Справа № 538/1233/23
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2026-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А У Х В А Л А
06 лютого 2026 рокум. ПолтаваСправа №538/1233/23
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., у ході підготовки до розгляду по суті адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання незаконним звільнення, зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій, бездіяльності протиправними, скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 02.07.2025 адміністративну справу №538/1233/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України передано для розгляду до Полтавського окружного адміністративного суду за підсудністю.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2025 ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 02.07.2025 залишено без змін.
16.09.2025 матеріали адміністративної справи №538/1233/23 надійшли до Полтавського окружного адміністративного суду та за результатами автоматизованого розподілу передані судді Кукобі О.О.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2025 адміністративну справу №538/1233/23 прийнято до провадження, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження).
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 адміністративну справу №538/1233/23 передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2025 ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 скасовано, справу №538/1233/23 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
30.12.2025 матеріали справи надійшли до Полтавського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 адміністративну справу №538/1233/23 прийнято до провадження, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження).
Позивач звернувся до суду з клопотанням, у якому покликаючись на приписи частини п`ятої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) наполягав на забезпеченні надання йому безоплатної правничої допомоги.
Так, відповідно до згаданої норми у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні.
У ході підготовки до розгляду справи по суті суд встановив, що наказом Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 18.07.2025 №П-БВПД/010/05.1-3/1104 припинено надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 , припинено дію доручення Центру від 06.11.2023 №520-Д з моменту підписання цього наказу /т. 8, а.с. 245/.
На цій підставі, зважаючи на відсутність у позивача представника з огляду на припинення дії доручення Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 06.11.2023 №520-Д про призначення ОСОБА_1 адвоката Тимохіної Л.С. для здійснення представництва його інтересів у справі №538/1233/23, суд, з метою гарантування позивачу права на отримання безоплатної вторинної правничої допомоги, передбаченого частиною першою статті 59 Конституції України, визнав за необхідне зобов`язати Східний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги видати доручення про надання Грищенку С.І. безоплатної вторинної правничої допомоги щодо здійснення представництва інтересів в суді в адміністративній справі №538/1233/23, складення документів процесуального характеру, про що постановив ухвалу від 16.01.2026.
28.01.2026 до суду надійшов лист Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 27.01.2026 вих.№010/08.1-23/559, у якому повідомлено суд про відсутність правових підстав для призначення ОСОБА_1 адвоката з метою надання безоплатної вторинної правничої допомоги, оскільки йому раніше вже надавалась вторинна правнича допомога з одного і того ж питання. Крім того, у листі зазначено, що з метою отримання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 належить особисто звернутись із заявою про надання безоплатної вторинної правничої допомоги до центру з надання безоплатної правничої допомоги за місцем фактичного проживання.
Відповідно до частини першої статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У частині першій статті 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Основного Закону України).
Аналогічний припис закріплено у частині першій статті 6 КАС України.
А відповідно до частини другої згаданої статті, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997 №475/97-ВР, який набрав чинності з 11.09.1997, Україна як член Ради Європи ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), взявши на себе зобов?язання поважати права людини. Цим законом Україна повністю визнала на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов?язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Суд зауважує, що у силу статті 6 Європейської Конвенції з прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Рада Європи прямо вказує, що безоплатна юридична допомога має надаватися в усіх "судових справах", під якими розуміються "будь-які справи, що розглядаються судом у цивільних, торгових, адміністративних, соціальних або фінансових питаннях".
У Резолюції (78) 8 Комітету міністрів Ради Європи про юридичну допомогу і консультації від 02.03.1978 закріплюється, що ніхто не може бути через перешкоди економічного характеру позбавлений можливості використання або захисту своїх прав у будь-яких судах, повноважних виносити рішення по цивільних, господарських, адміністративних, соціальних чи податкових справах. З цією метою кожна особа має бути наділена правом на необхідну безоплатну правову допомогу в судовому провадженні.
При розгляді того, чи така допомога є необхідною, слід ураховувати: а) фінансові можливості та зобов`язання відповідної особи; b) очікувані судові витрати.
Через свою важливість право на доступ до суду було визнано ЄСПЛ як основне право особистості (Golder v. United Kingdom (1975)), а потім ЄСПЛ у своїй практиці пішов далі, наголосивши, що право на доступ до суду також передбачає право на безоплатну правову допомогу в деяких категоріях цивільних справ, та сформулював критерії для оцінки необхідності надання такої допомоги. До них належать: значення результатів судового розгляду для людини; складність справи з точки зору процедури і питань, що розглядаються; обов`язковість участі адвоката як представника відповідно до національних законів; здатність особи самостійно представляти свої інтереси в порівнянні з іншими сторонами процесу; відсутність у людини можливості оплачувати юридичні послуги.
ЄКПЛ не містить чіткого формулювання "гарантія права на безоплатну юридичну допомогу в ході розгляду цивільних справ". Однак, на думку ЄСПЛ, вона повинна надаватися, зокрема, у тому випадку, якщо цього вимагають інтереси правосуддя. Обов`язок надати особі безоплатного представника у цивільних справах, на переконання ЄСПЛ, іноді виступає одним із способів забезпечення справедливого судового розгляду, передбаченого п.1 ст.6 ЄКПЛ (Van der Mussele (1983)).
Принцип справедливості, закріплений у ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини, може також вимагати необхідності надання БПД для забезпечення учаснику цивільного процесу можливості ефективно представляти свої інтереси і зберігати в цьому плані паритет із протилежною стороною. Основним прецедентним рішенням є справа Airey v. Ireland (1979), по якій ЄСПЛ вказав: "Конвенція спрямована на те, щоб гарантувати не теоретичні та ілюзорні права, а права ефективні та реальні. Особливо це стосується права доступу до правосуддя у світлі того значення, яке має в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд. Однак це правило не означає обов`язок надавати правову допомогу по всіх цивільних справах. Стаття 6 вимагає надання правової допомоги тільки, коли допомога адвоката необхідна для забезпечення реального доступу до правосуддя або через те, що по певних категоріях справ юридичне представництво є обов`язковим за внутрішнім законодавством деяких держав-учасниць, або через складність процесу".
У справі Golder v. United Kingdom ЄСПЛ вирішив одну з принципових проблем доступу до правосуддя: він встановив, що відмова у можливості скористатися юридичною допомогою у цивільній справі порушує положення п. 1 ст. 6 Конвенції.
Повертаючись до обставин справи, що розглядається, суд в ухвалі від 16.01.2026 констатував, що позивач має право на безоплатну вторинну правничу допомогу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 14 Закону України від 02.06.2011 №3460-VI "Про безоплатну правничу допомогу" (надалі - Закон №3460-VI), відповідно до якого право на безоплатну вторинну правничу допомогу згідно з цим Законом та іншими законами мають такі категорії фізичних осіб: повнолітні особи, які перебувають під юрисдикцією України, якщо їхній середньомісячний дохід, розрахований відповідно до методики, затвердженої Міністерством юстиції України, не перевищує двох розмірів прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до закону для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення, а також особи з інвалідністю, які отримують пенсію або державну соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" і "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", у розмірі, що не перевищує двох прожиткових мінімумів для працездатної особи, - на всі види правничих послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.
Підставою для призначення позивачу безоплатної вторинної правничої допомоги є наведені вище приписи Закону №3460-VI та ухвала суду від 16.01.2026, що набрала законної сили та відповідно до статті 129-1 Конституції України підлягає виконанню.
Щодо доводів Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги про необхідність позивача особисто звернутись із заявою про надання безоплатної вторинної правничої допомоги до центру з надання безоплатної правничої допомоги за місцем фактичного проживання суд зауважує, що ОСОБА_1 у 2023 році звертався до Лубенського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та йому було призначено представника.
Однак, наказом Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 18.07.2025 №П-БВПД/010/05.1-3/1104 припинено надання безоплатної правничої допомоги ОСОБА_1 .
Суд враховує, що розгляд справи №538/1233/23 не завершено, позивач у силу Закону №3460-VI має право на правничу допомогу, а тому йому має бути забезпечено надання безоплатної вторинної правничої допомоги щодо здійснення представництва інтересів в суді в адміністративній справі №538/1233/23, складення документів процесуального характеру.
Незабезпечення позивачу безоплатної вторинної правничої допомоги порушує право, гарантоване статтею 59 Конституції України.
За приписами статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
Статтею 6-1 Закону №3460-VI до системи надання безоплатної правничої допомоги належать: 1) Координаційний центр з надання правничої допомоги; 2) суб`єкти надання безоплатної первинної правничої допомоги; 3) суб`єкти надання безоплатної вторинної правничої допомоги.
Відповідно до частини першої статті 28-1 Закону №3460-VI Кабінет Міністрів України з метою формування та забезпечення функціонування в Україні ефективної системи надання безоплатної правничої допомоги, забезпечення її доступності та якості надання послуг утворює Координаційний центр з надання правничої допомоги. Координаційний центр з надання правничої допомоги є державною установою і належить до сфери управління Міністерства юстиції України.
У силу пункту 1 частини другої статті 28-1 Закону №3460-VI Координаційний центр з надання правничої допомоги управляє системою надання безоплатної вторинної правничої допомоги.
Керуючись статтями 2, 5, 241, 243, 248, 249, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Надіслати окрему ухвалу Координаційному центру з надання правничої допомоги щодо невиконання ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2026 у справі №538/1233/23.
З метою усунення порушень закону зобов`язати Координаційний центр з надання правничої допомоги вжити заходів щодо забезпечення виконання Східним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2026 у справі №538/1233/23 щодо видачі доручення про надання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) безоплатної вторинної правничої допомоги щодо здійснення представництва інтересів в суді в адміністративній справі №538/1233/23, складення документів процесуального характеру.
Про вжиті заходи повідомити Полтавський окружний адміністративний суд у 15-денний строк з дня отримання окремої ухвали.
Копію ухвали надіслати Міністерству юстиції України для здійснення контролю за її виконанням.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвалу суду не вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Олександр КУКОБА