Справа № 160/2410/26
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 лютого 2026 рокуСправа № 160/2410/26

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Єфанова Ольга Володимирівна, перевіривши матеріали адміністративного позову Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничоторгівельна фірма «Авіас», до ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

УСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо торгівельна фірма «Авіас», до ОСОБА_1 в якій позивач просить:

встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України керівнику ТОВ Виробничо-Торгівельна Фірма «Авіас» () ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ).

Ухвалою суду від 04.02.2026 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано:

надати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення.

Вказану ухвалу позивач отримав 06.02.2026 року.

Позивач надав заяву про усунення недоліків в якій зазначив, що строк звернення до суду з вказаною позовною заявою не пропущений.

Як вже зазначено в ухвалі від 04.02.2026 року, норми статті 289-2 КАС України не встановлюють строків звернення до суду, не визначають інших вимог до позовної заяви, відмінних від тих, які передбачені загальними нормами КАС України, як і не встановлюють особливої процедури розгляду таких заяв, що свідчить про те, що звернення відповідно до статті 289-2 КАС України з позовною заявою про обмеження виїзду керівника платника податків за кордон відбувається в загальному порядку. При цьому КАС України не містить застережень щодо пріоритетності вказаних видів судових проваджень.

Наведене відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом у постановах від 02.09.2024 р. у справі №120/1770/24, від 01.07.2025 р. у справі №120/2450/24.

Також, важливо зазначити, що Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 755/10947/17 зробила висновок, відповідно до якого під час вирішення тотожних спорів має враховуватись саме остання правова позиція.

Отже, суддя керується висновком Верховного Суду, викладеного у вказаній вище справі №120/2450/24.

Як зазначив Верховний Суд в ухвалі від 04 березня 2021 року у справі №240/12017/19:

Колегія суддів звертає увагу на те, що таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує, а не тим, хто спить.

Верховний Суд у постанові від 09.11.2023 р. у справі №160/5655/22 зазначив, що системний аналіз положень пункту 87.13 статті 87 ПК України та частини першої статті 289-2 КАС України дає підстави для висновку, що у контролюючого органу виникає право на звернення до адміністративного суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи боржника за межі України після спливу 240 календарних днів з дня вручення такому платнику податків податкової вимоги на суму податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень.

У постанові Верховного Суду від 12.09.2024 р. у справі №120/2322/24 вказано, що підставами для застосування забезпечувального заходу у виді тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України є: наявність у юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень; несплата такого боргу протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги.

У постанові від 01.07.2025 р. у справі №120/2450/24 Верховний Суд звернув увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 09.11.2023 р. у справі №160/5655/22 наголосив на тому, що тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи за межі України може застосовуватися за наявності у такого платника податків податкового боргу, для якого виконуються дві умови одночасно: сума податкового боргу перевищує 1 мільйон гривень, та цей податковий борг не був погашений протягом 240 календарних днів з дати вручення платнику податків податкової вимоги.

Відповідно до ст.59 ПК України, у зв`язку із несплатою до бюджету сум податкового боргу по ТОВ виробничо торгівельна фірма «Авіас» була сформована податкова вимога від 23.01.2025 року № 0-1301 та направлена на адресу платника податків засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та повернута позивачу.

Згідно з п.42.5 ст.42 Податкового кодексу України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Так, на конверті про направлення податкової вимоги від 23.01.2025 року № 0-1301 поштовою службою здійснено відмітку про повернення 01.03.2025.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, перебіг 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги розпочався з 01.03.2025 та сплинув 27.10.2025.

Отже, перебіг трьох місячного строку звернення до суду передбаченого абзацом 2 частини 2 статті 122 КАС України розпочався 28.10.2025 та сплинув 28.01.2026.

З позовною заявою позивач звернувся 03.02.2026 року.

Слід зазначити, що рішення судів, на які посилається позивач в своїй заяві про виконання вимог ухвали, стосуються стягнення податкового боргу або скасування податкового повідомлення-рішення, що мають інше правове регулювання.

Таким чином, позивач пропустив строк звернення до суду.

У відповідності до п.9 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись п.9 ч.4 ст.169, ст.248 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо торгівельна фірма «Авіас», до ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.2 ст.256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.293, ст.295 КАС України.

Суддя О.В. Єфанова