Справа № 200/9468/25
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року Справа№200/9468/25

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (письмове провадження) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна буд. 3),

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника Верченко О.А., звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо неврахування до підземного стажу роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з повним робочим днем під землею за Списком № 1 періодів з 24.08.1988 по 25.11.1988, з 21.01.1991 по 31.12.1998, з 17.03.2000 по 23.06.2000, з 09.06.2006 по 26.06.2006, з 01.05.2007 по 04.05.2007, з 01.07.2007 по 04.07.2007, з 01.07.2009 по 03.07.2009, з 31.08.2009 по 03.09.2009, з 01.02.2010 по 28.02.2010, з 01.01.2011 по 24.06.2011, з 10.10.2011 по 13.02.2013, з 31.01.2015 по 04.02.2015, з 01.03.2015 по 04.03.2015, з 01.02.2017 по 01.02.2017 з дня призначення пенсії 30 жовтня 2025 року та не застосування під час нарахування пенсії положення статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці та абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з повним робочим днем під землею за Списком № 1 періоди: з 24.08.1988 по 25.11.1988, з 21.01.1991 по 31.12.1998, з 17.03.2000 по 23.06.2000, з 09.06.2006 по 26.06.2006, з 01.05.2007 по 04.05.2007, з 01.07.2007 по 04.07.2007, з 01.07.2009 по 03.07.2009, з 31.08.2009 по 03.09.2009, з 01.02.2010 по 28.02.2010, з 01.01.2011 по 24.06.2011, з 10.10.2011 по 13.02.2013, з 31.01.2015 по 04.02.2015, з 01.03.2015 по 04.03.2015, з 01.02.2017 по 01.02.2017 з дня призначення пенсії 30 жовтня 2025 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дати призначення пенсії 30 жовтня 2025 року, із застосуванням статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці та абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням раніше виплачених сум.

05 грудня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

18 грудня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на позовну заяву, у якому останнє просило замінити неналежного відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на належного відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця набережна Перемоги, будинок 26, ), обґрунтовуючи це тим, що за результатами опрацювання заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, прийнято рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 з 30.10.2025 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058.

08 січня 2026 року ухвалою суду замінено відповідача у справі з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця набережна Перемоги, будинок 26, ), розгляд адміністративної справи розпочато спочатку.

16 січня 2026 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

З 30 грудня 2025 року по 07 січня 2026 року суддя знаходився у відпустці.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, організаційно-правова форма орган державної влади.

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначив, що 30 жовтня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області позивачу призначено пенсію відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Ознайомившись із протоколом розрахунку пенсії та даними про стаж, що містяться в особистому кабінеті на веб-порталі електронних послуг ПФУ, позивач виявив, що розмір його пенсії обчислено з порушенням норм чинного законодавства. Зокрема, відповідач не застосував положення статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Сторона позивача вважає такі дії (бездіяльність) протиправними, оскільки фактичний стаж роботи позивача на підземних роботах з повним робочим днем за Списком № 1 становить понад 15 років. Загальний підземний стаж складає: 19 років, 11 місяців, 13 днів. (Періоди: з 24.08.1988 по 25.11.1988, з 21.01.1991 по 01.10.1999, з 17.03.2000 по 23.06.2000, з 05.12.2005 по 26.06.2006, з 11.09.2006 по 26.11.2009, з 30.11.2009 по 24.06.2011, з 10.10.2011 по 13.02.2013, з 22.07.2013 по 08.11.2013, з 19.11.2013 по 14.08.2017).

Проте, відповідачем не враховано до підземного стажу позивача за Списком № 1 (з повним робочим днем під землею) наступні періоди роботи: з 24.08.1988 по 25.11.1988 (повністю) 3 місяці, 2 дні. з 21.01.1991 по 31.12.1998 (не враховано) 7 років, 11 місяців, 11 днів (охоплюється періодом роботи з 21.01.1991 по 01.10.1999). з 17.03.2000 по 23.06.2000 (повністю) 3 місяці, 7 днів. з 09.06.2006 по 26.06.2006 (не враховано) 18 днів (охоплюється періодом з 05.12.2005 по 26.06.2006). Документ сформований в системі «Електронний суд» 02.12.2025 7 з 01.05.2007 по 04.05.2007, з 01.07.2007 по 04.07.2007, з 01.07.2009 по 03.07.2009, з 31.08.2009 по 03.09.2009 (не враховано) 15 днів (охоплюється періодом з 11.09.2006 по 26.11.2009). з 01.02.2010 по 28.02.2010, з 01.01.2011 по 24.06.2011 (не враховано) 6 місяців 24 дні (охоплюється періодом з 30.11.2009 по 24.06.2011). з 10.10.2011 по 13.02.2013 (повністю) 1 рік 4 місяці 4 дні. з 31.01.2015 по 04.02.2015, з 01.03.2015 по 04.03.2015, з 01.02.2017 по 01.02.2017 (не враховано) 10 днів (охоплюється періодом з 19.11.2013 по 14.08.2017).

Відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечує та зазначає, що відповідно до розрахунку стажу (форма РС-право) обрахованого по 14.08.2017, страховий стаж Позивача складає 26 років 04 місяці 20 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком № 1 становить 09 років 04 місяць 24 дні, що є недостатнім для обчислення розміру пенсії з урахуванням вимог норм статті 8 Закону № 345. До страхового стажу Позивача не зараховано наступні періоди роботи та служби: 1) на шахті «Росія» ВО «Селидіввугілля» з 24.08.1988 по 25.11.1988, оскільки в записі про звільнення № 5 трудової книжки серії НОМЕР_3 відсутнє посилання на документ (його дату та номер), що був підставою для звільнення, 2) служби в Радянській армії з 30.11.1988 по 05.12.1990, оскільки у військовому квітку серії НОМЕР_4 по-батькові Позивача зазначене російською мовою «Геннадьевич» не відповідає даним паспорта серії НОМЕР_1 російською мовою «Геннадиевич», 2) на шахті «Росія» ВО «Селидіввугілля» з 22.01.1991 по 13.09.1998, оскільки в записі про звільнення № 15 трудової книжки серії НОМЕР_3 підставою для звільнення зазначено наказ № 211к від 01.10.1999, в якому дата документу не відповідає даті звільнення. Зазначені порушення не відповідають вимогам, визначеним Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 Позивач з 24.08.1988 працював на шахті «Росія» ВО «Селидіввугілля» з 24.08.1988 по 25.11.1988, з 22.01.1991 по 13.09.1998, на МП «Новошахтостроїтель» з 17.03.2000 по 23.06.2000, в ВАТ «Вугільна компанія «Красноармійська Західна №1» з 05.12.2005 по 26.06.2006, в ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта "Новогродівська"» з 11.09.2006 по 26.11.2009, у ВАТ «Вугільна компанія «Красноармійська Західна №1 з 30.11.2009 по 24.06.2011, ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» з 10.10.2011 по 13.02.2013, ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», шахта «Жовтневий рудник» з 22.07.2013 по 08.11.2013, в ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта "Україна"» з 19.11.2013 по 14.08.2017. Вищезазначені підприємства знаходяться на тимчасово окупованій території України.

Для підтвердження пільгового характеру робіт Позивачем надані наступні довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії: - від 07.02.2020 № 26/63 за період роботи на ОП «Шахта 1/3 «Новогродовская» з 11.09.2006 по 26.11.2009, що видана ВП «Шахта 1-3 "Новогродівська"»; - від 06.02.2020 № 1-295 за період роботи на ОП «Шахта 1/3 «Новогродовская» з 19.11.2013 по 14.08.2017, що видана ВП «Шахта "Україна"» ДП «Селидіввугілля». Періоди роботи Позивача, що підтверджені вищезазначеними пільговими довідками, зараховано до пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1 (Ст.14, пост. 202, підземні) за виключенням періодів зазначених в довідках, протягом яких Позивач не здійснював роботи в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці з видобутку вугілля, а саме: з 01.05.2007 по 04.05.2007, з 01.07.2007 по 04.07.2007, з 01.07.2009 по 03.07.2009, з 31.08.2009 по 03.09.2009, з 31.01.2015 по 04.02.2015, з 01.03.2015 по 04.03.2015, з 01.02.2017 по 01.02.2017.

Довідка ОК- 5 не містить відомостей по спец стажу Позивача за 2000 рік, частково за червень 2006 року, за лютий 2010 року та відомостей про проведення атестації робочих місць на підприємствах за період з 01.02.2010 по 28.02.2010, з 01.01.2011 по 24.06.2011, з 10.10.2011 по 13.02.2013, що унеможливлює зарахування цих періодів до стажу робіт, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Дослідивши надані сторонами документи та зіставивши доводи сторін, суд встановив наступне.

Спірні періоди роботи позивача з 24.08.1988 по 25.11.1988 (0 років 3 місяці 1 день), з 21.01.1991 по 31.12.1998 (7 років 11 місяців 10 днів) не зараховано до страхового та пільгового стажу через недоліки у записах трудової книжки позивача.

Періоди з 17.03.2000 по 23.06.2000 (0 років 3 місяці 6 днів), з 09.06.2006 по 26.06.2006 (0 років 0 місяців 17 днів), з 01.02.2010 по 28.02.2010 (0 років 0 місяців 27 днів), з 01.01.2011 по 24.06.2011 (0 років 5 місяців 23 дні), з 10.10.2011 по 13.02.2013 (1 рік 7 місяців 20 днів) не зараховано через те, що підприємства перебувають на тимчасово окупованій території.

Періоди роботи з 01.05.2007 по 04.05.2007, з 01.07.2007 по 04.07.2007, з 01.07.2009 по 03.07.2009, з 31.08.2009 по 03.09.2009, з 31.01.2015 по 04.02.2015, з 01.03.2015 по 04.03.2015, з 01.02.2017 по 01.02.2017 не зараховані через те, що в ці періоди позивач не здійснював роботи в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці з видобутку вугілля.

Незарахування означених періодів підтверджується довідкою Форма РС-право.

Водночас, згідно означеної довідки, до пільгового стажу позивача зараховано періоди: з 01.01.1999 по 13.09.1999 Список №1 (0 років 8 місяців 12 днів), з 05.12.2005 по 08.06.2006 Список №1 (0 років 6 місяців 3 дні), з 11.09.2006 по 30.04.2007 Ст.14 , пост.202, підземні, сп.1, р.1, п (0 років 7 місяців 19 днів), з 05.05.2007 по 30.06.2007 Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п (0 років 1 місяць 25 днів), з 05.07.2007 по 30.06.2009 Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п (1 рік 11 місяців 25 днів), з 04.07.2009 по 30.08.2009 Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в (0 років 1 місяць 26 днів), з 04.09.2009 по 26.11.2009 Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в (0 років 2 місяці 25 днів), з 30.11.2009 по 31.01.2010 Список №1 (0 років 2 місяці 1 день), з 01.03.2010 по 31.12.2010 Список №1 (0 років 10 місяців 0 днів), з 22.07.2013 по 08.11.2013 Список №1 (0 років 3 місяці 17 днів), з 19.11.2013 по 30.01.2015 Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п (1 рік 2 місяці 11 днів), з 05.02.2015 по 28.02.2015 Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п (0 років 0 місяців 23 дні), з 05.03.2015 по 31.01.2017 Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в (1 рік 10 місяців 26 днів), з 02.02.2017 по 14.08.2017 Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в (0 років 6 місяців 12 днів).

Загальна тривалість періодів зарахованих до пільгового стажу позивача за Списком №1/Постановою № 202, згідно форми РС-право становить 9 років 4 місяці 12 днів.

Трудовий стаж позивача підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_3 від 08 вересня 1988 року, згідно яких:

- №№ 2-5, позивач в Об`єднанні «Селидіввугілля» шахта «Росія» з 24.08.1988 по 31.08.1988 працював учнем гірника підземного, з 01.09.1988 року позивач проходив теоретичне навчання з відривом від виробництва (31 день), з 10.10.1988 року по 25.11.1988 року пройшов практику учнем гірника, учнем машиніста підземних установок з повни робочим днем у шахті. В записі про звільнення № 5 трудової книжки відсутнє посилання на наказ про звільнення;

- №№ 7-15, в Об`єднанні «Селидіввугілля» шахта «Росія» з 22.01.1991 року по 03.08.1991 року позивач працював гірником підземним з повним робочим днем під землею, 03.08.1991 року направлений на виробниче навчання з відривом від виробництва на 132 дні, 25.12.1992 року пройшов практику учнем машиніста підземних машин з повним робочим днем під землею, з 02.02.1998 року направлений на курсове навчання з відривом від виробництва, 29.04.1998 року пройшов практику учнем майстра підривника з повним робочим днем під землею, 13.09.1998 року звільнений на підставі наказу від 01.10.1998 року № 211К;

- №№ 16-17, з 17.03.2000 року по 13.06.2000 року позивач працював гірником підземним з повним робочим днем у шахті;

- №№ 22-23, 05.12.2005 року по 26.06.2006 позивач працював гірником підземним з повним робочим днем у шахті;

- №№ 26-27, з 30.11.2009 року по 24.06.2011 року позивач працював майстром підривником з повним підземним днем у шахті;

- №№ 28-29, з 10.10.2011 року по 13.02.2013 року позивач працював майстром підривником з повним підземним днем у шахті;

- №№ 30-35, позивач працював з підземним майстром підривником, з 06.05.2015 року гірником підземним з повним робочим днем у шахті, 15.07.2015 року машиністом під`ємних машин на підземних роботах з повним робочим днем у шахті, 14.08.2017 року звільнений.

Виходячи з аналізу записів трудової книжки, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги відносно періодів з 14.09.1998 року по 31.12.1998 року, з 14.06.2000 року по 23.06.2000 року не підтверджено записами трудової книжки.

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 26/63 від 07.02.2020, у додаткових відомостях зазначено про наявні: прогули у травні 2007 року 4 дні, що відповідає незарахованому періоду з 01.05.2007 року по 04.05.2007 року, серпні 2009 року 1 день, що відповідає незарахованій даті 31.08.2009 року; безоплатну відпустку у вересні 2009 року 3 дні, що відповідає періоду з 01.09.2009 року по 03.09.2009 року; курси підвищення кваліфікації у липні 2007 року 4 дні, що відповідає періоду незарахованому періоду з 01.07.2007 року по 04.07.2007 року, у липні 2009 року 3 дні, що відповідає періоду з 01.07.2009 року по 03.07.2009 року.

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 1-295 від 06.02.2020, у додаткових відомостях зазначено про наявні відпустки без збереження заробітної плати 1 день у січні 2015 року та 4 дні у лютому 2015 року, що відповідає періоду з 31.01.2015 року по 04.02.2015, 4 дні у березні 2015 року, що відповідає періоду з 01.03.2015 року по 04.03.2015 року, 1 день у лютому 2017 року, що відповідає 01.02.2017 року.

Спірним питанням у цій справі є наявність/відсутність підстав для призначення позивачу пенсії у розмірі, визначеному статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абзацом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто не менш як 15 років на підземних роботах за Списком № 1 для чоловіків, та наявність підстав для зарахування спірних періодів.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно ст. 3 Конституції України, держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №1058-IV, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 16 Закону №1058-IV, застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 114 Закону №1058-IV, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Щодо незарахування періодів з 24.08.1988 по 25.11.1988, з 22.01.1991 року по 13.09.1998 року у наслідок недоліків трудової книжки суд зазначає наступне.

Спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України N 58 від 29.07.93 р. затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція № 58).

Відповідно до п.п. 1.1., 1.5. Інструкції № 58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. N 301 (301-93-п) "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Пунктом 2.2. Інструкції № 58 визначено, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п.п. 2.3., 2.4. Інструкції № 58, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до п.п. 2.27., 4.1. Інструкції № 58, запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Днем звільнення вважається останній день роботи.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Відповідно до п.п. 2.6., 2.8. Інструкції № 58, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

У даному адміністративному спорі відповідач піддав сумніву достовірність записів трудової книжки позивача через невідповідність фактичної дати звільнення даті наказу про звільнення та відсутності відомостей про наказ про звільнення, проте належність цього документу позивачу відповідачем не заперечується, в свою чергу, виявлені відповідачем недоліки не спотворюють змісту її записів, які не містять очевидних недоліків.

Суд наголошує, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 307/541/17 року, який виклав у постанові від 19.12.2019 року.

Поряд з цим, в постанові Верховного Суд від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 суд касаційної інстанції підтримав висновок, згідно якого, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, в свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення, неналежний порядок ведення та заповнення будь-якої документації з вини підприємства. Існуючий недолік не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист, що також відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 та від 06.03.2018, 29.03.2019, у справі № справа № 548/2056/16-а, у справі № 754/14898/15-а.

Дослідивши матеріали справи, обставини спірних правовідносин, доводи сторін, надавши оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що записи трудової книжки, якими посвідчено страховий стаж позивача не містять недоліків, через які неможливо встановити факт її належності позивачу та його роботи на відповідних посадах, у відповідному підприємстві, в зазначений період часу.

Водночас, недоліки у заповненні роботодавцем трудової книжки не можуть створювати перешкоди для реалізації позивачем його права на соціальне забезпечення.

Отже, доводи відповідача, що виявлені ним недоліки трудової книжки, які на його думку є підставою для неврахування спірних періодів роботи позивача, суд відхиляє як безпідставні.

До Списку № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 р N 1173, віднесено зокрема, за п.1 Підземні роботи розділу 1 Гірничі роботи Видобуток вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, слюди, солі та інших рудних і нерудних копалин підземним способом. Будівництво шахт і копалень. Будівництво метрополітенів та інших підземних споруд, всі робітники, інженерно-технічні працівники і службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди і інших рудних і нерудних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників і інших підземних споруд, а також всі працівники, зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні зазначених вище робітників і службовців (медперсонал підземних (здоровпунктів, працівники підземної телефонного зв`язку і т. д.).

Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року N 10, затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до якого віднесено усіх робітників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах (1010100а).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до якого віднесено усіх робітників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах (1010100а).

Поряд із цим, позивач у період з 01.09.1988 року позивач проходив теоретичне навчання з відривом від виробництва (31 день) в учбовому пункті Шахти «Росія», з 03.08.1991 року направлений на виробниче навчання з відривом від виробництва на 132 дні в УКК.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР, навчально-курсовий комбінат віднесено до закладів професійної (професійно-технічної) освіти, навчання у яких відповідно до ст. 8 цього Закону зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно до Інструкції з навчання працівників шахт, затвердженої наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 30 травня 1995 року №79 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 серпня 1995 року №272/808, встановлено, що відповідно до статті 20 Закону України «Про охорону праці» усі працівники при прийнятті на роботу і в процесі роботи проходять на підприємстві інструктаж (навчання) з питань охорони праці. Працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні проходити попереднє спеціальне навчання і один раз на рік перевірку знань відповідних нормативних актів про охорону праці. Шахта - є підприємством з підвищеною небезпекою робіт, і всі її працівники потребують професійного добору.

Окрім того, суд зазначає, що згідно вимог пункту 3.1 Інструкції, навчання з охорони праці включає: навчання в навчальних закладах, в навчальному пункті шахти, вступний інструктаж на робочому місці, іспит з охорони прані, стажування, спеціальне навчання з безпеки робіт на викидо - та ударонебезпечних пластах. Тобто залучення до навчання в учбовому пункті було обов`язковою умовою при прийнятті на роботу позивача, на підставі чого зарахування до пільгового стажу періоду проходження навчання в учбовому пункті не суперечить вимогам чинного законодавства і тому повинно бути зараховано до пільгового стажу.

У свою чергу відповідно до пункту 2.9 Інструкції № 59 встановлено, що навчання усім підземним професіям проводиться з відривом від виробництва. Професійна підготовка робітників в навчальних закладах, підпорядкованих Міністерству вугільної промисловості України, містить у собі навчання професії в установленому цією Інструкцією порядку та складання кваліфікаційного іспиту з отриманням посвідчення про надання професії та кваліфікаційного розряду на право виконання робіт з підвищеною небезпекою.

Таким чином період навчання в учбовому пункті також підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Щодо незарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 17.03.2000 по 23.06.2000, з 09.06.2006 по 26.06.2006, з 01.02.2010 по 28.02.2010, з 01.01.2011 по 24.06.2011, з 10.10.2011 по 13.02.2013 суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 N 383 (далі Наказ №383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно п. 10. Наказу №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.

Згідно п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до приписів п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Комплексний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списками №№ 1 та 2, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.

Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 року по справі №311/2865/13-а.

Дослідивши записи трудової книжки, суд встановив, що у спірні періоди позивач працював гірником підземним, учнем машиніста підземних установок, машиністом під`ємних машин, майстром-підривником підземним з повним робочим днем у шахті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до якого віднесено усіх робітників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах (1010100а).

Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до якого віднесено усіх робітників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах (1.1а).

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461, затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до якого віднесено працівників зайнятих повний робочий день на підземних роботах (1.1а).

Також суд зазначає, що до Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 (далі Постанова № 202), віднесено усіх робітників, зайнятих протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівників і спеціалістів підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Поряд із цим, судом установлено, що професії, за якими працював позивач у спірні періоди належать як до відповідних Списків № 1, так і до Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202.

Ураховуючи викладене, спірні періоди підтверджені записами трудової книжки та підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №1.

Щодо незарахування періодів з 01.05.2007 по 04.05.2007, з 01.07.2007 по 04.07.2007, з 01.07.2009 по 03.07.2009, з 31.08.2009 по 03.09.2009, з 31.01.2015 по 04.02.2015, з 01.03.2015 по 04.03.2015, з 01.02.2017 по 01.02.2017 до пільгового стажу позивача суд зазначає наступне.

З матеріалів адміністративної справи суд встановив, що період з 01.05.2007 року по 04.05.2007 року та 31.08.2009 є прогулами, з 01.09.2009 року по 03.09.2009 року, з 31.01.2015 року по 04.02.2015, з 01.03.2015 року по 04.03.2015 року, 01.02.2017 року безоплатна відпустка, з 01.07.2007 року по 04.07.2007 року, з 01.07.2009 року по 03.07.2009 року курси підвищення кваліфікації.

Щодо незарахування до пільгового стажу позивача періодів відпусток без збереження заробітної плати суд зазначає наступне.

За приписами ст. 84 КЗпП України, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати.

За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Як слідує зі ст. 4 Закону України "Про відпустки", відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток.

Відповідно до статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки" відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін.

Поряд з цим, в листі Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 р. № 713/039/161-16 надано роз`яснення в якому зазначено, що відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

У постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а Верховний Суд, між іншим, зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.

Уточнюючі довідки не визначають, що відпустки без збереження заробітної плати у період з 01.09.2009 року по 03.09.2009 року, з 31.01.2015 року по 04.02.2015, з 01.03.2015 року по 04.03.2015 року, 01.02.2017 року пов`язані із виробничою необхідністю.

Також уточнюючій довідці відсутня інформація відносно характеру курсів підвищення кваліфікації, проте ці періоди винесено разом із іншими періодами, під час яких позивач не працював, тож відсутні підстави вважати, шо під час цих періодів позивач працював із повним робочим днем під землею.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що періоди з 01.05.2007 по 04.05.2007, з 01.07.2007 по 04.07.2007, з 01.07.2009 по 03.07.2009, з 31.08.2009 по 03.09.2009, з 31.01.2015 по 04.02.2015, з 01.03.2015 по 04.03.2015, з 01.02.2017 по 01.02.2017 зарахуванню до пільгового стажу не підлягають.

Щодо застосування приписів ст. 8 Закону № 345-VI суд зазначає наступне.

Статтею 27 Закону №1058-IV встановлено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Поряд з цим, частиною 1 ст. 28 Закону №1058-IV встановлено мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI (далі Закон № 345-VI) спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Статтею 1 Закону № 345-VI встановлено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно ст. 8 Закону № 345-VI, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку, що дія цього Закону поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей, зокрема, й тих, що здійснюють добування уранових руд та інших підземних робіт.

Стаття 1 Закону № 345-VI для застосування положень цього закону вимагає дотримання чітких умов, а саме:

- робота за професією, яка пов`язана з видобутком вугілля, залізної руди, руд кольорових і рідкісних металів, марганцевих, уранових, магнієвих (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритних руд, робота на шахтобудівних підприємствах та в державних воєнізованих аварійно-рятувальних службах (формуваннях) у вугільній промисловості;

- віднесення професії до Списку №1;

- робота на підземних роботах повний робочий день.

Отже, виходячи з положень наведених норм, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону № 345-VI та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку № 1, які були зайняті на підземних роботах саме повний робочий день.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 28 січня 2014 року у справі № 21-455а13, від 24 червня 2014 року у справі № 21-236а14, від 20 січня 2016 року у справі № 459/6146/13-а та Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 392/17/17.

Верховний Суд у постановах у справі №345/4616/16 від 20.11.2018, у справі №345/4570/16-а від 06.02.2019, у справі №345/4462/16-а від 05.12.2019, у справі №345/3954/16-а від 11.07.2019 та інших дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, проте, позивачем до суду трудову книжку не надано.

З матеріалів адміністративної справи суд встановив, що відповідачем зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 9 років 4 місяці 24 дні, при цьому, загальна тривалість незарахованих спірних періодів, щодо яких суд дійшов висновку про протиправність їх зарахування становить 10 років 8 місяців 14 днів (з 24.08.1988 по 25.11.1988 (0 років 3 місяці 1 день), з 21.01.1991 по 31.12.1998 (7 років 11 місяців 10 днів), з 17.03.2000 по 23.06.2000 (0 років 3 місяці 6 днів), з 09.06.2006 по 26.06.2006 (0 років 0 місяців 17 днів), з 01.02.2010 по 28.02.2010 (0 років 0 місяців 27 днів), з 01.01.2011 по 24.06.2011 (0 років 5 місяців 23 дні), з 10.10.2011 по 13.02.2013 (1 рік 7 місяців 20 днів)).

Отже, загальний підземний стаж роботи позивача за професіями, що передбачені Списком №1, становить більше 15 років та відповідно дає право позивачу на призначення пенсії у розмірі встановленому ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", чого відповідачем здійснено не було.

Виходячи з системного тлумачення приписів ст.ст. 1, 8 Закону № 345-VI, суд встановив, що жодних застережень відносно застосування їх приписів відносно окремих професій, віднесених до Списку №1 означені норми не містять, а отже підлягають застосуванню у разі наявності у особи, яка звернулась за призначенням пенсії, 15 років пільгового стажу за Списком №1 з повним робочим днем на підземних роботах, пов`язаних з видобутком вугілля, залізної руди, руд кольорових і рідкісних металів, марганцевих, уранових, магнієвих (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритних руд, а також роботах на шахтобудівних підприємствах та в державних воєнізованих аварійно-рятувальних службах (формуваннях) у вугільній промисловості - незалежно від професії.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши дії відповідача на відповідність приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що вони вчинені не у спосіб, що визначений Закону № 345-VI, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та без дотримання принципу пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Протилежне відповідачем не доведено.

Дискреційні повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови відповідності особи усім необхідним умовам для призначення пенсії у певному розмірі, у даному випадку застосування приписів Закону № 345-VI, що свідчить про те, що за законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Враховуючи фактичні обставини цієї справи, питання щодо застосування положень ст. 8 Закону № 345-VI не можуть бути віднесені до дискреційних повноважень відповідача з огляду на приписи чинного пенсійного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Отже, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню шляхом: визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування до підземного стажу роботи ОСОБА_1 з повним робочим днем під землею за Списком № 1 періодів з 24.08.1988 по 25.11.1988, з 22.01.1991 по 13.09.1998, з 17.03.2000 по 13.06.2000, з 09.06.2006 по 26.06.2006, з 01.02.2010 по 28.02.2010, з 01.01.2011 по 24.06.2011, з 10.10.2011 по 13.02.2013, з дня призначення пенсії 30 жовтня 2025 року та не застосування під час нарахування пенсії положення статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці та абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 з повним робочим днем під землею за Списком № 1 періоди: з 24.08.1988 по 25.11.1988, з 22.01.1991 по 13.09.1998, з 17.03.2000 по 13.06.2000, з 09.06.2006 по 26.06.2006, з 01.02.2010 по 28.02.2010, з 01.01.2011 по 24.06.2011, з 10.10.2011 по 13.02.2013 з дня призначення пенсії 30 жовтня 2025 року; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з дати призначення пенсії 30 жовтня 2025 року, із застосуванням статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці та абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням раніше виплачених сум.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку про ефективність способу захисту порушеного права позивача.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, згідно квитанції про сплату судового збору № 8A4L-9SUK-M1SE від 02.12.2025 року.

Враховуючи викладене, суд стягує судовий збір у розмірі 968,96 грн з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26), про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування до підземного стажу роботи ОСОБА_1 з повним робочим днем під землею за Списком № 1 періодів з 24.08.1988 по 25.11.1988, з 22.01.1991 по 13.09.1998, з 17.03.2000 по 13.06.2000, з 09.06.2006 по 26.06.2006, з 01.02.2010 по 28.02.2010, з 01.01.2011 по 24.06.2011, з 10.10.2011 по 13.02.2013, з дня призначення пенсії 30 жовтня 2025 року та не застосування під час нарахування пенсії положення статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці та абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 з повним робочим днем під землею за Списком № 1 періоди: з 24.08.1988 по 25.11.1988, з 22.01.1991 по 13.09.1998, з 17.03.2000 по 13.06.2000, з 09.06.2006 по 26.06.2006, з 01.02.2010 по 28.02.2010, з 01.01.2011 по 24.06.2011, з 10.10.2011 по 13.02.2013 з дня призначення пенсії 30 жовтня 2025 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з дати призначення пенсії 30 жовтня 2025 року, із застосуванням статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці та абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судовий збір в розмірі 968 (Дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 10 лютого 2026 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко