Справа № 380/1013/26
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09 лютого 2026 рокусправа № 380/1013/26
місто Львів

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Гулик А. Г., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

у с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , Військової частини НОМЕР_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , у якій просить суд:

- визнати протиправною мобілізацію 24.07.2025 в частині призову ОСОБА_1 для проходження військової служби на підставі наказу нач. ІНФОРМАЦІЯ_2 п-ка ОСОБА_2 зі скеруванням для проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 , згідно з поіменним списком № 9868 від 24.07.2025 нач. ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №229 06.08.2025 в частині призначення та зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та приступлення до виконання службових обов`язків за посадою та зобов`язати командира в/ч НОМЕР_1 звільнити з військової служби ОСОБА_1 з виключенням зі списків Військової частини НОМЕР_1 .

Суддя встановив, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам, встановленим статтями 161 КАС України.

Ухвалою від 26.01.2026 суддя залишив позовну заяву без руху для усунення недоліків позовної заяви та визначив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами на підтвердження поважності причин пропуску строку.

06.02.2026 від представника позивача надійшла заява про поновлення процесуального строку, у якому зазначено, що до суду 12.01.2026 подано адміністративний позов після проведення досудової підготовки, шляхом скерування відповідних адвокатських запитів з метою встановлення протиправності мобілізації, та часткового отримання відповідей на запитувану інформацію, яку надано в порушення всіх встановлених строків нормативними документами, що тривало в період з серпня по жовтень 2025 року, під час якого ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 15.08. по 25.08.2025, та проходження ОСОБА_1 в період з 17.11.2025 по 07.01.2026 ЗВБП, що в особливий період позбавило комунікацій та відповідного зв`язку з адвокатом, стало можливим звернутись до суду з позовом, після обговорення всіх обставин та деталей, що послужило зверненню до суду з позовом. Позов подано після повернення з навчального центру з БЗВП 07.01.2026 в найкоротший термін 12.01.2026.

Суддя зазначає, що предметом позову у справі є протиправність дій відповідачів щодо мобілізації 24.07.2025 ОСОБА_1 для проходження військової служби.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав. Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого згаданим Кодексом або іншими законами. Частина друга статті 122 КАС України визначає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

Частина п`ята статті 122 КАС України визначає, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд вказує на те, що призов за мобілізацією за своєю суттю є прийняттям громадян на публічну службу.

Як зазначає позивач його мобілізовано 24.07.2025. Очевидним є те, що про призов за мобілізацією позивач дізнався у день мобілізації, тобто 24.07.2025 і відповідно про порушення свого права позивач повинен був також дізнатись 24.07.2025. Отже, строк звернення до суду з позовом сплив 24.08.2025.

Проте, позивач звернувся до суду лише 10.01.2026, тобто з пропуском, визначеного законом строку.

06.02.2026 від представника позивача надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви, у якому зазначені поважні, на його думку, причини пропуску строку звернення до суду, а саме: перебування на стаціонарному лікуванні, проходження базової військової підготовки, проведення досудової підготовки.

Суддя, оцінюючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, висновує таке.

Представник позивача зазначає, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 15.08.2025 по 25.08.2025, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №2750, виданої КПП "Броварська багатопрофільна клінічна лікарня".

Суддя вважає, що перебування позивача на стаціонарному лікуванні є поважною причиною пропуску ним строку звернення до суду лише 25.08.2025.

Представник позивача посилається також на те, що позивач з 17.11.2025 по 07.01.2026 проходив навчання за програмою підготовки "Курс базової загальновійськової підготовки", що підтверджується свідоцтвом до сертифіката НОМЕР_5 .

Суддя вважає, що проходження позивачем підготовки є поважною причиною пропуску ним строку звернення до суду за період з 17.11.2025 по 07.01.2026.

Отже, періоди перебування на лікуванні 25.08.2025 та проходження підготовки є поважними причинами пропуску позивачем строку звернення до суду.

Разом з тим, суддя встановив, що угода про надання правової допомоги укладена позивачем з адвокатом Войціховським А. ще 25.07.2025. Тому згадані періоди не свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду представником позивача та відповідно неможливість подання ним позовної заяви у визначений строк.

Представник позивача також посилається на те, що ним проведено досудову підготовку шляхом скерування відповідних адвокатських запитів з метою встановлення протиправності мобілізації, відповіді на запити отримані із запізненням та інформація надана частково, що тривало впродовж серпня - жовтня 2025року.

