Справа № 640/344/21
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 р. № 640/344/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр дитячого та спортивного обладнання" до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр дитячого та спортивного обладнання" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у м. Києві №2065846/35018912 від 26.10.2020, №2065845/35018912 від 26.10.2020, №2065844/35018912 від 26.10.2020, №2135625/35018912 від 13.11.2020, №1987772/35018912 від 01.10.2020, №2222022/35018912 від 10.12.2020;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних направлені на реєстрацію позивачем податкові накладні №7 від 24.09.2020, №8 від 24.09.2020, №9 від 24.09.2020, №3 від 03.08.2020, №4 від 07.08.2020, №15 від 30.09.2020 датами їх направлення в ЄРПІІ.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.01.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, до Харківського окружного адміністративного суду згідно супровідного листа № 01-19/1430/25 від 31.01.2025 передано 742 (сімсот сорок дві) судові справи згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2025.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2025 вказана справа передана на розгляд судді Панова М.М.

Ухвалою суду від 14.03.2025 адміністративну справу №640/344/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр дитячого та спортивного обладнання" до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - прийнято до розгляду та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані рішення відповідача є протиправними та такими, що прийняті всупереч нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Копія ухвали про прийняття справи до розгляду надіслана відповідачам, що підтверджується довідками про доставку електронного листа до Електронного кабінету, які містяться в матеріалах справи.

Представник відповідача надав до суду відзив, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ДИТЯЧОГО ТА СПОРТИВНОГО ОБЛАДНАННЯ» (далі - Позивач) під час здійснення господарської діяльності на підставі виникнення податкових зобов`язань у відповідності до вимог п.201.10 ст.201 ПК України було складено та направлено на реєстрацію податкові накладні (далі - ПН):

- ПН №7 від 24.09.2020 на суму 44952,00 грн, сума ПДВ 7492,00 грн;

- ПН №8 від 24.09.2020 на суму 14400,00 грн, сума ПДВ 2400,00 грн;

- ПН №9 від 24.09.2020 на суму 38998,00 грн, сума ПДВ 6499,67 грн;

- ПН №3 від 03.08.2020 на суму 68300,00 грн, сума ПДВ 11383,33 грн;

- ПН №4 від 07.08.2020 на суму 62580,60 грн, сума ПДВ 10430,00 грн;

- ПН №15 від 30.09.2020 на суму 14000,00 грн, сума ПДВ 2333,33 грн.

Після направлення на реєстрацію вказаних ПН Позивач отримав відповідні квитанції про прийняття та зупинення реєстрації ПН, в яких зазначена загальна стандартна інформація про те, що реєстрація податкової накладної (кожної накладної відповідно) зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, оскільки платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку; запропоновано подати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому, квитанції про зупинення реєстрації ПН не містять чіткого переліку, що саме необхідно подати платнику податку - які документи та пояснення стосовно яких даних.

Пунктом 4 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (Затверджено Наказом Міністерства фінансів України 12 грудня 2019 року № 520) визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі. У пункті 5 зазначено, що перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Тобто словосполученням «може включати» згаданим Порядком підкреслено саме право платника податку подати пояснення та певний перелік документів, які на його думку можуть підтвердити правові підстави для складення та реєстрації ПН, за відсутності конкретної вказівки контролюючого органу про необхідність подання чіткого переліку документів чи пояснень. Також Порядком визначено, що перелік документів не є універсальним для всіх випадків прийняття рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації ПН. Тож, орган (ДПС), що здійснює зупинку реєстрації ПН, зобов`язаний повідомити платника податків про конкретні причини зупинки реєстрації та визначити певні законодавчі вимоги до документів, якими платник податків підтверджує свої податкові зобов`язання, зокрема, вказавши які саме дії/документи/пояснення необхідні згідно вимог законодавства для подальшої реєстрації ПН у кожному конкретному випадку. Ненадання ДПС таких пояснень та обмеження лише загальною фразою, яка не містить правової визначеності по відношенню до дій/документів платника податків, спричиняє неправомірність дій ДПС щодо зупинення реєстрації ПН.

Так, після отримання квитанцій про зупинення ПН Позивач в електронному вигляді подав до Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у м. Києві (далі - Комісія ГУ ДПС у м. Києві) відповідні Повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено (за формою J 1312603) (далі - Повідомлення за формою J 1312603). До Повідомлень були додані документи, які засвідчували правові підстави для складення та реєстрації ПН, та обґрунтовували правомірність відображених в них податкових зобов`язань.

Натомість, у кожному випадку Комісією ГУ ДПС у м. Києві приймались відповідні рішення про відмову в реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних - Рішення №2065846/35018912 від 26.10.2020, №2065845/35018912 від 26.10.2020, №2065844/35018912 від 26.10.2020, №2135625/35018912 від 13.11.2020, №1987772/35018912 від 01.10.2020, №2222022/35018912 від 10.12.2020 (далі разом - Рішення про відмову).

В усіх випадках у вказаних Рішеннях про відмову зазначено лише узагальнені стандартні підстави відмови в реєстрації ПН - шляхом проставлення позначок у відповідних полях. Так, у всіх вказаних рішеннях вказано, що відмовлено в реєстрації ПН «у зв`язку із ненаданням платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документи, які не надано, підкреслити).

При цьому вказані у рішеннях формулювання є шаблонними відповідно до вищезгаданого Порядку, та ці рішення не містять конкретних вимог податкового органу щодо подання певних документів. Формою же самого документа (J1412404) передбачено необхідність самого контролюючого органу підкреслити (вказати) хоча б тип документів, які не надано чи надано із порушенням. Контролюючим органом не зроблено навіть цього. Тож така правова невизначеність органу державної влади при здійсненні своїх владних повноважень (щодо розгляду документів латника податків та прийняття рішення про реєстрації/відмову в реєстрації ПН/РК) є необґрунтованою, безпідставною та неправомірною, що порушує права та законні інтереси Позивача, як платника податків та учасника правовідносин щодо справляння та адміністрування податку з доданої вартості.

Щодо неправомірності зупинення реєстрації податкових накладних слід зазначити наступне.

Рішення про зупинення реєстрації податкової накладної є індивідуальним актом (рішенням) суб`єкта владних повноважень.

Формулювання контролюючим органом у квитанціях про прийняття та зупинення реєстрації податкових накладних пропозиції щодо надання пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН є нечітким та незрозумілим, зокрема, не дає можливості Позивачу реалізувати своє право на подання саме тих документів та пояснень, які будуть визнані достатніми для реєстрації податкових накладних.

Порушення цих вимог призвело до порушення законного порядку зупинення реєстрації податкових накладних.

Статтею 19 Конституції України, що є законом прямої дії, встановлено: «Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України».

Процедура зупинення реєстрації податкових накладних є незаконною та неправомірною тому, що проведена із порушенням законного порядку. Цю позицію підтримав, зокрема, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 23 жовтня 2018 року у справі №822/1817/18. Так, Верховний Суд зазначив: «загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття», «вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд», «відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності».

Щодо неправомірності прийняття рішення комісії про відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН слід зазначити наступне.

Відповідно до згадуваного Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (Затверджено Наказом Міністерства фінансів України 12 грудня 2019 року № 520) регіональними Комісіями з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Комісія) здійснюється прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено. Зокрема, згідно п.9 згаданого Порядку «Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня».

При цьому, в п.11 згаданого вище Порядку визначено вичерпні підстави для прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування:

«Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства». Але ж, Позивач надав вказані визначені Порядком пояснення та документи. Тому є безпідставним та незаконним посилання Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у м. Києві (далі - Комісія ГУ ДПС у м. Києві) на ненадання Позивачем документів у Повідомленнях за формою J 1312603.

Проте Позивачем було отримано відповідні рішення Комісії ГУ ДПС у м. Києві, якими було відмовлено у реєстрації ПН в ЄРПН. У всіх Рішеннях про відмову не зазначено жодних висновків щодо наданих Позивачем документів та пояснень, не вказано які саме документи складені з порушенням законодавства чи яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, не наведено будь-яких правомірних підстав для неприйняття рішення про реєстрацію податкових накладних. Отже, всі вказані рішення Комісії ГУ ДПС у м. Києві не містять конкретної аргументації щодо причин та підстав для прийняття такого рішення, а лише містять загальну фразу, що міститься у шаблонній формі рішення. Така невизначеність з боку контролюючого органу є неправомірною.

Враховуючи зазначене вище, спірні Рішення про відмову №2065846/35018912 від 26.10.2020, №2065845/35018912 від 26.10.2020, №2065844/35018912 від 26.10.2020, №2135625/35018912 від 13.11.2020, №1987772/35018912 від 01.10.2020, №2222022/35018912 від 10.12.2020 Комісії ГУ ДПС у м. Києві є необґрунтованими та неправомірними.

В момент здійснення відповідних господарських операцій та в період подання на реєстрацію Позивачем податкових накладних, реєстрацію яких зупинено, контрагенти Позивача були зареєстровані платниками податку на додану вартість, про що свідчать дані офіційного веб-сайту ДПС України, господарські операції (як ті, що надали Позивачу право на формування податкового кредиту, так i ті, по яких у Позивача виникли податкові зобов`язання) були здійснені належним чином та відображені у передбаченому законодавством порядку у податкових, бухгалтерських, первинних, фінансово-господарських документах, копії яких і були подані до Комісії ГУ ДПС у м. Києві та в повній мірі підтверджують реальність господарських операцій та правомірність відображення податкового кредиту та податкових зобов`язань саме Позивача.

Таким чином, наявні всі законні підстави для виникнення права на податковий кредит у контрагентів Позивача, яким останнім було виписано податкові накладні, реєстрацію яких зупинено.

Враховуючи це відсутні підстави для відмови в реєстрації податкових накладних №6 від 19.08.2020, №10 від 25.09.2020, №11 від 29.09.2020, №14 від 30.09.2020.

Факт зупинення реєстрації в ЄРПН вказаних податкових накладних не спростовує ані факту здійснення між Позивачем та його контрагентами господарських операцій, ані факту виникнення «першої події», що підтверджується первинними документами, на підставі яких складені вказані податкові накладні та які подавались в подальшому до Комісії ГУ ДПС у м. Києві.

Таким чином, зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови Позивачу у реєстрації податкових накладних №7 від 24.09.2020, №8 від 24.09.2020, №9 від 24.09.2020, №3 від 03.08.2020, №4 від 07.08.2020, №15 від 30.09.2020, що оформлені відповідними Рішеннями про відмову №2065846/35018912 від 26.10.2020, №2065845/35018912 від 26.10.2020, №2065844/35018912 від 26.10.2020, №2135625/35018912 від 13.11.2020, №1987772/35018912 від 01.10.2020, №2222022/35018912 від 10.12.2020 Комісії ГУ ДПС ум. Києві.

Щодо права адміністративного суду зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії слід зазначити наступне.

Статтею 19 Конституції України, що є законом прямої дії, встановлено: «Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України».

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 №7, суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) критеріям передбаченим частиною 2 статті 2 КАС України, не втручається в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Відповідно до статті 201 Податкового кодексу України та приписами п.п.19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМ України № 1246 від 29.12.2010 (зі змінами), передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної та зазначення дати її реєстрації.

За приписами статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі «ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ» (САSЕ ОF СНUYКINA V. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів. (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 36, Sеrіеs А N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ЕСНR 2002-ІІ)».

У Рішенні ЄСПЛ по справі ВАТ «Нефтяная компания ЮКОС» проти РФ (Заява №14092/04) зазначено, що «... будь-яке втручання публічної влади в безперешкодне користування власністю повинне бути законним, тобто втручання має відповідати національному законодавству і бути достатньо зрозумілим, щоб дозволити заявнику передбачати наслідки своїх дій.»

Оскільки втручання Державної податкової служби України у право Позивача зареєструвати податкову накладну є неправомірним, необґрунтованим та цим створено порушення права Позивача, то відновлення цього порушеного права Позивача можливе тільки у разі зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну. Вирішення спору в цій частині є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений та порушене право Позивача буде відновлено.

Так, відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. При цьому захист порушеного права здійснюється шляхом: (...) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; (...) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Також згідно частини другої статті 5 КАС України «Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень».

Аналізуючи дані правові норми, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав Позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Тому суд доходить висновку, що зміст оскаржуваних рішень дає підстави стверджувати, що комісія з питань реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, розглядаючи подані позивачем документи, не перевірила об`єктивно та добросовісно на відповідність вимогам чинного законодавства (наявність обов`язкових реквізитів, дотримання встановленої законом форми тощо), не з`ясовувала специфіку проведених господарських операцій, щодо яких позивачем сформовано податкові накладні, та не визначила документи, які є достатніми для підтвердження реальності господарських операцій з урахуванням їх змісту і обсягу.

Наведені обставини з врахуванням вимог норми ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є достатніми для висновку суду про протиправність та необґрунтованість оскаржуваних позивачем рішень відповідача, тому вимога щодо визнання протиправними та скасування таких рішень підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних направлені на реєстрацію позивачем податкові накладні №6 від 19.08.2020, №10 від 25.09.2020, №11 від 29.09.2020, №14 від 30.09.2020 датами їх направлення в ЄРПН, суд зазначає наступне.

За вимогами пунктів 19, 20 Порядку №1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку.

Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Пунктом 13 Порядку №520 визначено, що рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

З урахуванням вищевикладеного суд доходить до висновку про зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкові накладні №7 від 24.09.2020, №8 від 24.09.2020, №9 від 24.09.2020, №3 від 03.08.2020, №4 від 07.08.2020, №15 від 30.09.2020.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст. 382 КАС України суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 381-1 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 382 КАС України за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.

Заява, передбачена абзацом першим цієї частини, може бути подана не пізніше завершення судових дебатів, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Приписи ч. 1 ст. 382 КАС України, кореспондують з закріпленими у п. 4-1 ч. 6 ст. 246 КАС України приписами, згідно з якими, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується здійснення судового контролю, передбаченого частинами п`ятою, шостою статті 382 цього Кодексу.

Отже, судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може встановити під час прийняття рішення у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої інстанції, та накладенням штрафу на керівника у разі відмови у прийнятті звіту.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Суд зауважує, що правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

При цьому, аби застосувати спосіб судового контролю, суд повинен мати обґрунтовані сумніви у виконанні суб`єктом владних повноважень свого конституційного обов`язку - виконання судового рішення, що відповідає позиції Верховного Суду, наведеній, зокрема, у постановах від 03.04.2019 по справі №820/4261/18, від 09.07.2019 по справі №826/17587/18, від 22.08.2019 по справі №522/10140/17, від 22.12.2020 по справі №440/1810/19, від 25.02.2021 по справі №640/13599/20, від 30.03.2021 по справі №580/3376/20, від 27.04.2021 по справі №460/418/20, від 13.09.2021 по справі №20/3888/21, від 02.12.2021 по справі №808/1156/18.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що позивачем не наведено обґрунтувань та не надано доказів, що підтверджують необхідність застосування процесуального інституту судового контролю за виконанням судового рішення, визначеного ст. 382 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення такого судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі, а тому відповідне клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр дитячого та спортивного обладнання" підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 262, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр дитячого та спортивного обладнання" (просп. Володимира Івасюка, буд. 21/38, літ. А, м. Київ, 04210, ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ), Державної податкової служби України (пл. Львівська, буд. 8, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у м. Києві №2065846/35018912 від 26.10.2020, №2065845/35018912 від 26.10.2020, №2065844/35018912 від 26.10.2020, №2135625/35018912 від 13.11.2020, №1987772/35018912 від 01.10.2020, №2222022/35018912 від 10.12.2020.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних направлені на реєстрацію позивачем податкові накладні №7 від 24.09.2020, №8 від 24.09.2020, №9 від 24.09.2020, №3 від 03.08.2020, №4 від 07.08.2020, №15 від 30.09.2020 датами їх направлення в ЄРПН.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр дитячого та спортивного обладнання" () сплачену суму судового збору в розмірі 6306 (шість тисяч триста шість) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві ().

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр дитячого та спортивного обладнання" () сплачену суму судового збору в розмірі 6306 (шість тисяч триста шість) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України ().

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов