Справа № 320/4821/26
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

09 лютого 2026 року м. Київ № 320/4821/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Госпітальної ВЛК терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Госпітальної ВЛК терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Госпітальної ВЛК терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_1 , що полягали у встановленні ОСОБА_1 причинного зв`язку захворювання (Z95.2) Наслідки оперативного втручання від 04.06.2024: протезування аортального клапану механічним протезом з приводу комбінованої аортальної вади серця з переважною недостатністю третього ступеня як «Захворювання, ТАК, пов`язане із проходженням військової служби»;

- визнати протиправним та скасувати положення свідоцтва про хворобу № 1518 від 23.07.2024 року Госпітальної ВЛК терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_1 в частині визначення ОСОБА_1 причинного зв`язку захворювання (Z95.2) Наслідки оперативного втручання від 04.06.2024: протезування аортального клапану механічним протезом з приводу комбінованої аортальної вади серця з переважною недостатністю третього ступеня як «Захворювання, ТАК, пов`язане із проходженням військової служби»;

- зобов`язати Госпітальну ВЛК терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_1 призначити та провести повторний огляд ОСОБА_1 , під час якого врахувати документи, що підтверджують наявність причинного зв`язку захворювання (Z95.2) Наслідки оперативного втручання від 04.06.2024: протезування аортального клапану механічним протезом з приводу комбінованої аортальної вади серця з переважною недостатністю третього ступеня, як такого, що пов`язане із захистом Батьківщини, зокрема довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України № 2769/УБД від 30.11.2023 року та № 11221 від 04.07.2024 року, довідку про обставини травми № 1661/10309 від 03.09.2023 року, первинну медичну картку форми 100 № 2733, Виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 979, медичні висновки лікарів- спеціалістів, та затвердити нове рішення у встановленому законом порядку із зазначенням формулювання: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач прийняв оскаржуване свідоцтво про хворобу з підстав, які не передбачені чинним законодавством.

З позовної заяви вбачається, що позивачем оскаржуєються дії відповідача та свідоцтво про хворобу госпітальної ВЛК.

Однак, необхідно відзначити, що п. 1.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 N 402 (далі - Положення) визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.

Постанова ВЛК скасовується у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів.

Постанова ВЛК відміняється у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК (яка була прийнята правильно) у відповідність до чинного законодавства.

Також, відповідно до п. 3.3, 3.4 розділу І "Основи організації військово-лікарської експертизи" Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 N 402 (далі - Положення) скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року N 608 "Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення".

Суд наголошує, що законодавством встановлено обов`язковий досудовий порядок оскарження постанов позаштатних ВЛК з попереднім зверненням до штатних ВЛК.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем оскаржувалися висновки госпітальної ВЛК до Центральної ВЛК.

З метою вирішення причинно-наслідкових зв`язків Центральна ВЛК листом від 02.06.2025 року №588/6/13537 пропонувала позивачу надати додаткові документи на розгляд комісії.

Проте, всупереч відповідним законодавчим вимогам позивач не зазначив, чи завершив він оскарження рішення госпітальної ВЛК до Центральної ВЛК та які результати такого оскарження.

Крім цього, згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом першим частини 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що предметом даного спору є положення свідоцтва про хворобу № 1518 від 23.07.2024 Госпітальної ВЛК терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_1 .

Суд констатує, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко розмежовувати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатись про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №340/1019/19).

Позивач оскаржує положення свідоцтва про хворобу № 1518 від 23.07.2024 року Госпітальної ВЛК терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_1 , про яке, відповідно до тверджень позивача він дізнавсяа після розмови з юристами в жовтні 2025 року.

Однак свідоцтво про хворобу видається особі відразу після закінчення медичного огляду комісією, відтак суд констатує, що про ймовірне порушення своїх прав, позивач повинен був дізнатися після ознайомлення з положеннями свідоцтва про хворобу № 1518 від 23.07.2024 року в середині 2024 року.

В той час, як до суду позивач звернувся, лише 02 лютого 2026 року.

Необхідно зазначити, що строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Сучасна судова практика сформувала такі критерії «поважності» причин пропуску строку на звернення до суду: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною); 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування (постанова ВС від 27.11.2018 № 473/2236/17).

Також, суд має враховувати наступні підходи ЄСПЛ до поновлення строків: 1) поновлення пропущеного строку є порушенням принципу правової визначеності, тому має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, 6) враховувати можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Отже, поновлення строку це виняток з загального правила, тому потребує докладного обґрунтування.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо (постанова ВП ВС від 20.11.2019, № 9901/405/1).

Відповідно, доводи позивача про те, що він дізнався про порушення свого права після розмови з юристами в жовтні 2025 року, носять виключно суб`єктивний характер та не можуть вважатися «поважними» причинами пропуску строку на звернення до суду.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви мають бути усунені шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням вагомих і переконливих аргументів, які б свідчили про наявність обставин об`єктивного і непереборного, характеру, що створили суттєві перешкоди у реалізації позивачем належного йому права на звернення до адміністративного суду упродовж строку, встановленого для цього законодавством, або ж взагалі унеможливили своєчасну реалізацію позивачем такого права з підтверджуючими доказами;

- пояснення щодо досудового оскарження свідоцтва про хворобу № 1518 від 23.07.2024 року Госпітальної ВЛК терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_1 та докази або отримання відповідного рішення комісії вищого рівня або докази спливу строку розгляду для досудового оскарження (тобто наявності бездіяльності комісії вищого рівня).

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Госпітальної ВЛК терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити певні дії залишити без руху.

Встановити позивачеві п`ятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви у спосіб, визначений даною ухвалою.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панченко Н.Д.