Справа № 400/13956/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 р. № 400/13956/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, ,
провизнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач) про:

визнання протиправними дій відповідача в частині відмови зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 03.04.1989 по 31.12.1997 за записами трудової книжки НОМЕР_1 від 11.09.1991 виданої Миколаївською філією інституту «Укрземпроект» та періоду з 29.11.1995 по 31.12.1997 догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку за даними свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 13.12.1995;

зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивачки періоди роботи з 03.04.1989 по 31.12.1997 за записами трудової книжки НОМЕР_1 від 11.09.1991 виданої Миколаївською філією інституту «Укрземпроект» та періоду з 29.11.1995 по 31.12.1997 догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку за даними свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 13.12.1995.

Позов обґрунтовано позивачем тим, що:

записи у трудовій книжці про початок та завершення трудових відносин вносились уповноваженими особами підприємств, організацій, де вона працювала;

формальні неточності у документах за загальним правилом не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист;

підприємство за місцем реєстрації не знаходиться, до архіву документи не передавались, тому можливості підтвердити зазначений період іншими документами можливості немає.

У відзиві на позовну заяву від 20.01.2026 відповідач заперечив проти позову і просив у його задоволені відмовити в повному обсязі. На переконання відповідача його рішення про відмову в призначені пенсії за віком позивачу є правомірним, оскільки:

Відповідно до доданих документів до запиту адвоката від 28.11.2025 Головним управлінням був попередньо обчислений страховий стаж Позивача за період з 01.09.1985 по 25.04.2022, який станом на 27.11.2025 склав 30 років 6 місяців 23 дні.

До страхового стажу зараховано періоди:

- з 01.09.1985 по 25.02.1989 - навчання в Полтавському сільськогосподарському технікумі за даними диплому НОМЕР_3 від 27.02.1989;

- з 29.11.1991 по 28.11.1994 - догляд за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею трирічного віку за даними свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 26.12.1991;- з 01.01.1998 по 28.02.2021 - роботи в Миколаївській філії інституту землеустрою Академії аграрних наук України, з 16.06.2003 - в Державному підприємстві "Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" за даними системи персоніфікованого обліку;- з 01.05.2021 по 25.04.2022 - отримання допомоги по безробіттю за даними системи персоніфікованого обліку. До страхового стажу не зараховано періоди:- з 03.04.1989 по 31.12.1997 - роботи в Миколаївській філії інституту "Укрземпроект" (з 12.05.1992 - в Миколаївській філії інституту землеустрою Академії аграрних наук України) за записами трудової книжки НОМЕР_1 від 11.09.1991, оформленої з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, а саме: першу сторінку не завірено печаткою підприємства, на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Період з 03.04.1989 по 31.12.1997 не враховано за даними довідки від 29.10.2014 № 15/Д, оскільки довідку не завірено печаткою підприємства;- з 29.11.1995 по 31.12.1997 - догляд за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею трирічного віку за даними свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 13.12.1995, оскільки в свідоцтві відсутня відмітка про отримання паспорту дитиною, або паспорт дитини, або інформація про догляд матері за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 263 КАС України (без виклику сторін у судове засідання).

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі її обставини в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

28.11.2025 педставник позивача звернувся до відповідача стосовно наступних питань здійснення розрахунку страхового стажу для призначення пенсії ОСОБА_1 станом на 27.11.2025 із зазначенням врахованих та/або не врахованих періодів роботи та підстав не врахування цих періодів та виявлення та зазначення недоліків трудової книжки та інших документів, які призведуть до не вірного підрахунку страхового стажу для призначення пенсії ОСОБА_1 .

Листом від 03.12.2025 року №1400-0303-8/100018 було повідомлено, що до страхового стажу зараховано періоди:

01.09.1985 по 25.02.1989- навчання в Полтавському сільськогосподарському технікумі за даними диплому НОМЕР_3 від 27.02.1989;

- з 29.11.1991 по 28.11.1994- догляд за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею трирічного віку за даними свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 26.12.1991;

- з 01.01.1998 по 28.02.2021- роботи в Миколаївській філії інституту землеустрою Академії аграрних наук України, з 16.06.2003- в Державному підприємстві "Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" за даними системи персоніфікованого обліку;

- з 01.05.2021 по 25.04.2022- отримання допомоги по безробіттю за даними системи персоніфікованого обліку.

До страхового стажу не зараховано періоди:

- з 03.04.1989 по 31.12.1997- роботи в Миколаївській філії інституту "Укрземпроект" (з 12.05.1992- в Миколаївській філії інституту землеустрою Академії аграрних наук України) за записами трудової книжки НОМЕР_1 від 11.09.1991, оформленої з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, а саме: першу сторінку не завірено печаткою підприємства, на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Період з

- 03.04.1989 по 31.12.1997 не враховано за даними довідки від 29.10.2014 №15/Д, оскільки довідку не завірено печаткою підприємства;

- з 29.11.1995 по 31.12.1997- догляд за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею трирічного віку за даними свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 13.12.1995, оскільки в свідоцтві відсутня відмітка про отримання 3 паспорту дитиною, або паспорт дитини, або інформація про догляд матері за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Вважаючи такі дії відповідача протиправним, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». (далі - Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Абзацом тридцять шостим статті 1 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування.

Згідно з абзацом першим пункту 1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV цей Закон набирав чинності з 01.01.2004.

Тому страховий стаж обчислюється за період роботи:

до 31.12.2003 на підставі документів і в порядку, визначених законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, тобто Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

після 01.01.2004 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Отже, періоди роботи позивача до 31.12.2003 можуть бути зараховані до страхового стажу лише на підставі документів і в порядку, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктом «а» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Отже, періоди роботи позивачки згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» можуть бути зараховані до страхового (трудового) стажу на підставі документів, що їх підтверджують.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відтак у разі наявності трудової книжки страховий стаж за періоди роботи до 31.12.2003 встановлюється на підставі відповідних записів у ній.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до 09.06.2021) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з абзацом першим пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

З огляду на вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відсутність відбитку печатки на титульному аркуші роботодавця, який заповнював трудову книжку не може бути підставою для не зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивачки.

Щодо позовної вимоги позивача про зарахування до страхового стажу позивачки періоду по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону №1058-ІV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до страхового стажу зараховується весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004 року, тобто періоди трудової діяльності до 1 січня 2004 року, як це передбачено нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно з частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Таким чином, до страхового стажу зараховуються періоди, протягом яких особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за які щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до трудового стажу для призначення пенсії до 01.01.2004 року (дата набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Так, до 01.01.2004 року до трудового стажу включалися всі періоди перебування у трудових відносинах, в тому числі у періоди відпусток: для догляду за дитиною до 3-х років, у зв`язку з вагітністю та пологами та для догляду за дитиною відповідно до медичного висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку. Також до трудового стажу до 01.01.2004 року включався час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

При цьому, достатнім є надання свідоцтва про народження дитини. Чинне законодавство не містить обов`язкової умови наявності у свідоцтві відмітки про отримання дитиною паспорту.

Як встановлено матеріалами справи, до заяви про перерахунок пенсії позивачка надала свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 13.12.1995, згідно якого позивачка є матір`ю ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . З цього слідує, що дочка позивачки досягла 3-х річного віку ІНФОРМАЦІЯ_3 .

А відтак, аналізуючи вищевикладені норми, суд приходить до висновку, оскільки донька позивача досягла 3-х річного віку до ІНФОРМАЦІЯ_4 , то надання свідоцтва про народження є достатньою підставою для зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду нею дитини до досягнення останньою 3-х річного віку.

Таким чином, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо періодів догляду за дитиною до досягненням 3 років суд зазначає, що за приписами ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також:

час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку (п. «ж»).

Так, у позовні позивач просить зарахувати до страхового стажу позивача період догляду за дитиною з 13.08.2003 р. по 13.08.2006 р.

Однак, встановлені у цій справі обставини свідчать про те, що протягом такого періоду позивачка працювала та до того ж, цей період охоплюється періодом роботи з 03.04.1989 року по 31.12.1997 року.

А відтак, позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають з мотивів, наведених вище.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 28.12.2025, що міститься в матеріалах справи, підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 968,96 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову, а тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; код за ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним відмову у зарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області періоду роботи з 03.04.1989 по 31.12.1997 та період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 29.11.1995 по 31.12.1997.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди її роботи з 03.04.1989 по 31.12.1997 згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 11.09.1991 року.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області судовий збір у розмірі 968 (Дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 09 лютого 2026 року