Справа № 320/4568/26
Суддя: Сас Є.В.
Дата ухвалення: 2026-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

05 лютого 2026 року м. Київ справа № 320/4568/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Сас Є.В., перевіривши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з вимогами:

- Визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 про притягнення мене, ОСОБА_1 , до матеріальної відповідальності.

- Зобов`язати відповідальних посадових осіб військової частини НОМЕР_1 здійснити повернення всіх стягнутих коштів.

28 січня 2026 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, однак у зв`язку із надмірним навантаженням, така передана судді 05.02.2026 відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду.

У заяві про забезпечення позову позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом:

- зупинення стягнення із грошового забезпечення, які здійснюються на користь військової частини НОМЕР_1 .

В обґрунтуванні заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що відрахування коштів з його єдиного доходу (грошового забезпечення) здійснюються на постійній основі та тривають щомісяця. Зазначені відрахування істотно впливають на матеріальний стан позивача та створюють ризик неможливості ефективного захисту його прав у разі задоволення позову. Крім того, подальше виконання оскаржуваної постанови до ухвалення рішення у справі може ускладнити або унеможливити реальне поновлення порушених прав позивача, а також виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, зокрема шляхом повернення незаконно стягнутих коштів. У зв`язку з цим, з метою забезпечення ефективного судового захисту, запобігання заподіянню позивачу істотної та непоправної шкоди, а також для збереження існуючого стану речей до вирішення справи по суті, виникає необхідність у вжитті заходів забезпечення позову.

Проаналізувавши матеріали справи, зваживши доводи позивача, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою та другою статті 151 КАС , позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2020 року по справі №160/7350/19.

Отже, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Сама лише незгода позивача із рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання таких протиправним ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Вказані заявником доводи щодо неминучої загрози його майновим правам, яка б виникала саме внаслідок продовження службової перевірки. Посилання на гіпотетичні майбутні накази про утримання коштів або коригування виплат не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, зазначені доводи позивача не можуть вважатись підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки потребують детальної оцінки з перевіркою їх доказами за процедурою, передбаченою нормами процесуального закону в межах адміністративного процесу.

Наявність таких ознак у спірному випадку може бути виявлена судом тільки на підставі повного з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Аргументація заяви про забезпечення позову в тій частині, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, ґрунтується на припущеннях заявника без підтвердження того, що такі обставини настануть.

Поряд з цим суд відзначає, що заявником не додано копію наказу, зупинення дії якого є предметом поданої заяви, що унеможливлює встановлення його змісту, а також перевірки узгодження заходу забезпечення позову забороні встановленій п. 10 ч. 3 ст. 151 КАС, а саме щодо зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Враховуючи вищезазначене, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (надати) заявнику (його представнику).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Сас Є.В.