Справа № 120/16674/25
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

09 лютого 2026 р. Справа № 120/16674/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні заяву про відвід судді в справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

05.02.2026 р. через підсистему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Мультян М.Б.

Обгрунтовуючи заяву про відвід позивач зазначив, що 03 лютого 2026 року суддя Мультян М.Б. постановила ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху за пропуском строку на звернення до суду та запропонувала позивачу у 5-денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду

Позивач вказує, що категорично не погоджується з ухвалою судді Мультян М.Б. про залишення позивної заяви без руху та зобов`язанням надати до суду докази поважних причин з пропуску строку, оскільки звернувся до суду у строк визначений нормами КАС України.

Зокрема, ОСОБА_1 зауважує, що в позовній заяві вказав, що оскаржує бездіяльність та протиправне рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вінницької області яке прийнято 30.07.2025р., а оскаржувана довідка датована 09.07.2025. Тобто від прийняття оскаржуваного рішення відповідача Кваліфікаційно- дисциплінарної комісії адвокатури Вінницької області 30.07.2025р. до звернення ОСОБА_1 до Вінницького окружного адміністративного суду 01.12.2025р., пройшло чотири місяці.

З підстав чого можна зробити висновок, що позивач звернувся до адміністративного суду у строк, який, відповідно до частини 2 статті 122 КАС України, не перевищує передбачений шестимісячний строк на звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Також позивач вказує на те, що з аналізу вищезазначених норм, однозначно вбачається, що частина 3 статті 39 та частина 6 статті 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» розмежовує два порядки оскарження рішень, дій чи бездіяльності кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, а саме: адміністративне оскарження відповідно до цього Закону та/або судовий порядок.

Вказане передбачає альтернативне право особи на власний розсуд застосовувати перед зверненням до суду порядок адміністративного оскарження або відразу звернутись до суду за захистом своїх прав відповідно до процесуального законодавства.

В той же час, тридцятиденний строк, на який посилається представник відповідача та який суд взяв за основу для протиправного залишення позову без руху, регулює порядок саме адміністративного оскарження та жодного стосунку до судового процесу не має, що чітко вбачається з змісту самого Закону.

Окрім ухвали про залишення позову без руху, суддя Мультян М.Б. у справі №120/16674/25 постановила ухвалу і про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про: визнання протиправною бездіяльності члена Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вінницької області адвоката Ковальова В.О.,, який здійснював повторну перевірку матеріалів скарги на виконання рішення суду по справі №420/58974/24 та склав довідку, на підставі якої було ухвалено протиправне оскаржуване рішення відповідача від 30.07.2025р.; визнання довідки від 09.07.2025р. протиправною та її скасування

Позивач також категорично не погоджується і з цією ухвалою, оскільки, на його думку, вона постановлена також з грубим порушенням норм матеріального права, яке встановлено у пункті 38-1 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, де проголошено, що скарги на дії чи бездіяльність голів КДКА регіону, голів та/або членів дисциплінарної палати кваліфікаційно- дисциплінарної комісії адвокатури регіону під час здійснення дисциплінарного провадження, розглядаються Вищою кваліфікаційно- дисциплінарною комісією адвокатури під час розгляду скарг на рішення, прийняті такими КДКА у відповідних дисциплінарних провадженнях.

Відтак, на думку позивача, наявні підстави для відводу головуюючої судді Мультян М.Б з підстав наявності "інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді" .

Ухвалою суду від 06.02.2026 р. визнано заяву про відвід необгрунтованою та передано для вирішення питання про відвід судді Мультян М.Б. іншим суддею, визначеним в порядку, встановленому ст. 31 КАС України.

У відповідності до статті 31 КАС України проведено автоматичний розподіл, за результатами якого визначено для розгляду питання про відвід головуючого суддю Воробйову Інну Анатоліївну

09.02.2026 р. позивачем подано додаткові пояснення, в яких вказав, що 6.02.2026 р. головуючий суддя Мультян М.Б. в ухвалі, за якою визнала необгрунтованість заяви про свій відвід, вказала, що не може бути підставою для відводу заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, офіційними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому необмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

На думку заявника, він навів достатньо обгрунтвоані сумніви в неупередженості та об`єктивності судді Мультян М.Б. за належними та достатніми доказами, з яких вбачається, що дії судді цілком спрямовані не на справедливий та об"єктивний розгляд справи, а на задоволення протиправних маніпуляцій відповідача вказаних у відзиві на позовну заяву, як то- відповідач просить закрити провадження в частині вимог, залишення позову без розгляду.

