вказаним судовим рішенням;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України провести перерахунок доплати до пенсії ОСОБА_1 за понаднормовий стаж відповідно до вимог чинного законодавства, із застосуванням середньомісячного заробітку у розмірі 21029,42 грн, який діяв після проведення індексації пенсій з 01.03.2025 та використовувався для інших визначень величини пенсійних виплат, без застосування заниженого показника середньомісячного заробітку у розмірі 18860,47 грн, що був неправомірно використаний відповідачем при обчисленні доплати за понаднормовий стаж.

На обґрунтування заяви позивач зазначає, що як вбачається зі змісту відповіді відповідача на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26.06.2025у справі №460/9033/25, проведено перерахунок пенсії з 22.11.2024. Так розмір пенсії з 22.11.2024, визначений з урахуванням судового рішення у справі №460/9033/25, становить 11210,56 грн. До перерахунку зазначеного вище судового рішення розмір пенсії ОСОБА_1 становив 8615,68 грн. Таким чином, загальний розмір пенсії позивача становить 11210,56 грн, у тому числі доплата за понаднормовий стаж 3206,28 грн. Проте, позивач зазначає, що звернувся до суду після проведення індексації пенсій у 2025 році, а отже у зв`язку з чим при визначенні розміру доплати до пенсії за понаднормовий стаж, починаючи з 01.03.2025, відповідач був зобов`язаний застосувати середньомісячний заробіток, який діяв на момент звернення та використовувався для інших визначень величини пенсійних виплат. Натомість відповідач безпідставно та всупереч вимогам чинного законодавства здійснює розрахунок доплати, виходячи із заниженого розміру середньомісячного заробітку, застосовуючи формулу 18860,47 грн (середньомісячний заробіток ОСОБА_1 відповідно до індексації 2024 року) х 17 % замість правильного та належного розрахунку 21029,42 грн (середньомісячний заробіток ОСОБА_1 відповідно до індексації 2025 року) х 17 %. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За правилами статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00, від 20.07.2004) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі "Валерій Фуклєв проти України" від 07.06.2005, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15.10.2009, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі "Apostol v. Georgia" від 28.11.2006, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За приписами частини третьої цієї статті, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Частиною шостою статті 383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, під час розгляду заяви, поданої у порядку статті 383 КАС України, суд повинен з`ясувати, чи були оскаржувані рішення, дії відповідача, пов`язані з виконанням судового рішення, та чи не утримує в собі звернення позивача до суду самостійні підстави та предмет спору.

Суд зазначає, що стаття 383 КАС України передбачає спеціальний механізм судового контролю, надаючи позивачу, на користь якого ухвалено рішення суду, право подати заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням. Цей механізм спрямований на забезпечення ефективного виконання судових рішень і є оперативним способом захисту прав, вже підтверджених судом.

Судовий контроль за виконанням судового рішення, передбачений положеннями статті 383 КАС України, стосується забезпечення реалізації вже визначених судом прав та обов`язків у межах існуючого рішення. Натомість, підставою для нового позову є виникнення нових правовідносин, коли суб`єкт владних повноважень приймає нові рішення або вчиняє нові дії (навіть якщо вони формально пов`язані з виконанням попереднього рішення), які стосуються інших періодів, ґрунтуються на нових фактичних обставинах чи нормативно-правових актах, та, на думку особи, знову порушують її права чи законні інтереси.

При цьому, необхідно чітко розмежовувати ситуації, коли йдеться виключно про невиконання або неналежне виконання вже ухваленого судового рішення, що охоплюється статтею 383 КАС України, та ситуації, коли на підставі або у зв`язку з виконанням рішення суду суб`єкт владних повноважень вчиняє нові дії або приймає нові рішення, які, на думку позивача, знову порушують його права, або коли спір стосується аспектів, які не були предметом розгляду у справі, хоча й виникли у зв`язку з нею, особливо коли ці нові рішення та дії ґрунтуються на нових нормативно-правових актах, що визначають порядок обчислення розміру пенсії, стосуються нових розрахункових періодів та приймаються у формі окремих індивідуальних актів, що безпосередньо впливають на права та обов`язки особи і не є простою констатацією виконання попереднього судового рішення.

Водночас, існування спеціального порядку судового контролю за виконанням судових рішень, передбаченого статтею 383 КАС України, не позбавляє особу права на звернення до суду з новим адміністративним позовом, якщо дії чи рішення суб`єкта владних повноважень, хоч і вчинені в контексті виконання рішення суду, за своєю суттю виходять за межі простого механізму його виконання, стосуються нових правових підстав, нових обставин (наприклад, застосування нових нормативних актів, що визначають порядок обчислення розміру пенсії, що не були охоплені попереднім рішенням) та створюють нові юридичні наслідки для особи, які, на її думку, порушують її права. Позовне провадження у таких випадках є належним та процесуально допустимим способом захисту і не суперечить логіці інституту судового контролю, який має вужчу спрямованість - на забезпечення реалізації вже винесеного судового акту в тій частині, в якій права та обов`язки сторін були чітко визначені.

Позивач, звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю вказує на те, що відповідачем на виконання рішення суду у справі №460/9033/25 проведено не правильний розрахунок його пенсії.

Зокрема позивач зазначає, що відповідач безпідставно та всупереч вимогам чинного законодавства здійснює розрахунок доплати, виходячи із заниженого розміру середньомісячного заробітку, застосовуючи формулу 18860,47 грн (середньомісячний заробіток ОСОБА_1 відповідно до індексації 2024 року) х 17 % замість правильного та належного розрахунку 21029,42 грн (середньомісячний заробіток ОСОБА_1 відповідно до індексації 2025 року) х 17 %.

При цьому, як зазначається позивачем у поданій заяві та доданих до неї документів, рішення у справі в частині перерахунку пенсії виконано. Однак, позивач не погоджується із способом його виконання з підстав, які виходять поза межі даної справи, оскільки під час прийняття рішення у справі №460/9033/25 обставинам, наведеним позивачем у його заяві про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, судом оцінка не надавалася.

Таким чином, звернення позивача в порядку статті 383 КАС України утримує в собі самостійні підстави та предмет спору, а тому така заява виходить за межі інституту судового контролю.

За таких обставин, суд приходить до переконання про відсутність підстав для постановлення у цій справі окремої ухвали в порядку статті 383 КАС України.

Керуючись статтями 241, 248, 294, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 09 лютого 2026 року.

Суддя Олег ГРЕСЬКО