Справа № 181/1631/24
Суддя: Перекопський М. М.
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 181/1631/24
Провадження № 2-а/185/16/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Перекопського М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Запорізькій області про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління національної поліції в Запорізькій області, в якому просить скасувати постанову серія ЕНА №3201763 від 05.10.2024 року, складену поліцейським Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області Тарасенко В.С. про накладення адміністративного стягнення на позивача за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що 05 жовтня 2024 року поліцейським Запорізького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області поліцейським Тарасенко Володимиром Степановичем відносно позивача винесена постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3201763. Відповідно до винесеної постанови, позивачем нібито було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Як зазначено в постанові, керуючи транспортним

засобом Nissan Rogue, номерний знак НОМЕР_1 , 05.10.2024 року о 16:13 год, він не виконав вимоги д.р. 1.1 «Вузька суцільна лінія, та здійснив її перетин, не пов`язану з об`їздом нерухомої перешкоди, чим порушив вимоги п.8.5.1 ПДР України - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки. В наслідок чого відносно позивача було складено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. На підтвердження незаконності дій ОСОБА_2 , а саме відсутності факту розгляду справи по суті, свідчать дані, зазначені в постанові серії ЕНА № 3201763, а саме, слід звернути увагу, що час вчинення правопорушення - 16:13:44 год., а час складання постанови - 16:17:29 год. Отже, це доводить, що за 3 хвилини 45 секунд поліцейський Тарасенко В.С. розглянув справу та притягнув до відповідальності. Також наведений час підтверджує, що старший сержант ОСОБА_2 не проводив підготовки до розгляду справи не оголошував посадової особи, яка розглядає справу та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не вирішив клопотання, не дослідив докази, не заслухав осіб, які беруть участь у розгляді справи та свідків, та взагалі не з?ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також протягом 3 хвилин 45 секунд неможливо це робити.

Відповідно до відзиву на позовну заяву представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що відео зафіксовано на службову бодікамеру інв. №12 відділу поліції №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, відеозапис №DSJ_0000 від 05.10.2024 (час запису 16:13:03), на якому зафіксовано вчинене Позивачем адміністративне правопорушення, що передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. З наданого поліцейським Тарасенко В.С. рапорту від 05.10.2024 вбачається, що після складання постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3201763 від 05.10.2024 відносно позивача при перегляді відеозапису за період його добового чергування з?ясовано, що даний відеофайл не збережений по технічним причинам при перенесенні відеофайлів зі службової бодікамери на архіватор віділу поліції №6 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області. Окрім вищезазначеного, поліцейським Тарасенко В.С. звернуто увагу в рапорті, що під час розгляд адміністративної справи відносно ОСОБА_3 у салоні автомобілю Nissan Roque, д.н.з НОМЕР_1 на пасажирському сидінні нікого не було. Отже твердження позивача з посиланнями на додані пояснення ніби то свідка - пасажира - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протирічать показам поліцейського та не находять свого підтвердження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою серії ЕНА №3201763 від 05.10.2024 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. За змістом вказаної постанови, 05.10.2024 о 16:13 с.Степне, шосе Оріхівське 1А км не виконав вимоги д.р.1.1 «Вузька суцільна лінія», та здійснив її перетин, не пов`язану з об`їздом нерухомої перешкоди, чим порушив вимоги п.8.5.1. ПДР України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Відповідно до п.8.5.1 Правил дорожнього руху, Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

За приписами ч.1 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками

Зі змісту приписів ст. 251, 252, 280 КУпАП суд доходить до висновку, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за ч. 1 ст. 122 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

У рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" (п.33) Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно із ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм доказу окремо, а також достатність і взаємний внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного зв`язок доказів у їх сукупності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім наданої позивачем копії постанови серії ЕНА № 3201763 від 05.10.2024 року у справі про адміністративне правопорушення, представником відповідача не надано жодних доказів на підтвердження винуватості позивача.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачем не надано доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Обов`язок доказування вини водія у вчиненні правопорушення у сфері дорожнього руху покладено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні безперечні докази того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували вчинення позивачем правопорушення та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, тому суд прийшов до висновку, що постанова є не законною і підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст.ст. 32, 192, 242- 246,250 КАС України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Запорізькій області про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3201763 від 05.10.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 340,00 гривень

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду або через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління національної поліції в Запорізькій області, , адреса знаходження: м.Запоріжжя, вул.Дмитра Апухтіна, 29.

Суддя М. М. Перекопський