Справа № 440/7943/25
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2026-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 р. Справа № 440/7943/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.07.2025, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 25.07.25 по справі № 440/7943/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач 1, ГУ ПФУ в Запорізькій області, апелянт), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Полтавській області), в якій просила:

-визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 02.05.2025 №43;

-зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області зарахувати до її страхового та пільгового стажу періоди роботи на ВАТ "Полтавський завод ГРЛ" з 23.07.1990 по 25.07.1994 та з 22.11.1999 по 11.04.2002 на посаді відкатник-вакуумник в складальному цеху № 1 з виготовлення люмінісцентних ламп та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з дати подання заяви.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.07.2025 позовну заяву задоволено .

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 02.05.2025 №43.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.04.2025, з урахуванням до пільгового стажу періодів роботи, підтверджених довідкою ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" №68/9 від 13.06.2017 та з урахуванням висновків суду.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач 1 подав апеляційну скаргу, в якій , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.07.2025 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що відповідно до чинного законодавства ГУ ПФУ в Запорізькій області не має повноважень для здійснення будь-яких інших призначень позивачці пенсії, в тому числі за рішенням суду, оскільки позивачка не перебуває на обліку у ньому та проживає на території, що обслуговується ГУ ПФУ в Полтавській області.

Незважаючи на те, що заяву позивача про призначення пенсії було розглянуто за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Запорізькій області, обов`язок виплати пенсії залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у ГУ ПФУ в Полтавській області. Натомість суд першої інстанції зобов`язав ГУ ПФУ в Запорізькій області повторно розглянути заяву позивачки.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що записи в трудовій книжці підтверджують тільки загальний стаж роботи позивачки, вони не містять належні та достатні відомості щодо періодів і характеру виконуваної позивачкою роботи, та не визначають її право на пенсію на пільгових умовах.

Вказав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку у тому, що до пільгового стажу роботи позивачки за Списком №1 повинно бути зараховано довідку №68/9 від 13.06.2017, оскільки до ЕПС не долучено рішення Комісії з питань підтвердження пільгового стажу роботи при Головному управлінні Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі-Порядок №383), для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно надати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 постанови Кабінету Міністрів України №637 підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 02.05.2025 № 43 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Страховий стаж позивачки складає 22 роки 01 місяць 18 днів. Відповідно до поданих позивачкою документів до пільгового стажу не зараховано довідку №68/9 від 13.06.2017, оскільки до ЕПС не долучено рішення Комісії з питань підтвердження пільгового стажу роботи при Головному управлінні Пенсійного фонду України.

Пунктом 6 Порядку підтвердження періодів, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1 (далі-Порядок №18-1), основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

З аналізу норм Порядку №18-1 вбачається, що на Комісію передаються заяви з документами, визначеними в п.11 Порядку №18-1. За відсутності документів, зазначених в п. 11, заява залишається без розгляду.

Отже, суд першої інстанції дійшов хибної думки про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивачки, зобов`язавши ГУ ПФУ в Запорізькій області повторно розглянути заяву її від 25.04.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивачка надала суду відзив на апеляцію, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість судового рішення, просила залишити апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Запорізькій області без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.07.2025 залишити без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та відповідно до ст.308 КАС України в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

25.04.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV. До заяви позивачкою додано копії паспорта, ідентифікаційного коду, трудової книжки, диплому про навчання, витягу з наказу №351 від 12.11.1993 та № 284 від 28.12.1998 «Про закінчення атестації робочих місць», довідки ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" № 68/9 від 13.06.2017, висновку №155 експертизи на правильність застосування списків виробництв, професій, посад, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах у ТОВ "Завод ГРЛ" та ТОВ "Полтавський завод ГРЛ".

Цю заяву було розглянуто за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 02.05.2025 №43 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Як вбачається з рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області, вік позивачки становить 57 років 07 місяців 28 днів, страховий стаж -22 роки 01 місяць 18 днів. За доданими документами до пільгового стажу не зараховано довідку №68/9 від 13.06.2017, оскільки до ЕПС не долучено рішення Комісії з питань підтвердження пільгового стажу роботи при Головному управлінні Пенсійного фонду України. Зазначено, що у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника підтвердження пільгового стажу здійснюється відповідно до Порядку №18-1 комісією, створеною при Головних управліннях Пенсійного фонду України.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем було протиправно не зараховано до пільгового стажу періоди роботи позивачки, зазначені у довідці ВАТ «Полтавський завод газорозрядних ламп» №68/9 від 13.06.2017 через відсутність рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Ця відмова носить формальний характер.

Крім того, згідно з ч.1 ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій та окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Проте жодних доказів на підтвердження зазначених дій відповідачем суду не надано.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

На час звернення позивачки із відповідною заявою до відповідача щодо призначення пенсії на пільгових умовах чинними є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і Закон України "Про пенсійне забезпечення", які регулюють одні і ті самі правовідносини.

Згідно з пунктом «а» ч.1 ст.13 Закону № 1788-ХІІ в чинній редакції, з урахуванням висновків Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону № 1058-ІV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону № 1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах..

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV- з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах ( 45 років та 50 років) та страхового стажу для набуття права на пенсію за віком на пільгових умовах (20 років та 15 років), що має вирішуватися в правовому полі на користь людини, що повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, на дату звернення до територіального органу Пенсійного фонду України вік позивачки становив 57 років 07 місяців 28 днів, страховий стаж - 22 роки 01 місяць 18 днів.

Предметом спору у цій справі є не зарахування відповідачем до пільгового стажу періоду роботи позивачки з 23.07.1990 по 25.07.1994 та з 22.11.1999 по 11.04.2002 у ВАТ «Полтавський завод газорозрядних ламп» у зв`язку з не зарахуванням довідки №68/9 ВАТ «Полтавський завод газорозрядних ламп» від 13.06.2017 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, оскільки до ЕПС не долучено рішення Комісії з питань підтвердження пільгового стажу роботи при Головному управлінні Пенсійного фонду України .

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Частиною 6 ст. 56 Закону №1788-ХІІ передбачено, що при призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (надалі - Порядок №383).

Пунктом 1 Порядку №383 передбачено, що згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Список № 1) та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Список №2), затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, які мали право на пенсію за віком на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-ІV за умови досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом №1788-ХІІ.

Цей Порядок регулює застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів «а», «б» ст. 13 та ст.100 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до пунктів 3, 10 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року №637 ( далі-Порядок № 637).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383, після 21.08.1992 до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за результатами проведення атестації робочих місць.

У зазначений спірний періоди роботи позивачки були чинними: -Список №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, який був чинним до 11.03.1994 ; -Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, що діяв з 11 березня 1994 року по 16 січня 2003 року.

Відмовляючи у призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідач 1 піддав сумніву наявність пільгового стажу ОСОБА_1 в частині періоду роботи з 23.07.1990 по 25.07.1994 та з 22.11.1999 по 11.04.2002 у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп".

Для висновку про відсутність у ОСОБА_1 пільгового стажу відповідач 1 у спірному рішенні від 02.05.2025 визначив єдину підставу: не долучено рішення Комісії з питань підтвердження пільгового стажу роботи при Головному управлінні Пенсійного фонду України.

Надаючи правову оцінку зазначеній підставі для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, колегія суддів зазначає наступне.

До заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачкою, крім іншого, надано:

- копію трудової книжки серії НОМЕР_1 від 21.07.1986, що містить записи про відповідні періоди роботи на ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" з 23.07.1990 по 25.07.1994 та з 22.11.1999 по 11.04.2002 на посаді відкатник-вакуумник в складальному цеху № 1 з виготовлення люмінесцентних ламп (а.с.34-40)

- копію витягів з наказу № 351 від 12.11.1993 і № 284 від 28.12.1998 «Про закінчення атестації робочих місць» , відповідно до якого посада відкатника-вакуумника відноситься до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, розділ 13а, стор.55 (а.с.32-33);

- копію довідки ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" №68/9 від 13.06.2017, згідно з якою підтверджується зайнятість ОСОБА_1 на роботі у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" з 23.07.1990 по 25.07.1994 та з 22.11.1999 по 11.04.2002 на посаді відкатник-вакуумник в складальному цеху № 1 з виготовлення люмінесцентних ламп (а.с.29);

-копію висновку №155 експертизи на правильність застосування Списків виробництв, професій, посад і показників, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах у ТОВ "Завод ГРЛ" та ТОВ "Полтавський завод ГРЛ", відповідно до якого встановлено правильність застосування Списків № 1 та 2, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах на ТОВ "Завод ГРЛ" та ВАТ "Полтавський завод ГРЛ" (а.с.33 зворот).

Відповідно до висновку Державної експертизи умов праці від 19.08.2002 №155 провідним експертом з умов праці ОСОБА_2 зроблено висновок, що експертиза на правильність застосування Списків №1 та №2, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах, показала, що указані Списки у «Завод ГРЛ» та у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" на робочих місцях та в структурних підрозділах перелічених у Переліках робочих місць, професій і посад, що є додатками до наказів 12.11.1993 №351, від 28.12.1998 №284 та від 28.11.2001 №19 застосовані правильно.

Таким чином, експертом з умов праці надано оцінку застосування Списків №1 та №2 у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп".

Трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 підтверджено, що позивачка працювала у період з 23.07.1990 по 25.07.1994 та з 22.11.1999 по 11.04.2002 ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" на посаді відкатник-вакуумник в складальному цеху № 1 з виготовлення люмінесцентних ламп.

Записи про спірний період роботи засвідчено відповідними печатками підприємства.

Періоди роботи на відповідних посадах та сам факт роботи позивачки у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" не оспорювалися відповідачами.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивачки відповідачем суду не надано; факт і періоди роботи визнаються відповідачами; довідка ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №68/9 від 13.06.2017 не визнана нечинною, не відкликана, а тому, на думку колегії суддів, її безпідставно не взято до уваги відповідачем 1 при обрахуванні пільгового стажу роботи.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач протиправно не зарахував періоди роботи ОСОБА_1 , зазначені у довідці від 13.06.2017 №68/9 до пільгового стажу через відсутність рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Ця відмова носить формальний характер.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 3 статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 64 Закону №1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право:

отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України;

проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Згідно з частиною 1 статті 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Проте жодних доказів на підтвердження вчинення пенсійним органом дій в межах наведених повноважень матеріали справи не містять.

У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 02.05.2025 №43 та його скасування.

Стосовно доводів апелянта про відсутність у ГУ ПФУ в Запорізькій області повноважень для здійснення будь-яких інших призначень позивачці пенсії, в тому числі за рішенням суду, оскільки вона не перебуває на обліку у ньому та проживає на території, що обслуговується ГУ ПФУ в Полтавській області, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що позивачка зареєстрована у м. Полтаві та звернулась за місцем проживанням до пенсійного органу із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах, яка за принципом екстериторіальності розглянута ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Судом першої інстанції вказане рішення пенсійного органу скасовано, як протиправне та саме на цей орган покладено обов`язок повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.04.2025 з урахуванням висновків суду. Жодних інших зобов`язань судом на відповідача 1 не покладено.

Положеннями п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Викладене, на переконання колегії суддів, свідчить, що з урахуванням принципу екстериторіальності призначення пенсії у випадку скасування судом рішення про відмову в її призначенні має здійснюватися саме тим територіальним органом Пенсійного фонду України, якого було уповноважено розглядати подану особою заяву вперше.

До компетенції ж органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи (у спірному випадку ГУ ПФУ в Полтавській області) належить здійснення виплати пенсії після її призначення органом, який розглядає відповідну заяву.

Відтак, у спірному випадку обов`язок щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.04.2025, з урахуванням до пільгового стажу періодів роботи, підтверджених довідкою ВАТ «Полтавський завод газорозрядних ламп» №68/9 від 13.06.2017 з урахуванням висновків суду правомірно покладено судом першої інстанції саме на ГУ ПФУ у Запорізькій області як орган, який прийняв протиправне рішення про відмову у призначенні пенсії.

Отже, посилання апелянта на неможливість виконати рішення у цій справі, оскільки позивачка не перебуває на обліку у ньому та проживає на території, що обслуговується ГУ ПФУ в Полтавській області, є необґрунтованими.

Посилання апелянта на правову позицію викладену Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 у справі №803/1252/17 колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вона стосується інших фактичних обставин.

Щодо посилання апелянта на неможливість відшкодувати позивачці суму судового збору у зв`язку з відсутністю коштів призначених на цю мету, колегія суддів зазначає.

Відповідно до абз. 1 ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням положень вище зазначеної правової норми колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийняв рішення в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Запорізькій області судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 1211,20 грн.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 311, 315, 316, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року у справі № 440/7943/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін