Справа № 240/3707/26
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

09 лютого 2026 року м. Житомир справа № 240/3707/26

категорія 102090000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Капинос О.В., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправною відмову Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України у внесені до бази даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території" інформації про фактичний перетин кордону 07.07.2022 ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України внести до бази даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території" інформацію про перетин кордону 05.07.2022 ОСОБА_1 у міжнародному пункті пропуску "Колотилівка", за такими реквізитами: пункт пропуску Колотилівка; дата перетину 05.07.2022; напрямок в"їзд; прізвище та ім`я (лат,) ОСОБА_1 ; громадянство України; паспорт НОМЕР_1 від 28.10.2000, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; характеристика автобус (через гуманітарний коридор).

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України у позовні заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить визнати протиправною відмову Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України у внесені до бази даних інформації про фактичний перетин кордону 07.07.2022 ОСОБА_1 .

При цьому, зобов`язати відповідача просить внести до бази даних інформацію про перетин кордону 05.07.2022.

Тому позивачу слід уточнити позовні вимоги у частині дати, яку необхідно внести до бази даних.

Крім того, згідно з частинами 1, 2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом спору є відмова Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України у внесені до бази даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території" інформації про фактичний перетин кордону 07.07.2022 ОСОБА_1 .

При цьому, як вбачається з наданих доказів та вказує у своєму позові позивач, вона 13.02.2025 звернулася до відповідача і заявою про внесення до бази даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території" інформацію про фактичний перетин кордону 07.07.2022 для підтвердження її перебування в Україні.

Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби на вказану заяву позивачу було надано відповідь листом від 26.02.2025, в якому вказано, що з 24.02.2022 по теперішній час тимчасовий прикордонний контроль громадян для виїзду з тимчасово окупованої території України не здійснюється, отже внесення інформації щодо перетину Вами лінії зіткнення/адміністративної межі бази даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території" суперечить вимогам чинного законодавства та не вбачається за можливе.

Таким чином, у вказаному листі відповідач фактично відмовив позивачу у внесенні до бази даних інформації, про яку просив позивач. Тому саме з моменту отримання вказаного листа, позивач вважається достеменно обізнаною про таку відмову, як наслідок, про порушення своїх прав.

Однак, з вказаним позовом про оскарження відмови у внесенні відповідної інформації до бази даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території" позивач звернулася 02.02.2026, тобто з пропуском шестимісячного строку. Отже, предметом оскарження є саме ця відмова.

Суд не бере посилання позивача у заяві про поновлення строку звернення з позовом на те, що лише при наступному зверненні до відповідача про надання довідки про перетинання державного кордону вона з листа від 25.11.2025 дізналася, що інформація в базу даних не внесена, оскільки вказане не спростовує того факту, що саме листом від 26.02.2025 відповідач позивачу відмовив у внесенні відповідної інформації до бази даних.

У листі від 25.11.2025 Головне центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби не відмовляло позивачу у внесені до бази даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території" інформації про фактичний перетин кордону, а лише повідомив про відсутність відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України у період з 05.07.2022 по 07.07.2022 в базі даних. Тобто, зміст даного листа свідчить, що він має виключно довідковий (інформаційний) характер.

Крім того, зміст поданої позивачем заяви від 13.02.2025 додатково свідчить про те, що на момент такого звернення вона була обізнана про відсутність відповідних відомостей у базі даних.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1)це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2)це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3)ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4)ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Разом з тим, наведені позивачем у заяві про поновлення строку звернення з позовом обставини не вказують на поважність причин пропуску строку звернення з вказаним позовом та не позбавляли останню можливості звернутись до суду у встановлені строки.

На думку суду, пасивна поведінка позивача, що проявилася у не вчиненні жодних активних дій щодо захисту своїх прав, не може слугувати достатнім обґрунтуванням для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від неї самої, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Суд зазначає, що не приймає до уваги посилання позивача на обставини, викладені в його клопотанні, оскільки доказів неможливості вчасно звернутися до суду матеріали позову не містять.

Враховуючи викладене суд вважає, що позивачем не надано належних доказів наявності обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, які б зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.

З огляду на зазначене, суд визнає причини пропущення позивачем строку звернення до суду з даним позовом неповажними.

Відповідно до частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву слід залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду обгрунтованої заяви про поновлення строку звернення з позовом з відповідними доказами, уточненої позовної заяви з врахуванням вказаних в ухвалі недоліків та її копії для відповідача.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України,

ухвалив:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення з позовом.

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя О.В. Капинос