Справа № 640/14860/21
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Гур`євої К.І., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка (місцезнаходження: 03189, м. Київ, вул. Ломоносова, 81; ) про скасування наказу від 30.04.2021 № 13 PC про дострокове розірвання (припинення) контракту про проходження військової служби (навчання) та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка (місцезнаходження: 03189, м. Київ, вул. Ломоносова, 81; ), в якій позивач просить:

скасувати наказ начальника Військового інституту (по особовому складу) від 30.04.2021 року №13 РС про дострокове розірвання (припинення) контракту про проходження віськової служби (навчання) ОСОБА_2 у Збройних Силах України курсантом вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу через недисциплінованість, через службову невідповідність та наказ Ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка №1280-33 про відрахування зі складу курсантів Військового інституту 4-го року навчання за ступенем «бакалавр», спеціальність 081 «Право» солдата ОСОБА_3 , через недисциплінованість;

поновити на посаді курсанта (солдата) ОСОБА_2 у Військовому інституті Київського національного університету імені Тараса Шевченка та поновити дію контракту ОСОБА_2 від 29.07.2017 року про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу;

зобов`язати виплатити заробітну плату курсанту (солдату) за контрактом ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.06.2021 року адміністративну справу за № 640/14860/21 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

16.08.2021 року представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позов.

03.09.2021 року представником позивача до канцелярії суду подано заяву про зміну предмета позову.

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399, дану справу передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 05.03.2025, для розгляду цієї адміністративної справи визначена суддя Тарасишина О.М.

Ухвалою від 07.03.2025 року прийнято до свого провадження позовну заяву №640/14860/21.

19.03.2026 року (вх. №ЕС/24982/25) представником відповідача до канцелярії суду подано заяву про передачу адміністративної справи на розгляд іншого адміністративного позову.

24.03.2025 року (вх. №ЕС/26509/25) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позов.

31.03.2025 року (вх. №ЕС/29577/25) представником позивача до канцелярії суду подано заяву про зміну предмету позову.

10.04.2025 року (вх. №ЕС/34447/25) представником позивача до канцелярії суду подано клопотання про долучення доказів.

25.04.2025 року (вх. №ЕС/39873/25) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про зупинення розгляду справи.

Ухвалою від 07.05.2025 року у задоволенні заяви про передачу адміністративного справи відмовлено.

Ухвалою від 07.05.2025 року заяву представника позивача про заміну предмету спору залишено без руху.

13.05.2025 року (вх. №ЕС46889/25) представником позивача до канцелярії суду подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою від 19.05.2025 року заяву про зміну предмету позову повернуто позивачеві.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2025 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 року залишено без змін.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.07.2017 року відповідно до Положення «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, між Міністерством оборони України в особі начальника Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка та позивачкою укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого навчального закладу.

Однак, 07.04.2021 року наказом Ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка №1280-33, відповідно до наказу начальника Військового інституту (по особовому складу) від 30.04.2021 року №13РС із позивачем дострокову припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби (навчання) через недисциплінарність, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому, в обґрунтування правової позиції, зазначено, що останній діяв у межах наданих йому повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1. ч.1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Одеському окружному адміністративному суду.

Як вбачається з позовної заяви, 29.07.2017 року відповідно до Положення «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, між Міністерством оборони України в особі начальника Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка та позивачкою укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого навчального закладу.

Старшим викладачем кафедри геоінформаційних систем і технологій військового факультету фінансів і права підполковником ОСОБА_4 , у період з 02.02.2021 року по 05.02.2021 року проведено службове розслідування у зв`язку ыз фактом вживання спиртних напоїв та керування транспортним засобом без відповідних документів курсантом 424-ю навчальної групи солдата ОСОБА_1 .

Згідно Акту службового розслідування від 05.02.2021 року вх. №421 встановлено, що 31.01.2021 року солдат ОСОБА_2 перебувала у звільненні в нетверезому стані (1,6 проміле), чим порушила військову дисципліну, вимоги статей 11, 13, 16, 241 Статуту внутрішньої Збройних Сил України, вимоги наказу Міністерства оборони України від 30.04.2017 року №233 «Про заходи щодо попередження пияцтва у Збройних Силах України» в частині обов`язку свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил УкраїниЮ стримувати інших військовослужбовців від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок, піклування про збереження свого здоров`я та утримуватися від вживання алкоголю.

За вищевказані порушення військової дисципліни та вимог статей Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдату ОСОБА_2 , оголошено дисциплінарне стягнення «Сувора догана», що підтверджується витягом із наказу начальника Військового інституту від 05.02.2021 року №20-ОД «Про результати службового розслідування», про що позивач дізнався 09.02.2021 року, що підтверджується підписом в аркуші ознайомлення з наказом.

Також, відповідно до службової характеристики від 25.03.2021 року складеної на позивача безпосереднім начальником начальником військового факультету фінансів і права факультету позивач є недисциплінованим військовослужбовцем.

При цьому. за час проходження військової служби, позивач отримав такі дисциплінарні стягнення:

«Догана» від 03.02.2021 року за невиконання вказівок начальника курсу;

«Сувора догана» від 05.02.2021 року за порушення вимог ст. 11, 13, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог наказу МОУ від 30.04.2017 року №233 щодо попередження пияцтва у Збройних Силах України;

«Догана» від 23.02.2021 року за ненадання доповіді про випадок, який стався із військовослужбовцем;

«Догана» від 26.02.2021 року за невиконання ст. 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (обов`язки рядового), з якими позич був ознайомлений згідно службової картки, в якій містяться підписи позивача.

Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності відрахування курсанта з військового навчального підрозділу закладу вищої освіти та звільнення з військової служби.

Частиною 1 ст. 25 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Статтями 6 і 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ встановлено, що внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (стаття 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ).

Статтею 28 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Згідно зі ст. 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ встановлено, що солдат зобов`язаний: підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою; знати тактику дій відділення в різних видах бою та вміло діяти в бою; знати та неухильно дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням; постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички; знати посади, військові звання і прізвища своїх безпосередніх та прямих начальників (до командира бригади включно); додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни; бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; виконувати правила носіння військового одягу і взуття, своєчасно та акуратно їх лагодити, щоденно чистити і зберігати у визначених місцях; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання; повсякденно загартовувати себе, систематично вдосконалювати свою фізичну підготовку; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів; ретельно готуватися особисто, готувати зброю, техніку та інше майно до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, постійно стежити за їх наявністю і станом, своєчасно чистити зброю і шанцевий інструмент, проводити технічне обслуговування озброєння та техніки; неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися правил пожежної безпеки; виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття; під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Відповідно до ст. 130 Статуту внутрішньої служби ЗСУ внутрішній порядок досягається: глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та статутами Збройних Сил України; чіткою організацією бойової підготовки; зразковим бойовим чергуванням та несенням служби добовим нарядом; неухильним виконанням розпорядку дня; додержанням правил експлуатації озброєння, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів, створенням у місцях розташування військовослужбовців умов для їх повсякденної діяльності, життя й побуту, що відповідають вимогам статутів Збройних Сил України; цілеспрямованою виховною роботою, поєднанням високої вимогливості командирів (начальників) з постійною турботою про підлеглих у додержанні їх прав, задоволенні потреб і зміцненні здоров`я; додержанням вимог пожежної безпеки, а також проведенням заходів щодо охорони довкілля в районі діяльності військової частини.

Також відповідно до ст. 130 Статуту внутрішньої служби ЗСУ розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуту особового складу підрозділів, штабів.

Розпорядок дня встановлюється командиром (начальником) відповідно до завдань, покладених на військову частину, та залежно від пори року.

Розпорядок дня затверджується на навчальний рік (період навчання) і може уточнюватися командиром (начальником) на час проведення навчань, походів кораблів, бойових стрільб, бойового чергування, несення служби в добовому наряді, варті тощо з урахуванням особливостей їх виконання.

Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Приписами ст.ст. 1 - 6 Дисциплінарного статут ЗСУ визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

За стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Статтею 45 Дисциплінарного статут ЗСУ встановлено, що в разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно зі ст. 48 Дисциплінарного статут ЗСУ передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до ст. 83 Дисциплінарного статут ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з ч. 2 ст. 86 Дисциплінарного статут ЗСУ передбачено, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого (частина 1 ст. 87 Дисциплінарного статут ЗСУ).

Статтею 88 Дисциплінарного статут ЗСУ передбачено, що військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Також згідно зі ст. 110 Дисциплінарного статут ЗСУ всі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі: прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод; незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.

Приписами ст.ст. 96 98 Дисциплінарного статут ЗСУ встановлено, що дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці.

Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Відповідно до пп. «д» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації): через службову невідповідність.

Пунктом 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що контракт про навчання припиняється (розривається), а курсант відраховується з вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти: за рішенням керівника вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти за наявності підстав, передбачених підпунктами "б", "г", "д", "е", "є", пункту 1, підпунктами "б", "г", "д", "е", "є", "ж" та пункту 2, підпунктами "б" та "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно з п. 170 Положення № 1153/2008 передбачено, що відрахування з вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, поновлення на навчанні курсантів (слухачів) чи переведення їх з одного вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти до іншого проводиться в порядку, визначеному Міністерством оборони України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти і науки, відповідно до вимог цього Положення.

У пункті 2.15 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 р. за № 438/16454 (далі Інструкція № 170), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, зазначено, що контракт про проходження служби (навчання) припиняється (розривається), а курсанти, які навчаються, відраховуються наказами по особовому складу зі списків змінного складу військових навчальних закладів за підставами та у порядку, визначеними пунктом 36 Положення.

За скоєні протягом одного навчального року порушення військової дисципліни, які обліковуються для оцінки стану дисципліни згідно з Інструкцією з надання доповідей і донесень про події, порушення та їх облік, вчинення інших правопорушень курсант відраховується з військового навчального закладу через недисциплінованість, а контракт про проходження військової служби (навчання) припиняється (розривається) через службову невідповідність.

Питання припинення контракту про проходження курсантами служби (навчання) у військових навчальних закладах та відрахування з навчання за іншими підставами визначаються Інструкцією про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 24 грудня 1997 року № 490, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10 лютого 1998 року за № 89/2529 (далі Інструкція № 490).

Відповідно до п. 3.2 і п. 3.4 Інструкції № 490, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, курсант (слухач) може бути відрахований з вищого військового навчального закладу: за академічну неуспішність; за недисциплінованість; за станом здоров`я, на основі висновку військово-лікарської комісії; через сімейні обставини та інші важливі причини, перелік яких визначений Кабінетом Міністрів України; у зв`язку зі скороченням штатів або організаційними заходами, в разі неможливості використання на військовій службі; через небажання продовжувати навчання (для курсантів перших курсів); у зв`язку з розірванням контракту; у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Через недисциплінованість курсанти (слухачі) ВВНЗ відраховуються за окремі грубі або неодноразові порушення військової дисципліни, вимог статутів Збройних Сил України, громадського порядку та здійснення інших правопорушень.

Згідно з п. 3.11 Інструкції № 490 при вирішенні питання про відрахування курсантів (слухачів) кожен випадок відрахування (крім відрахування за станом здоров`я, сімейними обставинами, звинувачувальним вироком суду) обов`язково розглядається на вченій раді ВВНЗ. Готують всі необхідні документи і матеріали для розгляду на засіданні вченої ради начальники відповідних факультетів.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту ЗСУ дає підстави дійти висновку про те, що підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. При цьому обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває в площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення.

Цей Статут не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.

Адміністративний суд, у свою чергу, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень у межах такої перевірки.

Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 6 лютого 2025 року у справі №480/6138/20, від 9 жовтня 2019 року у справі № 813/3186/16, від 8 листопада 2019 року у справі № 816/2913/15, від 12 грудня 2019 року у справі № 816/70/16, від 26 грудня 2019 року у справі №815/5749/16

Отже, судом встановлено, що за час проходження військової служби, позивач отримав такі дисциплінарні стягнення:

«Догана» від 03.02.2021 року за невиконання вказівок начальника курсу;

«Сувора догана» від 05.02.2021 року за порушення вимог ст. 11, 13, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог наказу МОУ від 30.04.2017 року №233 щодо попередження пияцтва у Збройних Силах України;

«Догана» від 23.02.2021 року за ненадання доповіді про випадок, який стався із військовослужбовцем;

«Догана» від 26.02.2021 року за невиконання ст. 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (обов`язки рядового), з якими позич був ознайомлений згідно службової картки, в якій містяться підписи позивача.

Крім того, 10.03.2021 року під час 3-4 навчальних годин на навчальному занятті з дисципліни «Основи військового управління» в навчальній аудиторії 122 навчального корпусу Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка солдат ОСОБА_2 усупереч прямій забороні умисно користувалась мобільним телефоном під час проведення заняття та застосовувала російську мову у навчальному процесі під час виконання обов`язків військової служби у Збройних Силах України. Вчинення викладених вище правопорушення підтверджується фактами та обставинами, що були встановлені в ході проведення службового розслідування. Вказані дії позивача відображені в Акті службового розслідування вх. №1284 від 25.03.2021 року та наказі начальника Військового інституту віл 25.03.2021 року №55-Од.

Під час проведення службового розслідування встановлено, що 31.01.2021 року близько 1:30 год., курсант ОСОБА_2 , перебувала у звільненні та була зупинена співробітниками поліції за керсмом автомобіля в стані алкогольного сп`яніння (про що стало відомо з інтернет ресурсвію.

Таким чином, у ході службового розслідування встановлено, що дії курсанта 424-ю навчальної групи солдата ОСОБА_2 свідчать про порушення ряду нормативно-правових актів, зокрема: статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у частині обов`язку військовослужбовців свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, стримувати військовослужбовців від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; статті 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо утримання від шкідливих для здоров`я звичок; статті 241 Статуту у частині обов`язку військовослужбовців піклуватися про збереження свого здоров`я та утримуватися від вживання алкоголю; вимог наказу МОУ від 30.04.2017 року №233 «Про заходи щодо попередження пияцтва у Збройних Силах України».

Крім того, під час проведення службового розслідування з тексту службової характеристики встановлено, що солдат ОСОБА_2 характеризується не дисциплінованим військовослужбовцем, з даних, внесених до службової картки з`ясовано, що військовослужбовець має 1-е не зняте дисциплінарне стягнення, накладене за не виконання вказівки начальника курсу.

Відтак, на момент відрахування з Військового інституту позивач, за неодноразове порушення військової дисципліни та вимоги статутів Збройних Сил України, мала у загальній кількості 4 дисциплінарних стягнення.

Із солдатом Сухонос були проведені бесіди командуванням військового факультету фінансів і права та Військового інституту, що підтверджується листом бесід, однак вказані бесіди не дали позитивних результатів.

Командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України було надано дозвіл на відрахування солдата ОСОБА_2 за недисциплінованість, що підтверджується листом від 01.04.2021 року №1305.

Наказом ректора Київського національного університету ім. Тараса Шевченка від 07.04.2021 року 1280-33 про відрахування ОСОБА_2 , наказ начальника Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка (по особовому складу) від 30.04.2021 року №13РС про відрахування ОСОБА_5 , наказ начальника Військового інституту (по стройові частині)від 30.04.2021 року №88 про виключення із списків особового складу ОСОБА_2 .

Таким чином, до прийняття оскаржуваних наказів, з метою підтримування на належному рівні військової дисципліни, до позивача неодноразово застосовувалися такі дисциплінарні стягнення як догана і сувора догана, які не призвели до постійного додержання порядку й дисципліни.

Також суд зазначає, що позивач має бути обізнаний про його обов`язки, передбачені, зокрема Дисциплінарним статутом ЗСУ і Статутом внутрішньої служби ЗСУ без зайвого нагадування.

Водночас саме командир стосовно кожного випадку правопорушення зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність. У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Отже, безпосередньо командир визначає необхідність накладення дисциплінарного стягнення за наявності відповідних підстав, що, фактично, включає нагадування військовослужбовцю про обов`язки служби.

Судом не встановлено порушення вимог ст.ст. 5, 45 і 96 Дисциплінарного статуту ЗСУ під час накладення на позивача дисциплінарних стягнень.

Також суд вважає, що під час прийняття оскаржуваних наказів було дотримано вимоги ч. 2 ст. 86 Дисциплінарного статут ЗСУ, зокрема врахована попередня поведінка військовослужбовця.

Позивач у позовній заяві припускає, що дисциплінарні стягнення можуть пояснюватися особистим неприязним ставленням керівника першого курсу до позивача, але до суду не надано жодних доказів і не наведено обґрунтованих підстав такого припущення.

При цьому, позивач у порядку ст. 88 Дисциплінарного статут ЗСУ не подавав скаргу старшому командирові або в порядку ст. 110 Дисциплінарного статут ЗСУ заяви чи скарги (звернення) до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ВІ КНУ обґрунтовано встановлено неодноразові порушення позивачем військової дисципліни, вимог статутів Збройних Сил України.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства, також встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі

Частиною другою ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка (місцезнаходження: 03189, м. Київ, вул. Ломоносова, 81; ) про скасування наказу від 30.04.2021 № 13 PC про дострокове розірвання (припинення) контракту про проходження військової служби (навчання) та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 09.02.2026 р.

Суддя О.М. Тарасишина

.