Суддя акцентує увагу на тому, що позивач уклав угоду про надання правничої допомоги з адвокатом Войціховським А.Б. ще 25.07.2025. Тобто представник позивача мав можливість надавати позивачу правничу допомогу та відповідно подати позов, починаючи ще з 25.07.2025.

Суддя встановив, що представник позивача звернувся із адвокатськими запитами до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_4 лише 13.08.2025.

Разом з тим, представник позивача у клопотанні не обґрунтував причини зволікання із поданням адвокатських запитів за період з 25.07.2025 по 12.08.2025, враховуючи скорочені строки звернення до суду, та очевидну, на думку представника, свавільність дій щодо мобілізації позивача.

При цьому, суддя звертає увагу на те, що вчинення представником позивача дій, спрямованих на встановлення протиправності мобілізації не перериває строк звернення до суду та відповідно самі по собі такі причини пропуску строку звернення до суду не є поважними.

Представник позивача 15.08.2025 отримав відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.08.2025 №11505, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого відправлення 047. Представник позивача 08.09.2025 отримав відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_4 від 22.08.2025 №1159/9/11272, що підтверджується трекінгом Укрпошти за номером поштового відправлення 560.

Отже, станом на 08.09.2025 представник позивача отримав відповіді на адвокатські запити. Відповідно доводи представника позивача про те, що ним вчинялись дії з метою встановлення протиправності мобілізації, починаючи з 09.09.2025 по жовтень 2025 року є безпідставними.

Крім цього, представник позивача не довів належними доказами відсутність комунікації з позивачем протягом перебування на лікуванні та проходження підготовки, а також не обґрунтував, яким чином така можлива обставина перешкоджала йому надавати правову допомогу.

Також представник позивача не обґрунтував неможливість звернення до суду, починаючи з 08.09.2025 (дата отримання останньої відповіді на запит) по 10.01.2026.

Щодо посилання представника позивача на довідку Форми 5 №25/15843 від 10.08.2025 така лише підтверджує факт проходження позивачем військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 та не має значення для вирішення питання поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Аргументи представника позивача про те, що строк звернення до суду з відповідним позовом становить шість місяців, суддя відхиляє, оскільки такі є наслідком суб`єктивної інтерпретації норм чинного законодавства, які, у свою чергу, є чіткими та однозначними для правозастосування.

Суддя також звертає увагу на те, що позовна заява підписана особисто позивачем, що додатково свідчить про те, що мобілізація та проходження військової служби не перешкоджало останньому як укласти договір про надання правової допомоги з адвокатом, так і звернутись до суду.

Згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ останній, оцінюючи поважність причин пропуску строку звернення до суду враховує:

1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінку заявника; 3) поведінку державних органів; 4)перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (справи Бочан проти України, Смірнова проти України, Федіна проти України, Матіка проти Румунії та інші).

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа Олександр Шевченко проти України, п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Суд зауважує, що, застосовуючи процедурні правила, варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи "Волчлі проти Франції", "ТОВ Фріда проти України").

Отже, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду, ЄСПЛ виходить із такого наступного:

1) поновлення пропущеного строку звернення до суду є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим;

2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин;

3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі;

4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку;

5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Отже, суд, враховуючи пасивний характер поведінки позивача та його представника, відсутність будь-яких об`єктивних перешкод у своєчасному зверненні до суду з відповідним позовом, тривалість пропущеного строку та недоведеність добросовісності дій позивача, спрямованих на звернення до суду у встановлені законом строки, дійшов висновку, що останній не навів поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом.

Згідно з частиною другою статті 123 КАС України якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пункт 9 частини четвертої статті 169 КАС України визначає, що позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 згаданого Кодексу.

З таких підстав, суд вважає, що у клопотанні представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду необхідно відмовити повністю, відповідно причини пропуску строку звернення до суду визнати неповажними.

З огляду на встановлені обставини, суддя вважає, що позовна заява подана позивачем до суду після спливу строку звернення до суду, та без підтвердження ним обставин, які б свідчили про поважність причин його пропуску, а тому існують достатні підстави для повернення позовної заяви відповідно до частини другої статті 123 КАС України.

Суддя також зазначає, що відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 169, 243, 248 КАС України, суддя

у х в а л и в:

у клопотанні представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити повністю.

Причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом визнати неповажними.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Суддя Гулик Андрій Григорович