Справа № 520/20033/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 р. Справа № 520/20033/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2025 (головуючий суддя І інстанції: Лук`яненко М.О.) у справі №520/20033/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом, в якому просив суд:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" - протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати грошової компенсації за житлово-комунальні послуги за період з 01.06.2024 року по 30.06.2025 року у відповідності до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" виходячи із розміру у 24 958,70 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2025 року задоволено позов.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просив суд скасувати таке рішення та ухвалити постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог скарги посилається на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення даної справи.

Зазначає, що судом першої інстанції не з`ясовано, чи входить грошова компенсація за житлово-комунальні послуги до переліку грошових доходів громадян, передбачених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, оскільки вказана обставина має суттєве значення для вирішення справи.

Вказує, що грошова компенсація за житлово-комунальні послуги, не є доходом, не входить до переліку грошових доходів громадян, передбачених Законом №2050-ІІІ та Порядком №159.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

На підставі положень ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 у справі №520/21957/24 (залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2025), зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за житлово-комунальні послуги у відповідності до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з червня 2024 року.

Вказане рішення суду набрало законної сили 31.01.2025.

На виконання судового рішення, позивачу проведений розрахунок пільги на оплату житлово-комунальних послуг з 01.06.2024, як особі з інвалідністю 2 групи внаслідок війни відповідно до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у розмірі 100 % на 2 особи в межах норм згідно з постановою Кабінету Міністрів України №409 від 06.08.2014 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування" та нараховано пільгу на оплату житлово-комунальних послуг, ЕОС , за період з 01.06.2024 по 31.05.2025 по рішенню №-2025-2 від 08.05.2025 у розмірі 24958,70 грн.

Виплата пільги на оплату житлово-комунальних послуг позивачу здійснена 08.07.2025 по додатковій відомості у розмірі 24 958,70 грн. на поштове відділення №61129 АТ "Укрпошта".

Відповідачем не нараховано та не виплачено позивачу компенсацію втрати частини доходів відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Позивач, вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті йому компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", звернувся з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням строків виплати грошової компенсації за житлово-комунальні послуги за період з 01.06.2024 по 30.06.2025 у відповідності до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" виходячи із розміру у 24958,70 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159.

Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);

соціальні виплати;

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення)

сума індексації грошових доходів громадян;

суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Згідно із ст.3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до ст. 4 цього Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі по тексту - Порядок №159).

Згідно із п.2, 3 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Відповідно до п. 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року № 21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі № 810/1092/17 та від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеною в постанові від 15.08.2018 у справі №653/3356/17 правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, що підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що вбачається з наявної в матеріалах справи посвідчення (а.с.3).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 у справі №520/21957/24 (залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2025), зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за житлово-комунальні послуги у відповідності до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з червня 2024 року.

Вказане рішення суду набрало законної сили 31.01.2025.

На виконання судового рішення відповідачем проведений позивачу розрахунок пільги на оплату житлово-комунальних послуг з 01.06.2024, як особі з інвалідністю 2 групи внаслідок війни відповідно до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі 100 відсотків на 2 особи в межах норм згідно з постановою Кабінету Міністрів України №409 від 06.08.2014 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування", виплачено 08.07.2025 пільгу на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 01.06.2024 по 31.05.2025 у розмірі 24 958,70 грн. (а.с.12, зворотній бік арк.).

Отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо порушення відповідачем строків виплати грошової компенсації за житлово-комунальні послуги, та наявності у позивача права на компенсацію втрати частини грошових доходів відповідно Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" .

Доводи апеляційної скарги про те, що грошова компенсація за житлово-комунальні послуги, не входить до переліку грошових доходів громадян, передбачених Законом №2050-ІІІ та Порядком №159, колегія суддів відхиляє.

Колегія суддів зазначає, що Порядком №159 визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема: соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо).

Зазначений в Порядку перелік соціальних виплат не є вичерпним.

Отже, оскільки вказана компенсація в розумінні приписів Порядку №159 є соціальною виплатою, тобто доходом, який не має разового характер, у зв`язку з затримкою її виплати особа має право на нарахування та виплату їй компенсації втрати частини доходів.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено (доказано) правомірність власної бездіяльності, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Таким чином, колегія суддів вважає правильними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків та не дають підстав вважати їх помилковими, а застосування судом норм матеріального права неправильним.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2025 у справі №520/20033/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Я.В. П`янова А.О. Бегунц