Справа № 420/38699/25
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, секретаря Наталії ПЕРЕБИЙНІС, за участю представника відповідача Катерини ОМЕЛЬЯНЧЕНКО, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (далі - відповідач) , в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №47376/15-32-07-06 від 29.09.2025 .

Ухвалою суду від 24.11.2025 справа прийнята до провадження, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче судове засідання на 13.01.2026 о 11 год. 00 хв.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з відповідним рішенням ГУ ДПС В Одеській області про застосування 217424 грн. 10 коп. штрафу відповідно до норм Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265), і вважає його необґрунтованим, прийнятим на підставі припущень, а не документальних фактів, відповідно таке податкове повідомлення - рішення підлягає скасуванню. Висновок контролюючого органу зводиться до твердження про нібито здійснення реалізації товарів без проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій на суму 212324,10 грн., що стало наслідком не видачі розрахункового документу за проданий товар на відповідну суму. При цьому ГУ ДПС в Одеській області помилково вважає, що дохід платника податків має відповідати сумі реалізованих товарів. В той же час чинні норми законодавства в частині визначення доходу вказують на те, що до доходу платників податків, в т.ч тих, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, включаються не лише доходи отримані від реалізації товарів, робіт та послуг, а також і інші доходи, які надходять платнику податку у готівковій та безготівковій формі. Так, зокрема, до доходу ФОП - платника єдиного податку першої - третьої групи включаються кошти які надійшли на розрахунковий (банківський) рахунок, який відкрито фізичною особою для здійснення підприємницької діяльності і які є власними коштами такої фізичної особи. В платіжній інструкції зазначається призначення платежу "виручка за певний період". При цьому сума коштів, внесених на поточний рахунок за певний період, не повинна перевищувати суму доходу, відображену в обліку за відповідний період. Банківська виписка ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 підтверджують факт внесення на власний рахунок ФОП коштів з метою розрахунків для здійснення підприємницької діяльності (закупка товару, сплата податків тощо) за період з 09.05.2024 по 31.12.2024 року на загальну суму 238 000 грн. Ця сума відображена в річній декларації платника єдиного податку 2 групи за 2024 рік у розділі ІІІ у рядку 03 - "Обсяг доходу за звітний період відповідно до статті 292 глави 1 розділу XIV Податкового Кодексу України" . Таким чином, внесення готівкових коштів фізичною - особою підприємцем на власний рахунок, відкритий для здійснення підприємницької діяльності, не є розрахунковою операцією та не підлягає під обов`язкову фіскалізацію із застосуванням розрахункових операцій.

09.12.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову. Зазначає, що при проведенні фактичної перевірки об`єкта позивача уповноваженими особами контролюючого органу встановлено різницю між системою обліку даних РРО та обсягами доходу згідно річної декларації платника єдиного податку 2 групи за 2024 рік від 27.01.2025 № , що свідчить про реалізацію товарів без застосування реєстратора розрахункових операцій, та не видача відповідного розрахункового документа за проданий товар на суму 212324,1 грн., що є порушенням п.п. 1, 2 ст. 3 Закону № 265. Також перевіркою встановлений випадок проведення розрахункової операції з продажу підакцизного товару, а саме: "АРТ. № Структура Пиво "Медове 2002" ПЕТ 1л (шт.), АРТ. № Структура Пиво "Віденське Уманьпиво" СКЛО 0,5л (шт.) та АРТ. № Структура Пиво "Віденське Уманьпиво" ПЕТ 2л (шт.)" через програмний реєстратор розрахункових операцій, в якому відсутній в товарній підкатегорії код згідно УКТ ЗЕД, що є порушенням п. 11 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" . Код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД є обов`язковим реквізитом у фіскальному чеку на товари (послуги) згідно з п.2 розділу ІІ Положення про форму та зміст розрахункових документів/ електронних розрахункових документів, затвердж. Наказом Мінфіну України від 21.01.2016 № 13.

В судове засідання 13.01.2026 прибули представники сторін, представники позивача просять задовольнити позовні вимоги, представник відповідача заперечує щодо обґрунтованості позову. Підготовче засідання закрито та призначено розгляд справи по суті на 29.01.2026.

В судове засідання 29.01.2026 прибув представник відповідача. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи по суті без його присутності, на задоволенні позову наполягає.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Головним управлінням ДПС в Миколаївській області на підставі пп. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст.80 ПК України на виконання наказу Головного управління ДПС в Миколаївській області від 30.07.2025 № 1024-п та відповідно направлень від 30.07.2025 № 1766/14-29-07-10 та від 30.07.2025 № 1765/14-29-07-10 проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою господарського об`єкту: АДРЕСА_1 . Перевірка проведена з 31.07.2025 тривалістю 10 діб за період діяльності з 09.05.2024 по дату закінчення перевірки, з питань здійснення платників податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів, з питання дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), а також з метою здійснення функцій визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Підставою для прийняття даного наказу слугувала наявна податкова інформація, яка отримана шляхом аналізу інформації ІКС "Податковий блок" та СОД РРО, а саме реалізація підакцизних товарів без забезпечення режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.

Під час проведення фактичної перевірки господарського об`єкту, що розташований за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, с-ще Криве озеро, вул. Індустріальна, буд. 2 уповноваженими особами було зафіксовано наступні порушення.

Перевіркою встановлений випадок проведення розрахункової операції з продажу підакцизного товару, а саме: "АРТ. № Структура Пиво "Медове 2002" ПЕТ 1л (шт.), АРТ. № Структура Пиво "Віденське Уманьпиво" СКЛО 0,5л (шт.) та АРТ. № Структура Пиво "Віденське Уманьпиво" ПЕТ 2л(шт.)" через програмний реєстратор розрахункових операцій фіскальний номер , ціна за фіскальним чеком за товари 3711, 90 грн., в якому відсутній в товарній підкатегорії код згідно УКТ ЗЕД. Для пива у посудинах місткістю більш як 10 л передбачено код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД . Продаж вказаних підакцизних товарів визнано порушенням п. 11 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265).

Крім цього, у ході фактичної перевірки у період з 09.05.2024 по 31.12.2024 встановлено розбіжність між сумою виторгів з СОД РРО та поданою річною декларацією платника єдиного податку 2 групи за 2024 рік від 27.01.2025 № , сума якої вказано у розділі ІІІ ряд. 03 "Обсяг доходу за звітний (податковий) період". При здійсненому аналізі виявлено, що згідно ПРРО № сума виторгу склала 3 015 466, 90 грн., а згідно податкової декларації обсяг доходу за звітний період 3 227 791 грн. Уповноваженими особами контролюючого органу встановлено різницю між даними СОД РРО та обсягами доходу, що, за висновком відповідача, свідчить про реалізацію товарів без застосування реєстратора розрахункових операцій та не видачу відповідного розрахункового документа за проданий товар на суму 212 324,1 грн., що є порушенням п.п. 1, 2 ст. 3 Закону № 265.

За результатами фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 складено акт від 11.08.2025 №13234/Ж5/14/29/07/, на підставі якого ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій у сумі 217424,10 грн. за порушення п.1, п.2, п.11 статті 3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 року "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (із змінами та доповненнями). Загальна сума штрафної санкції згідно податкового повідомлення - рішення складається із суми штрафної санкції в розмірі 212 324,10 грн за порушення п.1,п.2 ст.3 Закону №265/95, та суми 5100,00 грн. за порушення п. 11 ст.3 Закону №265/95 ( проведення розрахункової операції через РРО з порушенням режиму програмування коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизної групи товарів).

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку правовідносин, які виникли між сторонами, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України та Податкового кодексу України (далі - ПК України), Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265).

Згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) - контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України, податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п. 75.1.3 ст. 75 ПК України).

Порядком проведення фактичної перевірки, згідно зі ст. 80 ПК України, передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав згідно з п. 80.2 ст. 80 Кодексу.

Згідно з пунктом 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

У відповідності до вимог п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами- лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Пунктом 81.1 статті 81 Кодексу передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Згідно пп. 83.1.2 п. 83.1 ст. 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є податкова інформація.

Відповідно до пп. 14.1.171 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова інформація вживається у значенні, визначеному у ст. 16 Закону України "Про інформацію", а саме - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

У відповідності до вимог пп. 72.1.1.1 та пп. 72.1.1.3 п. 72.1 ст. 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, звітах про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, інших звітних документах; про фінансово-господарські операції платників податків.

Згідно пункту 74.3 статті 74 ПК України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.

У відповідності до вимог пп. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1, пп. 19-.1.8 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для виконання платіжних операцій (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів; забезпечують достовірність та повноту обліку платників податків та платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 Податкового Кодексу України.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Відповідно до ст. 2 Закону № 265:

розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом № 265, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Згідно п.п. 1, 2 ст. 3 Закону № 265 визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом № 265, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Отже, за змістом наведених вимог суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) розрахунковий документ встановленої форми та змісту, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Відповідно до п.п. 1 п. 292.1 ст. 292 ПК України, доходом фізичної особи-підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, доходи у вигляді бюджетних грантів, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Згідно п. 292.6 ст. 292 ПК України, датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання-передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

Дохід визначається на підставі даних обліку, який ведеться відповідно до ст. 296 ПК України.

Згідно з п. 296.1 ст. 296 ПК України, фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть облік у довільній формі шляхом помісячного відображення отриманих доходів.

У рядку 03 "Обсяг доходу за звітний (податковий) період відповідно до статті 292 глави 1 розділу XIV Податкового Кодексу України (згідно з підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового Кодексу України" ФОП зазначає суму доходу, обчислену відповідно до ст. 292 ПКУ, у межах ліміту, встановленого для платників єдиного податку другої групи (пп. 2 п. 291.4 ПКУ). Якщо протягом звітного періоду дохід не перевищує встановлений ліміт, то в цьому рядку підприємець зазначає фактичну суму доходу, отриману ним протягом звітного року.

Чинні норми законодавства в частині визначення доходу свідчать, що до доходу платників податків, в т.ч. тих, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, включаються не лише доходи отримані від реалізації товарів, робіт та послуг, а також і інші доходи які надходять платнику податку у готівковій та безготівковій формі.

Фізична особа - підприємець - платник єдиного податку має право вносити на свій поточний рахунок у банку, відкритий для здійснення підприємницької діяльності, готівку.

в платіжній інструкції зазначається призначення платежу "виручка за певний період" і така виручка повторно не включається до доходу платника єдиного податку.

При цьому сума коштів, внесених на поточний рахунок за певний період,не повинна перевищувати суму доходу, відображену в обліку за відповідний період.

Крім того, перелік доходів, які не включаються до складу доходу платника єдиного податку, визначено п. 292.11 ст. 292 Кодексу, зокрема: суми податку на додану вартість; суми коштів, отриманих за внутрішніми розрахунками між структурними підрозділами платника єдиного податку; суми фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, отриманої та поверненої протягом 12 календарних місяців з дня її отримання, та суми кредитів; суми коштів цільового призначення, що надійшли від Пенсійного фонду та інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, з бюджетів або державних цільових фондів, у тому числі в межах державних або місцевих програм; суми коштів (аванс, передоплата), що повертаються покупцю товару (робіт, послуг) - платнику єдиного податку та/або повертаються платником єдиного податку покупцю товару (робіт, послуг), якщо таке повернення відбувається внаслідок повернення товару, розірвання договору або за листом-заявою про повернення коштів; суми коштів, що надійшли як оплата товарів (робіт, послуг), реалізованих у період сплати інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, вартість яких була включена до доходу юридичної особи при обчисленні податку на прибуток підприємств або загального оподатковуваного доходу фізичної особи - підприємця; суми податку на додану вартість, що надійшли у вартості товарів (виконаних робіт, наданих послуг), відвантажених (поставлених) у період сплати інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом; суми коштів та вартість майна, внесені засновниками або учасниками платника єдиного податку до статутного капіталу такого платника; суми коштів у частині надмірно сплачених податків і зборів, встановлених цим Кодексом, та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що повертаються платнику єдиного податку з бюджетів або державних цільових фондів; дивіденди, отримані платником єдиного податку - юридичною особою від інших платників податків, оподатковані в порядку, визначеному цим Кодексом; безоплатно надані (передані) особою, уповноваженою на здійснення закупівель у сфері охорони здоров`я, лікарські засоби, медичні вироби та допоміжні засоби до них на користь суб`єктів господарювання, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, для виконання програм та здійснення централізованих заходів з охорони здоров`я та/або лікарські засоби, придбані на підставі договору керованого доступу, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та/або коштів місцевих бюджетів, та/або коштів суб`єктів господарювання державної або комунальної форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики., суми коштів та вартість майна, отриманих платником податку - юридичною особою у вигляді бюджетного гранту, за умови його цільового використання, пасивні доходи у вигляді процентів, нарахованих на залишок коштів на рахунку платника єдиного податку третьої групи - електронного резидента (е- резидента) в банку, отримані таким платником податку.

Пунктом 10 розділу І Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 162 (далі - Інструкція № 162), встановлено, що фізична особа відкриває окремі рахунки для здійснення підприємницької, незалежної професійної діяльності та для власних потреб. Відповідно до абз. 3 п. 24 розділу І Інструкції № 162 забороняється використовувати поточні, платіжні рахунки фізичних осіб, що відкриваються для власних потреб, для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності та належної професійної діяльності. За поточними, платіжними рахунками в національній валюті фізичних осіб-резидентів здійснюються платіжні операції відповідно до умов договору та вимог законодавства України, які не пов`язані із здійсненням підприємницької та незалежної професійної діяльності.

Перевіркою встановлено розбіжність у період з 09.05.2024 по 31.12.2024 між сумою виторгів з СОД РРО та поданою річною декларацією платника єдиного податку 2 групи за 2024 рік від 27.01.2025 № , а саме: згідно ПРРО № сума виторгу склала 3 015 466,9 грн., а згідно податкової декларації обсяг доходу за звітний період 3 227 791 грн.

Згідно висновку фактичної перевірки, різниця в сумі 212324 грн 10 коп. - це вартість реалізованих товарів/послуг без проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій, за що встановлена п. 1 ст. 17 Закону № 265 відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості проданих товарів (робіт, послуг) .

Позивач надав докази внесення ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 року на власний рахунок коштів з метою розрахунків для здійснення підприємницької діяльності (закупка товару, сплата податків тощо) на загальну суму 238000 грн. : 10.05.2024 платіжна інструкція № @2PL402628 в сумі - 10 000,00 грн., 05.07.2024 платіжна інструкція № @2PL4965311 в сумі - 55 000,00 грн., 16.09.2024 платіжна інструкція № @2PL971330 в сумі - 45 000,00 грн., 20.12.2024 Платіжна інструкція № @2PL080519 в сумі - 50 000,00 грн., 24.12.2024 платіжна інструкція № @2PL299562 в сумі - 78 000,00 грн. В полі "призначення платежу" при внесені грошових коштів на банківський транзитний рахунок вказано: готівкові надходження власних коштів суб`єкта господарювання через касу. Позивач в подальшому використовував кошти за закупку товарів .

Отже, суд встановив, що кошти, які надійшли на розрахунковий (банківський) рахунок позивача є власними коштами такої фізичної особи, включаються до доходу фізичної особи - підприємця - платника єдиного податку, з урахуванням вимог ст. 292 Податкового Кодексу України. Саме ці кошти були включені до складу доходу за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 року з відображенням в річній декларації платника єдиного податку 2 групи за 2024 рік у розділі ІІІ у рядку 03 - "Обсяг доходу за звітний період відповідно до статті 292 глави 1 розділу XIV Податкового Кодексу України. Внесення готівкових коштів фізичною - особою підприємцем на власний рахунок відкритий для здійснення підприємницької діяльності - не є розрахунковою операцією за нормами Закону № 265, не підлягає проведенню із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та не підлягає під обов`язкову фіскалізацію із застосуванням розрахункових операцій.

Жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що показники податкової звітності (декларації платника єдиного податку) та виторгів, відображених у системі обліку даних РРО (СОД РРО) ДПС України мають співпадати, тому наявність різниці між показниками, задекларованими у звітності ФОП, та сумами виторгів, зафіксованими у СОД РРО, не свідчить про порушення вимог податкового законодавства і не є підставою для висновку про здійснення реалізації товарів без застосування РРО або для нарахування штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 77 КАС України саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок довести правомірність прийнятого ним рішення. Однак контролюючий орган не надав жодного документального доказу здійснення реалізації позивачем товарів/послуг на суму 212324,10 грн. без застосування реєстратора розрахункових операцій.

Щодо встановленого фактичною перевіркою порушення п. 11 ст. 3 Закону № 265, суд встановив наступне.

Згідно з п. 11 ст. 3 Закону України № 265 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів, тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості .

Наказом Міністерства фінансів України від 21.06.2016 №13, затверджене "Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів" (далі - Положення № 13), яким визначено, що фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - фіскальний чек) - розрахунковий документ/ електронних розрахунковий документ, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ), реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надалі послуги). Пунктом 2 розділу ІІ Положення №13 визначаються основні обов`язкові реквізити, які повинен містити фіскальний чек. Відповідно абз. 2 п. 3 розділу І Положення № 13 встановлено, що у разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не приймається як розрахунковий.

Так, реквізити фіскального касового чека на товари (послуги) визначено пунктом 2 розділу 2 Положення про форму і зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року № 13, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 року за № 220/28350 (далі - Положення № 13). Згідно абз. 8 пункту 2 розділу 3 Положення № 13 фіскальний касовий чек на товари (послуги) має містити, зокрема, код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством).

Тобто у розрахунковому документі, який створюється РРО при проведенні розрахункових операцій з продажу підакцизних товарів, має відображатися такий обов`язковий реквізит як "код УКТ ЗЕД".

Відповідно до п.п.14.1.145 п.14.1 ст.14 ПК України, підакцизні товари (продукція) - це товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які ПК України встановлено ставки акцизного податку. Згідно з п. 215.1 ст.215 ПК України, до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; рідини, що використовуються в електронних сигаретах; пальне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 18.06.2024 № 3817-ІХ, пиво - насичений діоксином вуглецю пінистий алкогольний напій з вмістом спирту більше 0,5 % об., отриманий у результаті бродіння пивного сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи 2203 00 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно УКТ ЗЕД, код з 16 по 24 відноситься до групи: готові харчові продукти; алкогольні та безалкогольні напої і оцет; тютюн та його замінники.

При цьому, відповідно до групи 22 "Алкогольні напої та безалкогольні напої і оцет" розділу IV "Готові харчові продукти; алкогольні та безалкогольні напої та оцет; тютюн та його замінники" додатка до Закону № 2697, пиво із солоду (солодове) у посудинах місткістю 10 л або менше і у посудинах місткістю більше як 10 л відносяться до товарної групи 2203, але мають різні коди.

За результатами перевірки зафіксовано, що суб`єктом господарювання у чеку № itmV375rwRk від 02.04.2025, при продажу товару "АРТ. № Структура Пиво "Медове 2002" ПЕТ 1л (шт.), АРТ. № Структура Пиво "Віденське Уманьпиво" СКЛО 0,5л (шт.) та АРТ. № Структура Пиво "Віденське Уманьпиво" ПЕТ 2л (шт.)" не зазначено необхідний код УКТ ЗЕД, що представниками позивача не заперечувалось.

Відповідно до пункту 7 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) з порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах, зокрема, триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Таким чином, відповідальність згідно пункту 7 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" настає виключно у випадку відсутності у розрахунковому документі, який видається покупцю коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД. Дане порушення позивачем не спростовано, тому штраф в сумі 5100 грн. застосований правомірно.

Приписами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість рішення відповідача щодо застосування 212324 грн. 10 коп. штрафу, а тому, позов необхідно задовольнити частково

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивні частини рішення.

Керуючись ст.ст. 149, 243-246. 250. 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 частково.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №47376/15-32-07-06 від 29.09.2025 року в частині застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій в сумі 212324 грн. 10 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Одеській області () на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ідент. код НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 2123 (дві тисячі сто двадцять три) грн. 24 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повни текст рішення виготовлений 09.02.2026.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА