Справа № 200/1519/25
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року справа №200/1519/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 р. у справі № 200/1519/25 (головуючий І інстанції Буряк І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 09.01.2025 № Про відмову в призначені пенсії, яким позивачу відмовлено у призначені пенсії за вислугу років, відповідно до статті 12 Закону № 2262-XII;

-зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області, призначити позивачу, пенсію за вислугу років з 06.01.2025, відповідно до статті 12 Закону №2262-XII, на підставі пільгової вислуги років для призначення пенсії 24 роки 00 місяців 20 днів.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2025року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд посилається на постанову Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного суду, а саме справу № 520/34488/23 від 11.02.2025, яка не може застосовуватися у правовідносинах, що склались у цій справі.

На момент звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 було видано довідку № 11014/303/02 2016 від 13.09.2016 року, в якій зазначено, що до пільгової вислуги років зараховується служба в підрозділах карного розшуку із розрахунку 1.5 місяці за кожний місяць служби, згідно ПКМУ від 16.11.2001 року № 1497 та наказу МВС України від 29.07.2008 року № 361.

Донецький окружний адміністративний суд у судовому рішенні від 10.09.2024 у справі № 200/4394/24 надав аналіз того, що на момент звільнення зі служби в поліції 29 лютого 2016 року позивач набув право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України № 2262-ХІІ, оскільки його вислуга на момент звільнення зі служби складала 24 років 00 місяців 20 днів.

На виконання рішення суду Головне управління Національної поліції України підготувало та надіслало до ГУ ПФУ в Донецькій області всі необхідні для призначення пенсії документи, із посиланням на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.09.2023 у справі № 200/4394/24 та постановою Першого апеляційного адмінсуду від 05.12.2024.

Незважаючи на рішення суду, ГУ ПФУ в Донецькій області відмовило в призначені пенсії.

Від відповідача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що статтею 12 Закону № 2262 передбачено, що пенсія за вислугу років призначається за наявності відповідних умов, а саме: відповідної календарної вислуги; якщо вони звільненні зі служби.

Реалізація права на пенсію можлива лише за наявності двох означених умов.

На час звернення позивача до Головного управління з заявою редакція пункту 3 Порядку № 393 зазнала змін, відповідно до яких зарахування служби на пільгових умовах до вислуги років застосовується виключно для визначення розміру пенсії, а не для призначення пенсії, як передбачала попередня редакція пункту 3 Порядку № 393. Тобто, пільгова вислуга років має значення для визначення відсотку розміру пенсії Позивача від його грошового забезпечення, відповідно до статті 13 Закону № 2262, за умови наявності права на призначення пенсії за вислугу років, а не для призначення такої пенсії.

Оскільки за приписами статті 17 Закону № 2262 при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення, а саме Порядком № 393 визначено обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262 і цей Порядок встановлює пільгове обчислення вислуги років тільки для визначення розміру пенсії, тому відсутні підстави для врахування позивачу періоди служби в пільговому обчисленні до календарної вислуги років.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції.

Наказом ГУ Національної поліції в Донецькій області № 42 о/с від 25 лютого 2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника сектору Слов`янського відділення поліції Краматорського відділу поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області, на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію, з 29 лютого 2016 року.

Вислуга років на день звільнення зі служби у календарному обчисленні складає 17 років 06 місяців 15 днів, у пільговому 24 роки 00 місяців 20 днів.

Під час проходження служби, в період з 01 лютого 2015 року по 06 листопада 2015 року, позивач приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення АТО на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою № 671 лк/Мт від 27 січня 2016 року та рішенням комісії МВС України № 1/IV/V/2 від 19 січня 2021 року.

29 березня 2021 року ОСОБА_1 видано посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_1 .

Проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ та Національній поліції України підтверджується довідкою Слов`янського відділу поліції від 13.09.2016 №11014/303/02 2016.

Згідно з довідкою № 11014/303/02 2016 від 13 вересня 2016 року, до пільгової вислуги років позивачу зараховується служба в підрозділах карного розшуку із розрахунку 1,5 місяці за кожний місяць служби, згідно ПКМУ від 16 листопада 2001 року № 1497 та наказу МВС України від 29 липня 2008 року № 361.

Згідно довідки ГУНП в Донецькій області від 25.06.2024 № 1605/12/01-2024 вислуга років ОСОБА_1 у календарному обчисленні складала 17 років 06 місяців 15 днів, у пільговому 24 роки 00 місяців 20 днів.

Аналогічне вказано у розрахунку вислуги майора поліції ОСОБА_1

20 травня 2024 року представник позивача звернувся до ГУ Національної поліції в Донецькій області із вимогою сформувати та направити до органів ПФУ подання та документи для призначення пенсії за вислугу років, з врахуванням вислуги років на дату звільнення зі служби в Національній поліції 29 лютого 2016 року 17 років 06 місяців 15 днів в календарному обчислені та 24 роки 00 місяців 20 днів в пільговому обчислені.

Листом від 29 травня 2024 року ГУ Національної поліції в Донецькій області відмовило позивачу в призначені пенсії за вислугу років повідомивши, що на момент звільнення зі служби календарна вислуга років заявника складала 17 років 06 місяців 15 днів, а для призначення пенсії вислуга років в календарному обчислені має становити 22 роки та 6 місяців та більше.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10.09.2024 у справі №200/4394/24, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2024, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, а саме судом:

Визнано протиправними дії ГУНП в Донецькій області щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів до ГУ ПФУ в Донецькій області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до статті 12 Закону №2262-XII.

Зобов`язано ГУНП в Донецькій області оформити та направити необхідні документи до ГУ ПФУ в Донецькій області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, відповідно до статті 12 Закону №2262-XII, із зарахуванням до вислуги років для призначення пенсії пільгового період проходження служби 06 років 06 місяці 05 днів, визнавши загальну вислугу років для призначення мені пенсії 24 років 00 місяці 20 днів, право на яке виникло на момент звільнення зі служби 29.02.2016.

ГУНП в Донецькій області листом від 06.01.2025 № 2/34/01-2025 на виконання вказаного рішення суду направило на адресу ГУ ПФУ в Донецькій області документи для призначення ОСОБА_1 за п. «а» ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб серед яких, зокрема, такі:

-подання про призначення пенсії за вислугу років від 06.01.2025 № 2/34/01-2025 на ОСОБА_1 , де визначено вислугу років на день звільнення (29.02.2016) у календарному обчисленні 17 років 06 місяців 15 днів, у пільговому 06 років 05 місяців 05 днів;

-заява ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років, датована 02.01.2025;

-розрахунок вислуги для призначення пенсії, де вказано, що вислуга для призначення пенсії станом на 29.02.2016 становить 24 роки 00 місяців 20 днів;

-грошовий атестат № 335;

-довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб за період з 01.03.2014 по 06.11.2015 від 26.12.2024 № 310;

-довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб за період з 07.11.2015 по 29.02.2016 від 26.12.2024 № 335;

-трудову книжку ОСОБА_1 від 03.11.1997 та від 26.01.2024 серія АН № 671426;

-заяву про виплату пенсії або грошової допомоги від 31.12.2024.

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 09.01.2025 № у призначенні пенсії ОСОБА_1 відмовлено, оскільки станом на момент звільнення (29.02.2016) заявник не набув необхідної календарної вислуги, передбаченої п. а ст.12 Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та не досягнув на день звільнення 45-річного віку, передбаченого п. б ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Постановою Верховного Суду від 23 квітня 2025 року у справі №200/4394/24 задоволено касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області, скасовано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року в адміністративній справі № 200/4394/24, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 1-2 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній як станом на час звільнення позивача зі служби в поліції) право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

За положенням частини 1 статті 48 Закону, заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Отже, зазначена норма визначає право особи на вибір органу до якого може бути подана заява про призначення пенсії.

Відповідно до положень пункту б частини 1 статті 50 Законом № 2262-XII пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Пунктом є частини 1 статті 50 Законом № 2262-XII визначено, що пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які набули право на пенсію за цим Законом у зв`язку із внесенням зміни в раніше виданий наказ або інший розпорядчий акт про оголошення їх вислуги років для призначення пенсії та звільнення зі служби, - з дня підписання наказу або іншого розпорядчого акта відповідною посадовою особою про внесення цієї зміни.

Отже, за положенням Закону № 2262-XII право на пенсійне виникає та пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби.

Відповідно до ч.3 ст.50 Закону №2262-ХІІ пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Отже, у разі несвоєчасного звернення особи за призначенням пенсії, така пенсія призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ, особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині 3 статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Згідно з частиною 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

За приписами статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, законодавцем було надано право Кабінету Міністрів України визначати порядок обчислення вислуги років та пільгові умови призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

Статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Законом № 2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 (далі Порядок).

Колегія суддів звертає увагу на те, що до 19.02.2022 пунктом 3 Порядку було визначено стаж, який зараховувався до вислуги років при призначенні пенсії у пільговому обчисленні.

Проте, у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України 16.02.2022 постанови № 119 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 така редакція Порядку зазнала змін (набрання чинності 19.02.2022).

Так, пункт 2-1 Порядку визначав, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Так, пунктом 1 Порядку установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

Водночас пунктом 3 Порядку визначено стаж, який зараховується на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Отже, після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», і стаття 12 Закону №2262-XII, і Постанова №393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.

Виходячи з положень статті 12 Закону №2262-XII та пунктів 1 та 2-1 Постанови № 393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови №393 визначає, що певні періоди, підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Тобто, постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393» усунуто розбіжності між Законом № 2262-XII та постановою № 393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII.

Колегія суддів зазначає, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні Конституційного Суду України від 12.07.2019 № 5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).

Правова визначеність як елемент верховенства права не передбачає заборони на зміну нормативно-правового регулювання. На думку Конституційного Суду України, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абзац 4 п. 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018).

Конституційний Суд України звертав увагу на те, що законодавець, змінюючи відносини у сфері пенсійного забезпечення з метою удосконалення соціальної політики держави шляхом перерозподілу суспільного доходу, не може убезпечити людину від зміни умов її соціального забезпечення. Зміни у цій сфері мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019).

Застосовуючи ці загальні підходи в контексті обставин справи, колегія суддів зазначає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма, яка діє на момент реалізації позивачем права на пенсію.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 31 серпня 2023 року справа № 200/4951/22, від 15 вересня 2023 року справа №380/10714/22, від 11 вересня 2023 року у справі № 480/4827/22, від 07 вересня 2023 року у справі № 560/9478/22, від 18 жовтня 2023 року справа №360/17/23, від 13 листопада 2023 року справа №600/3251/22, від 14 вересня 2022 року справа № 640/14718/20.

Таким чином, на час реалізації позивачем права на пенсію редакція п. 3 Порядку № 393 зазнала змін, відповідно до яких зарахування на пільгових умовах до вислуги років спірного періоду, застосовується виключно для визначення розміру пенсії, а не для призначення пенсії, як передбачала попередня редакція п. 3 Порядку № 393.

Оскільки за приписами ст.17 Закону № 2262 при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення, а саме Порядком № 393 визначено обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262 і цей Порядок встановлює пільгове обчислення вислуги років так, як вважає позивач, тільки для визначення розміру пенсії, тому відсутні підстави для врахування позивачу спірні періоди в пільговому обчисленні до календарної вислуги років.

Таким чином, оскільки вислуга років позивача станом на час реалізації позивачем права на пенсію становила менше встановленого законодавством, у відповідача були відсутні підстави для надіслання документів про призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

Правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі №805/3923/18-а та у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 750/9775/16-а, до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки ці справи були розглянуті до внесення змін до Порядку № 393 від 16.02.2022 року, тобто за іншого правового регулювання спірних правовідносин.

Отже, відповідач дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності у позивача, станом на час реалізації позивачем права на пенсію, необхідного стажу для призначення йому пенсії за вислугою років згідно із ст.12 Закону № 2262-ХІІ.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, які регламентують спірні правовідносини.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 р. у справі № 200/1519/25 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 р. у справі № 200/1519/25 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 10 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.В. Гайдар

А.А. Блохін