Справа № 260/7299/25
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2026 року м. Ужгород№ 260/7299/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гебеш С.А., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить суд:

Визнати протиправними та скасувати розпорядження по ЕПС 20 від 05.08.2025 року прийняте Головним управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 до загального трудового стажу період його роботи в Свалявському заводі «Електрон» з 01.12.1994 р. по 30.06.2000 р. згідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 ;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відновити виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 з врахуванням періодів його роботи в Свалявському заводі «Електрон» з 01.12.1994 р. по 30.06.2000 р. згідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 починаючи з дати припинення виплати пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (код ЄДРПОУ - 20453063) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати пов`язані з розглядом справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 14.05.2025 року позивачу призначено пенсію по інвалідності. При призначенні позивачу пенсії йому зараховано страховий стаж роботи 145 років 10 місяців 18 днів. Разом з тим, листом від 07.08.2025 року позивачу повідомлено про припинення виплати пенсії, так як відповідно до зустрічної перевірки виявлено розбіжності з первинними документами, що призвело до зменшення страхового стажу для призначення, у зв`язку з чим винкла переплата за період з 14.05.2025 року по 31.08.2025 року в сумі 10878,00 грн. Представник позивача вказує на те, що згідно запису трудової книжки позивача такий 11.04.1991 року прийнятий на посаду ученика слесаря-зборщика в цех Свалявського заводу "Електрон" на підставі наказу №27 від 10.04.1991 року та згідно запису від 27.03.2001 року звільнений за ст. 36 п. 1 КЗпП України на підставі наказу №157 від 27.03.2001 року. Вказані записи не місять виправлень, наявні посилання на накази, на підставі яких вчинені, скріплені печатками та підписами відповідальної особи. Зазначає про те, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії. Зазначає, що не зарахування позивачу періоду його роботи в Свалявському заводі "Електрон" з 01.01.1993 року по 30.06.2000 року, у зв`язку з недоліками оформлення бухгалтерських документів на підприємстві є протиправним, а вказаний період слід зарахувати позивачу до його стажу роботи.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), разом з тим витребувано матеріалами з пенсійної справи позивача, що стали підставою для винесення оскаржуваного розпорядження.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Заперечуючи проти позову відповідач вказав на те, що в результаті перевірки факту роботи ОСОБА_1 з 11.04.1991 року по 27.03.2001 року у Свалявському заводі "Електрон" для призначення пенсії позивача, встановлено, що в книзі "журнал припинення трудових договорів" наявна записка ОСОБА_1 "прийнятий 11.04.1991, 4 цех, табельний номер 701880, звільнений 27.03.2001 року наказ №157". Разом з тим, заробітна плата нараховувалася за 1991-1993, березень 2001 року. У книгах "особові рахунки" за 1994-2000 роки позивач не значиться, що стало підставою для припинення виплати пенсії. Відповідач також зазначив про те, що у 1194-2000 роках працівник згідно із законодавством міг бути оформлений на підприємстві, але фактично не працювати та не отримувати заробітку плату (наприклад відпустка без збереження заробітної плати), особливо в період коли роботодавець не може виконувати свої зобов`язання, наприклад під час простою чи в умовах кризи.

Разом з тим, у поданому відзиві просив суд залишити позовні вимоги без розгляду в частині, що виходять за межі шестимісячного терміну звернення до суду.

Відповідно до положень ч. 5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено, що з 14.05.2025 року позивачу, ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" призначено пенсію по інвалідності. При призначенні позивачу пенсії враховано стаж його роботи 15 років 10 місяців 18 днів, що підтверджується Формою РС-Право.

07.08.2025 року листом за № 0700-0403-8/46481 Управлінням з обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повідомлено ОСОБА_1 про припинення виплати пенсії.

Так зокрема, в листі вказано, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області згідно з актом зустрічної перевірки від 24.07.2025 р. №0700- 0903-1/3608 виявлено розбіжності з первинними документами, що призвело до зменшення страхового стажу для призначення пенсії, в зв`язку з чим виникла переплата за період з 14.05.2025 року по 31.08.2025 року в сумі 10 878,00 грн.

Як вбачається із акта перевірки від 24.07.2025 року №0700-0903-1/3608, в такому зазначено, що за результатами перевірки факту роботи для призначення (перерахунку) пенсії гр. ОСОБА_1 встановлено, що записка на прийом та звільнення наявні. Заробітна плата нараховувалася за 1991-1993 роки, березень 2000 року. У книгах «Особові рахунки» за 1994-2000 роки даний громадянин не значиться.

Розпорядженням по ЕПС 20 від 05.08.2025 року у зв`язку з недостатнім стажем для призначення пенсії, пенсію гр. ОСОБА_1 припинено кодом « 15» приховані або надані недостовірні дані з 14.05.2025 року.

Після проведеного перерахунку пенсії, відповідачем не зарахованого до стажу позивача період його роботи з 01.12.1994 року по 30.06.2000 року, так як у книгах "Особові рахунки" за 1194-2000 роки дані про позивача не значаться.

Судом також встановлено, що відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 , 06.02.1965 р., а саме:

Згідно запису № 8 від 11.04.1991 р. прийнятий на посаду ученика слесаря-зборщика в цех Свалявського заводу «Електрон» на підставі Наказу №27 від 10.04.1991 р.;

Відповідно до запису №9 від 29.07.1991 р. Рішенням тарифно-кваліфікаційної комісії

присвоєно перший розряд слесаря-зборщика на підставі Наказу №280 від 29.01.1991 р.;

Згідно запису №10 від 27.03.2001 року звільнений по ст. 36 п.1 КЗпП України, на підставі Наказу №157 від 27.03.2001 р.

Як вбачається, вказані записи внесені акуратно без виправлень, містять посилання на

накази на підставі яких вчинені, скріплені печаткою та підписом відповідальної особи. Недоліки трудової книжки відсутні .

Позивач, вважаючи те, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії, звернувся із даним позовом до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 частиною 1 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон України № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Відповідно до ст.26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Згідно з положеннями статті 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частин 3, 4 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується, починаючи з 1 січня 2004 року.

До 1 січня 2004 року стаж обчислювався періодом роботи (трудовий стаж). Таким чином до 1 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджуються записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2022 року в справі № 580/4885/20.

У спірний період роботи позивача діяли норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII), відповідно до частини 1 статті 56 якого, до стажу роботи зараховується робота, що виконувалась на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку, підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ та організацій або їх правонаступників, в яких має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вже встанволено судом, відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 згідно запису № 8 від 11.04.1991 р. прийнятий на посаду ученика слесаря-зборщика в цех Свалявського заводу «Електрон» на підставі Наказу №27 від 10.04.1991 р та згідно запису №10 від 27.03.2001 року звільнений по ст. 36 п.1 КЗпП України, на підставі Наказу №157 від 27.03.2001 р. Як вбачається, вказані записи внесені акуратно без виправлень, містять посилання на накази на підставі яких вчинені, скріплені печаткою та підписом відповідальної особи. Недоліки трудової книжки відсутні.

Згідно висновків акту перевірки №0700-0903-1/3608 від 24.07.2025 року зазначено, що записка на прийом та звільнення наявна. Заробітна плата нараховувалася за 1991-1993, березень 2001 року.

Із службової записки від 05.08.2025 року вбачається, що після переглдяду стажу роботи були вилучені періоди роботи з січня 1994 року по грудень 2020 року.

Разом з тим, суд зауважує, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення ЄСШІ у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" та у справах "Ґаші проти Хорватії", "Трго проти Хорватії").

Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Крім того, за приписами ст. 1215 ЦК України, які підлягають застосуванню до даних спірних правовідносин, безпідставно набуті пенсійні виплати підлягають поверненню тільки у тому випадку, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, або у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, а тому зазначені у ст. 1215 ЦК України виплати підлягають поверненню тільки у разі наявності цих фактів.

Будь-яких доказів про зловживання з боку позивача або подання ним недостовірних відомостей при зверненні з заявою про призначення пенсії відповідачем не надано. Крім того, факти зловживання пенсіонером не наведені і в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи, що відповідачем не доведено зловживань з боку позивача щодо подання ним недостовірних відомостей при зверненні із заявою про призначення пенсії, і судом також не встановлено таких обставин, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для не зарахування до страхового стажу роботи позивача періодів роботи з січня 1994 року по грудень 2000 року та необхідності такого зарахування.

Отже, суд, на підставі наведених вище норм права, вважає, що вказаний період роботи позивачки необхідно зарахувати до її страхового стажу.

Крім того, суд зазначає, що, відповідно до п. 2 ч. 1ст. 49 Закону № 1058-IV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Однак, як уже зазначалося судом, відповідачем не доведено факту недостовірності даних документів на підставі яких призначено пенсію позивачу, відтак, на думку суду, відповідач без законних підстав припинив виплату призначеної пенсії позивачу.

Таким чином, розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області по ЕПС 20 від 05.08.2025 року про припинення виплати пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу для призначення пенсії є протиправним, а тому його необхідно скасувати.

Разом з тим, позовна вимога про зобов`язання відповідача відновити виплату раніше призначеної пенсії, з врахуванням періодів його роботи з 01.12.1994 року по 30.06.2000 рік є похідною від першої, а тому її необхідно задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням зазначеного, судовий збір у розмірі 1211,20 грн., підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати розпорядження Головним управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області по ЕПС 20 від 05.08.2025 року щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до загального трудового стажу період його роботи в Свалявському заводі «Електрон» з 01.12.1994 р. по 30.06.2000 р. згідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) відновити з 14.05.2025 року раніше призначену пенсію ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяС.А. Гебеш