Як вказує позивач, в заяві про відвід він вказав, якщо суд знає право та ухвалює протипрвавні рішення, то такі дії суперечать нормам суддівської етики та принципам Верховенства права, окрім того порушують права позивача на судовий захист. Ухвали судді Мультяк М.Б., на думку заявника, є доказом спрямованих дій на спробу розвалити у судовому порядку адміністративну справу №120/16674/25.

Окремо зазначив, що подав апеляційну скаргу на ухвалу про закриття провадження в частині позовних вимог.

Розглянувши подану заяву про відвід судді та додаткові пояснення до перегляду заяви про відвід судді, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень статті 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд акцентує увагу на тому, що позивач як на підставу для заявлення відводу судді Мультян М.Б. посилається на наявність "інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді" , обгрунтовуючи свою позицію виключно тим, що ухвали про залишення позову без руху та закриття провадження у справі є, на його думку, протиправними. Тобто фактично позивач не погоджується з процесуальними рішеннями судді.

Для розкриття змісту наведеної заявником підстави слід звернутись до Кодексу суддівської етики, міжнародних стандартів поведінки судді та практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до ст.ст. 6, 15 Кодексу суддівської етики суддя повинен здійснювати правосуддя незалежно, виходячи виключно з обставин, установлених під час розгляду справи, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись верховенством права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, незважаючи на будь-які зовнішні втручання, впливи, стимули, загрози або публічну критику.

Більш повно критерій об`єктивності пояснюється у Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23.

Так, згідно з пунктом 2.5 вказаних Принципів суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення. До числа таких справ належать, серед інших, випадки, коли:

(a) суддя насправді відчуває прихильність або упередженість щодо однієї зі сторін або має особисту інформацію щодо спірних доказових фактів, пов`язаних зі справою;

(b) раніше при розгляді того ж самого спору суддя виступав як юрист або залучався як важливий свідок; або

(c) суддя або хтось із членів сім`ї судді матеріально зацікавлений у певному результаті розгляду справи.

У справі "Газета Україна-Центр проти України", заява № 16695/04, рішення від 15 липня 2010 року, п. 28, 31, 32, Європейський суд з прав людини вказав на те, що:

- існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, п. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42);

- у контексті об`єктивного критерію у цій справі окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58 Reports of Judgments and Decisions, 1996-III).

Отже, при наданні оцінки об`єктивності судді під час здійснення правосуддя необхідно розрізняти два критерії:

1) об`єктивна безсторонність, яка полягає у встановленні фактів, які можуть ставити під сумнів незалежність судді;

2) суб`єктивна безсторонність, яка полягає у відсутності упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи.

При цьому особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного (згадане вище рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 42).

Також практика Європейського суду з прав людини вказує на те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

Таким чином, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, необхідно встановити наявність відповідних вищезазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення даної справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом дотримання процесуальних прав, свобод та інтересів сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо). Інакше особиста безсторонність суду (судді) презюмується.

Водночас, як вбачається зі змісту заяви про відвід та додаткових пояснень, обставини, на які посилається позивач як на підставу для відводу судді Мультян М.Б., ґрунтуються винятково на не погодженні із судовими рішеннями (ухвала про залишення позову без руху, ухвала про закриття провадження у справі в частині позовних вимог), які, на думку позивача, є незаконними та прийнятті на прохання відповідача, заявлене у відзиві і задля "задоволення протиправних маніпуляцій відповідача".

Суд акцентує увагу на процитованих вище приписах ч. 4 ст. 36 КАС України за якою незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Це закономірно, адже незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними рішеннями суду під час судового розгляду справи є підставою для їх оскарження в апеляційному чи касаційному порядку і саме суди вищих інстанцій можуть надавати оцінку процесуальним рішенням суду.

Тому незгода учасника справи з процесуальними рішеннями (діями) судді сама собою не може бути підставою для відводу, адже в іншому разі це може стати приводом для зловживання недобросовісним учасником своїми процесуальними правами на шкоду правосуддю та правам інших учасників процесу, використовуватись як механізм затягування розгляду справи та усунення від її розгляду судді лише з тих мотивів, що учасник не погоджується з його (її) процесуальними рішеннями (діями) під час розгляду справи.

Отже, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених під час розгляду конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю, а намагання зробити це у спосіб подання заяви про відвід судді може розцінюватися як протиправне втручання у здійснення правосуддя та посягання на процесуальну незалежність суду, що забороняється законом.

Інших причин та доказів існування обставин, які викликають сумнів у неупередженності судді Мультян М.Б. - позивачем не наведено.

Відтак, з огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для відводу головуюючої судді Мультян М.Б., а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 36, 256, 294 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви позивача про відвід у справі №120/16674/25 головуюючої судді Мультян М.Б - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна