Справа № 340/3004/25
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 лютого 2026 року

м. Київ

справа №340/3004/25

адміністративне провадження № К/990/3270/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Соколова В.М., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Виконавчого комітету Херсонської міської ради на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Херсонської міської військової адміністрації, Виконавчого комітету Херсонської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до адміністративного суду з адміністративним позовом до начальника Херсонської міської військової адміністрації (далі - відповідач 1), Виконавчого комітету Херсонської міської ради (далі - відповідач 2), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Херсонської міської військової адміністрації, яка полягає у залишенні без розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.02.2025 щодо не затвердження рішення Комісії з обстеження та надання компенсації за пошкоджені і знищені об`єкти нерухомого майна на території Херсонської міської територіальної громади від 19.12.2023 № 265 «Про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Херсонську міську військову адміністрацію розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.02.2025 та прийняти відповідне рішення про затвердження Рішення комісії з обстеження та надання компенсації за пошкоджені і знищені об`єкти нерухомого майна на території Херсонської міської територіальної громади від 19.12.2023 № 265 «Про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна ОСОБА_1 » з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.09.2025, адміністративний позов задоволено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.01.2026, апеляційну скаргу Виконавчого комітету Херсонської міської ради задоволено частково. Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 у справі № 340/3004/25 скасовано. Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність начальника Херсонської міської військової адміністрації, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 08.02.2025 щодо затвердження рішення Комісії з обстеження та надання компенсації за пошкоджені і знищені об`єкти нерухомого майна на території Херсонської міської територіальної громади від 19.12.2023 № 265. Зобов`язано начальника Херсонської міської військової адміністрації розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.02.2025 та прийняти обґрунтоване рішення щодо затвердження рішення Комісії з обстеження та надання компенсації за пошкоджені і знищені об`єкти нерухомого майна на території Херсонської міської територіальної громади від 19.12.2023 № 265 в порядку та строки, визначені чинним законодавством. В задоволенні адміністративного позову в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, Виконавчий комітет Херсонської міської ради звернувся через підсистему «Електронний Суд» до Верховного Суду із касаційною скаргою.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.05.2025, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

За частиною першою статті 328 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини 5 цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Скаржник зазначає, що справа становить значний суспільний інтерес для учасника справи, який подає касаційну скаргу (підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України), при цьому в обґрунтування вказаної підстави посилається на пункт 3 частини першої статті 389 ЦПК України.

Вжите національним законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Указане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням і захистом цінностей, утрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення: визначення і зміну конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, також може бути зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики.

Суд зазначає, що касаційна скарга не містить аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

У касаційній скарзі не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості, а також не виділено вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.

Таким чином, подана касаційна скарга не містить належним чином обґрунтованих випадків, зазначених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності.

Поряд із цим, зазначення у касаційній скарзі доводів щодо наявності підстав, передбачених у частині п`ятій статті 328 КАС України, не звільняє особу від обов`язку щодо належного обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Водночас підстав, визначених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України скаржником не наведено.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Автор касаційної скарги посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, водночас не вказує з яких підстав, визначених у частині четвертій статті 328 КАС України, він подав касаційну скаргу.

Зі змісту касаційної скарги Виконавчого комітету Херсонської міської ради убачається, що незгода із оскаржуваними судовими рішеннями зводиться до порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо незабезпечення участі відповідача 2 у судовому засіданні та ухвалення цим судом рішення про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження, а також щодо не усунення судом апеляційної інстанції допущених порушень Кіровоградським окружним адміністративним судом в означеній частині.

Крім того касатор наводить доводи щодо безпідставного залучення судом першої інстанції Виконавчого комітету Херсонської міської ради як відповідача у справі № 340/3004/25.

Як слідує із змісту рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 цей суд ухвалою від 18.08.2025, за клопотанням представника позивача, здійснив заміну первісного відповідача - Херсонську міську військову адміністрацію на начальника Херсонської міської військової адміністрації, а також залучив до участі у справі як другого відповідача Виконавчий комітет Херсонської міської ради.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.09.202 позов ОСОБА_1 до начальника Херсонської міської військової адміністрації, Виконавчого комітету Херсонської міської ради задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Херсонської міської військової адміністрації, яка полягає у залишенні без розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.02.2025 щодо не затвердження рішення Комісії з обстеження та надання компенсації за пошкоджені і знищені об`єкти нерухомого майна на території Херсонської міської територіальної громади від 19.12.2023 № 265 «Про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна ОСОБА_1 ». Зобов`язано Виконавчий комітет Херсонської міської ради протягом 30-ти днів з дня набрання рішенням суду законної сили, розглянути питання щодо затвердження рішення Комісії з обстеження пошкодженого та зруйнованого майна на території Херсонської міської територіальної громади № 265 «Про надання компенсації за знищений об`єкт нерухового майна ОСОБА_1 » від 19.12.2023. Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Херсонської міської ради.

Однак, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.01.2026 апеляційну скаргу Виконавчого комітету Херсонської міської ради задоволено частково, рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 скасовано та ухвалено нове рішення яким визнано протиправною бездіяльність начальника Херсонської міської військової адміністрації, зобов`язано його розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.02.2025 та прийняти обґрунтоване рішення щодо затвердження рішення Комісії з обстеження та надання компенсації за пошкоджені і знищені об`єкти нерухомого майна на території Херсонської міської територіальної громади від 19.12.2023 № 265 в порядку та строки, визначені чинним законодавством.

У контексті доводів скаржника варто зауважує, що суд апеляційної інстанції у вказаній постанові дійшов до висновку, що у спірних правовідносинах Комісія з обстеження пошкодженого та зруйнованого майна на території Херсонської міської територіальної громади була утворена розпорядженням начальника Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області від 30.11.202 № 5-р, а тому саме цей суб`єкт владних повноважень має прийняти рішення у спосіб та строки, визначені чинним законодавством, щодо затвердження рішення Комісії з обстеження пошкодженого та зруйнованого майна на території Херсонської міської територіальної громади від 19.12.2023 № 265, а не Виконавчий комітет Херсонської міської ради, як визначив суд першої інстанції.

Крім того, скасовуючи рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.09.2025, апеляційний суд вказав на помилковість висновку суду першої інстанції про стягнення на користь позивачки сплаченого судового збору в розмірі 1 211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Херсонської міської ради.

Колегія суддів звертає увагу, що суб`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права, до повноважень Верховного Суду не належить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка.

Обмеження переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію суду права, що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є судом фактів, а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судом першої та апеляційної інстанції, та/або переоцінювати їх.

Призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Отже, завдання Верховного Суду є не тільки і навіть не стільки вирішення конкретного спору. Суд повинен у передбачений процесуальним законом спосіб (шляхом розгляду конкретного спору та перевірки окремого процесуального судового рішення) витлумачити, як правильно застосувати норму матеріального права, що була не однаково застосована судами з тією метою, щоб надалі спрямовувати судову практику в єдино правильне русло.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З аналізу доводів касаційної скарги слідує, що скаржник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями КАС України могли б вимагати касаційного розгляду цієї справи.

Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, прийняті у справі, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів попередніх інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених частиною 4 та пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткових обставин справи, то у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Виконавчого комітету Херсонської міської ради на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Херсонської міської військової адміністрації, Виконавчого комітету Херсонської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.О. Єресько В.М. Соколов
А.Г. Загороднюк