Справа № 580/14195/25
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року справа № 580/14195/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 55 від 31.10.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в призначені пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до роботи за списком № 2 періоди роботи з 19.05.1992 по 01.01.2001 згідно записів 11-13 трудової НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначила, що має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з наявністю відповідного страхового та пільгового стажу й досягненням відповідного віку, проте відповідач протиправно відмовив у призначенні їй пенсії.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, подав до суду 26.01.2026 відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що страховий стаж позивача станом на дату звернення становить 02 роки 03 місяці 11 днів, пільговий стаж роботи за Списком №2 не підтверджений в установленому порядку. До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 19.05.1987 серії НОМЕР_2 , оскільки надано копію трудової книжки, що є порушенням пункту 2.23 Порядку № 22-1. Також на титульній сторінці зазначеного документу відсутня повна дата народження заявниці, що є порушенням Інструкції № 162. Страховий стаж обчислено за даними індивідуальних відомостей застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Пільговий стаж за Списком № 2 не підтверджений в установленому порядку. Головним управлінням прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 від 31.10.2025 № 55 у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV у зв`язку з неналежним поданням заяви та документів для призначення пенсії.

Ухвалою суду від 26.12.2025 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними паспорта НОМЕР_3 , виданого Христинівським РС УДМС України в Черкаській області 18.02.2015.

Згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_2 від 19.05.1987 позивач, зокрема, у спірний період: 19.05.1992 по 01.01.2001 працювала перемотувальником нитки текстильного цеху № 2 у ВАТ «Черкаське хімволокно».

У жовтні 2025 року позивач звернулася до органу пенсійного фонду із заявою від 24.10.2025 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянуло заяву позивача та 31.10.2025 прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах № 55, яким відмовило останній у призначенні пенсії на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, у зв`язку з неналежним поданням документів. У рішенні відповідач зазначив, що страховий стаж позивача 2 роки 3 місяці 11 днів, який обчислено за даними індивідуальних відомостей застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Пільговий стаж за Списком № 2 відсутній. До заяви додано копії документів: паспорт, реєстраційний номер облікової картки платника податків, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про смерть, посвідчення; документи для підтвердження стажу: трудова книжка, свідоцтво про народження дитини, витяг з наказу, індивідуальні відомості застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Заява на призначення пенсії надійшла поштою. Проте, подання заяви про призначення пенсії та документів необхідних для призначення пенсії поштою для даної категорії осіб п. 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (Постанова №22-1) не передбачено. Відповідно до п. 1.8 Постанови № 22-1 якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал до заяви надаються скановані копії документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів). Проте, в порушення вимог Постанови № 22-1 до заяви надано копії документів, які завірені заявницею.

Таке рішення позивач вважає протиправним, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Згідно із ст. 9 зазначеного Закону відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-ІV передбачає, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року (абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-ІV).

У позовній заяві позивач просить зобов`язати Головне управління зарахувати до її пільгового стажу роботи спірний період роботи та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Так, відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VII.

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б-г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, зокрема, «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам».

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ.

Спірним в межах цієї справи є питання щодо того, які положення законодавства підлягають застосуванню при призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, а саме положення статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ чи статті 114 Закону № 1058-ІV.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, сформовану за результатами розгляду зразкової справи №360/3611/20.

Так, розглядаючи вказану справу, у постанові від 03.11.2021 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Тому застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Частиною п`ятою статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частиною 3 статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Обставини цієї справи, склад її учасників, предмет спору та заявлені позовні вимоги вказують на те, що ця адміністративна справа є типовою справою, яка відповідає ознакам розглянутої справи № 360/3611/20.

Отже, враховуючи положення частини 3 статті 291 КАС України, при ухваленні рішення у цій справі суд має керуватися тими правовими висновками, що наведені Великою Палатою Верховного Суду у постанові за результатами розгляду справи № 360/3611/20.

Таким чином, оскільки ключовим для вирішення цієї справи є питання нормами якого саме закону слід застосовувати при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, і цьому питанню вже надано оцінку Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду справи №360/3611/20, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо застосування положень статті 13 Закону № 1788-ХІІ під час призначення їй пенсії.

Так, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що жінки, які досягнули 50-річного віку, мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 при стажі роботи 20 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

У спірному рішенні від 31.10.2025 № 55 Головне управління зазначило, що страховий стаж позивача становить 2 роки 3 місяці 11 днів. Пільговий стаж позивача за Списком № 2 відсутній.

Разом з тим, позивач в межах заявленого позову не оскаржує дії відповідача щодо не зарахування до її страхового стажу всіх періодів роботи згідно даних трудової книжки, лише просить зобов`язати відповідача зарахувати до роботи за Списком № 2 періоди роботи з 19.05.1992 по 01.01.2001.

Тому з урахуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративну справу в межах позовних вимог.

Щодо зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 19.05.1992 по 01.01.2001 на ВАТ «Черкаське Хімволокно», то суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 101 Закону № 1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Стаття 102 вказаного Закону передбачає, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до абзацу першого ст. 103 Закону №1788-ХІІ суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Отже, законодавством на відповідача покладено обов`язок щодо отримання відповідних документів для призначення особі пенсії.

Особа, яка має намір отримати статус пенсіонера, не несе відповідальності за правильність оформлення її роботодавцем довідок щодо роботи, за винятком дій, що підпадають під ознаки злочинів.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Відповідно до п.1 вказаного Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, архівні довідки необхідні за умови доцільності підтвердити відомості про роботу особи, якщо відсутня трудова книжка або відповідні записи у ній.

Пільговий стаж позивача підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 19.05.1987, згідно з якою позивач у спірний період з 19.05.1992 по 01.01.2001 працювала перемотувальником нитки текстильного цеху № 2 у ВАТ «Черкаське хімволокно», що передбачено списком професій, затверджених постановою ради міністрів СРСР від 10.11.1967 № 1021, як працівник текстильної промисловості.

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, про зарахування періоду роботи позивача з 19.05.1992 по 01.01.2001 на посаді перемотувальника нитки текстильного цеху № 2 у ВАТ «Черкаське хімволокно» до її пільгового стажу.

Щодо твердження відповідача про те, що на титульній сторінці трудової книжки позивача відсутня повна дата народження заявниці, то суд зауважує, що на титульній сторінці трудової книжки у графі «Дата народження» зазначено « 1970 р.», що відповідає року народження позивача. При цьому не передбачені законом підставою для неврахування стажу у разі не зазначення у відповідній графі трудової книжки неповної дати народження.

То ж вказаний вище період роботи позивачки підлягав врахуванню до пільгового стажу. Тому суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу в зарахуванні до її пільгового стажу спірного періоду та призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідач порушив її право на соціальний захист та виніс рішення, що суперечить вимогам закону.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є визнання її протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, дискреційним повноваженням варто розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завданням адміністративного судочинства є гарантування дотримання прав особи та вимог законодавства, а не забезпечення ефективності державного управління, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Оскільки розглядаючи звернення пенсіонера про призначення пенсії відповідач зобов`язаний виконати таке повноваження за наявності законних підстав, воно не є дискреційним.

Для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст. 2 КАС України щодо ефективного способу повного захисту порушеного права позивача є визнання протиправним і скасування спірного рішення та зобов`язання відповідача повторно розглянути її заяву від 24.10.2025 про призначення їй пенсії за віком, зарахувати їй до пільгового стажу період роботи з 19.05.1992 по 01.01.2001 у ВАТ «Черкаське Хімволокно», та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у вказаному рішенні.

Отже, заявлені позовні вимоги є частково обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Понесені позивачем судові витрати в сумі 1 211,20 грн про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підлягають стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеній частині позову половина суми.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3, ) від 31.10.2025 № 55 про відмову в призначені пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3, ) у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) від 24.10.2025 про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувати їй до пільгового стажу період роботи з 19.05.1992 по 01.01.2001 у ВАТ «Черкаське Хімволокно» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у вказаному рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО