Справа № 300/4654/25
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2026 р. справа № 300/4654/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Григорука О.Б.,

при секретарі Цуркан М.І.,

за участю: представника позивача Тепак Л.П., представника відповідача - Гавадзина М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМАДА ВУД" до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.04.2025 № 009911/0705, від 16.06.2025 № 016612/0705

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АРМАДА ВУД" звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.04.2025 № 009911/0705, від 16.06.2025 №016612/0705.

Позовні вимоги мотивує тим, що безповоротні відходи виробництва слід вважати такими, що пов`язані із здійсненням господарської діяльності, які віднесено ТОВ «АРМАДА ВУД» на собівартість виготовленої продукції, яку в подальшому поставлено на експорт. Висновки Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про порушення п.198.5 ст.198 ПК України, внаслідок чого контролюючий органом нараховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1766936,20 грн., виходячи з вартості придбаних лісоматеріалів, які були передані для переробки, в результаті чого були утворені відходи, є помилковими, та не підтверджуються ані нормативно, ані документально. Враховуючи безпідставність висновків акту перевірки, вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження (т.1, а.с. 128,129).

Відповідач правом подання відзиву на адміністративний позов скористався. Згідно відзиву представник відповідача позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки такі не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України та не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначив, що за період з 01.06.2021 по 31.12.2024 позивачем не нараховано податкові зобов`язання з ПДВ на суми утворених відходів в сумі 1766936 грн. (виходячи з вартості придбання матеріалів 8834681,00 грн * 20%). На підставі наведеного просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю (т. 1 а.с. 136-143).

Представник позивача подав суду відповідь на відзив, згідно якої не погодився з доводами та аргументами відповідача, зазначивши, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, не навів у відзиві на позовну заяву достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства, і не довів правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень №009911/0705 від 01.04.2025, №016612/0705 від 16.06.2025 у зв`язку із чим останні підлягають скасуванню (т. 2 а.с. 5-8).

Також представниками сторін подано суду додаткові письмові пояснення (т. 2 а.с. 128-137, 170, 171).

21.11.2025 Івано-Франківським окружним адміністративним судом закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті (т. 2 а.с. 165,166).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимоги заперечив з мотивів викладених у відзиві на адміністративний позов та письмових поясненнях.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Армада Вуд" () зареєстроване як юридична особа та є платником податку на додану вартість.

Видами економічної діяльності товариства з обмеженою відповідальністю "Армада Вуд" є: 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (основний); 16.21 Виробництво фанери, дерев`яних плит і панелей, шпону; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 52.10 Складське господарство; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Армада Вуд» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2024 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.01.2025 №, з урахуванням уточнюючого розрахунку від 23.01.2025 № від`ємного значення з податку на додану вартість у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, яке визначено з урахуванням від`ємного значення з ПДВ, задекларованого у попередніх звітних періодах (з 01.06.2021 по 31.123.2024) складено акт перевірки від 24.02.2025 №5219/09-19-07-05/44275367 (т. 1 а.с. 11-51).

Актом перевірки встановлено ряд порушень норм податкового законодавства, зокрема:

пп. 14.1.36, пп. 14.1.191, п.14.1. ст. 14, п. 44.1, ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст. 189, п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 ст. 198, п.п. 201.1, 201.2, 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України, наказу Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016 «Про затвердження форм та порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість».

Так, зокрема, акт перевірки містить висновки контролюючого органу про те, що за період з 01.06.2021 по 31.12.2024 ТОВ «Армада Вуд» не нараховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість на суми утворених відходів (виходячи з вартості придбання лісоматеріалів 8834681,00 грн.*20%), які, контролюючий орган вважає використані поза межами господарської діяльності за Договором №01-06/21 від 01.06.2021 року на переробку з давальницької сировини (матеріалів) та додаткових угодах до нього, укладених між ТОВ «АРМАДА ВУД» (Замовник) з ТОВ «ФАРУК ВУД» (Виконавець), чим порушено п.198.5 ст.198 ПК України.

В результаті вказаного податковим органом встановлено завищення суми податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету (р. 20.2.2) за грудень 2024 року в сумі 712387 грн.; - завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації за грудень 2024 року) на суму 1510666 грн.

Не погодившись із висновками акту перевірки позивачем подано заперечення до Акту (т.1 а.с. 53-74).

Згідно листа Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 28.03.2025 №4261/6/09-19-07-05-06 за результатами розгляду заперечення висновок акту перевірки №5219/09-19-07-05/44275367 від 24.02.2025 залишено без змін (т.1 а.с. 75-80).

01 квітня 2025 року Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області винесено податкові повідомлення-рішення, а саме:

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області форми «В4» від 01.04.2025 №009911/0705;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області форми «В1» від 01.04.2025 №009909/0705 (т. 1 а.с. 84-88).

Вищевказані податкові повідомлення-рішення оскаржено позивачем до ДПС України.

Рішенням ДПС України від 13.06.2025 за №17150/6/99-00-06-01-03-06 скаргу ТОВ «Армада Вуд» частково задоволено в частині висновків перевірки про заниження податкових зобов`язань по взаємовідносинах з ТОВ «ЄВРОШПОН» (т. 1 а.с. 104-118).

В зв`язку з цим, Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області винесено нове податкове повідомлення-рішення від 16 червня 2025 року №016612/0705 форми «В1» на суму завищення бюджетного відшкодування 376010,00 грн. та на суму штрафних санкцій 94003,00 грн (т. 1 а.с. 121-123).

Не погодившись із правомірністю податкового повідомлення-рішення від 01.04.2025 №009911/0705 та податкового повідомлення-рішення від 16 червня 2025 року №016612/0705 позивач звернувся до суду із даним позовом.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За змістом пунктів 198.1, 198.2 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів, робіт, послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 ПК України.

Пунктом 198.5 статті 198 ПКУ передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПКУ, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в ЄРПН в терміни, встановлені ПКУ для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 ПКУ (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 ПКУ) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX ПКУ, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 ПКУ та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 ПКУ);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 ПКУ).

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем в акті перевірки зазначено, що в періоді з 01.01.2021 по 31.12.2024 ТОВ «Армада Вуд» перебувало у фінансово-господарських відносинах з ТОВ «Фарук Вуд» згідно договору №01-06/21 від 01.06.2021 про переробку з давальницької сировини (т. 2 а.с. 20,21).

Згідно актів здачі-приймання виконаних робіт (послуг) до вказаного договору ТОВ «Фарук Вуд» передав ТОВ «Армада Вуд» готову продукцію та виконав комплекс робіт по переробці деревини із зазначенням у них найменування продукції Шпон струганий (дубовий, ясеневий, буковий, тополевий та ін), одиниця виміру кв. м. (т. 2 а.с. 22-113).

Згідно договору на переробку давальницької сировини №01-06/21 від 01.06.2021 ТОВ «Фарук Вуд» зобов`язаний повернути в установлені строки залишки і відходи сировини ТОВ «Армада Вуд».

Актом перевірки встановлено, що у бухгалтерському обліку позивача відсутня інформація щодо отримання в процесі переробки відходів та піддонів та не надано документального підтвердження щодо використання в господарській діяльності відходів отриманих в процесі переробки та піддонів, виготовлених в ході подальшої переробки твердих відходів.

На підставі вказаного податковий орган дійшов висновку, що кількість відходів, які використані не в господарській діяльності у періоді, що перевірявся становить 1672,16 м. куб та вартість сировини відходів становить 8834681,00 грн.

Враховуючи наведене проведеною перевіркою встановлено заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість у грудні 2024 року на загальну суму 1766936 грн. (8834681,00*20%), а саме не нараховано податкові зобов`язання, виходячи із вартості придбаних лісоматеріалів, які були передані для переробки, фактична наявність яких не підтверджена станом на 31.12.2024.

Вказані обставини слугували підставою прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, про що зазначено у їх тексті.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що такі висновки податкового органу є хибними, оскільки ним не враховано, що у відповідності до умов договору №01-06/21 від 01.06.2021 та актів здачі-приймання виконаних робіт (послуг) тверді відходи направляються для подальшої переробки (виготовлення піддонів).

При цьому, зазначені акти містять інформацію про кількість сировини переданої на переробку, загальну вартість робіт, дату, реквізити сторін, кількість відходів та виробничих втрат.

У разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання (пункт 189.1статті 189 Податкового кодексу України).

Згідно з вимогами підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Господарською діяльністю згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Зміст наведених положень у їх системному зв`язку свідчить про те, що використання платником податку товарів, під час придбання яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, поза межами його господарської діяльності зумовлює виникнення в нього таких обов`язків:

- визначити податкові зобов`язання з ПДВ виходячи з вартості придбання таких товарів;

- скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну.

При цьому, у разі використання придбаних товарів безпосередньо в господарській діяльності такі обов`язки, передбачені підпунктом "г" пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, у платника податку не виникають.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За приписами ст.4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 №996-XIV (в редакції чинній на момент перевіряємого періоду господарської діяльності позивача) принцип обачності бухгалтерського обліку - застосування в бухгалтерському обліку методів оцінки, які повинні запобігати заниженню оцінки зобов`язань та витрат і завищенню оцінки активів і доходів підприємства.

Відповідно до п. 24 П(С)БО 9 "Запаси", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 №246 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за № 751/4044 (далі - П(С)БО 9), запаси відображаються в бухгалтерському обліку і звітності за найменшою з двох оцінок: первісною вартістю або чистою вартістю реалізації.

При здійсненні виробничого процесу переробки сировини існують втрати, які пов`язані виключно з виробничим процесом перероблення сировини. Тобто, сировинні втрати є тією частиною сировини і матеріалів, яка безповоротно втрачається в процесі отримання цільового продукту, і не є понаднормовим убутком.

Згідно висновків акту перевірки та доводів контролюючого органу сировину (лісоматеріали), при придбанні якої нараховано податковий кредит, було втрачено, а отже така сировина не може бути використана у подальших (дохідних) операціях пов`язаних із господарською діяльністю та підлягає оподаткуванню згідно з підпунктом «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що відповідності до умов договору №01-06/21 від 01.06.2021 та актів здачі-приймання виконаних робіт (послуг) тверді відходи направляються для подальшої переробки (виготовлення піддонів).

Згідно п. 2.2.3 вказаного договору ТОВ «Фарук Вуд» зобов`язаний письмово відзвітувати перед ТОВ «Армада Вуд» про витрачену давальницьку сировину шляхом складання акта виконаних робіт.

При цьому, акти здачі-приймання виконаних робіт (послуг), які наявні в матеріалах справи, містять інформацію про кількість сировини переданої на переробку, загальну вартість робіт, дату, реквізити сторін. Окремо вказані акти містять інформацію про вихід готової продукції, кількість відходів, зокрема технологічних відходів, твердих відходів для подальшої переробки (виготовлення піддонів), відсоток тирси, яка утворилась в процесі підготовки колоди для процесу стругання та кількість втрат готової продукції внаслідок усушки шпону.

Згідно листа ТОВ «Фарук Вуд» від 10.03.2025 №1003, копію якого з додатками також долучено до заперечення на акт та до скарги до ДПС України, надано копію документу, яким затверджено норми витрат фанерної сировини на виготовлення струганого шпону; документальне підтвердження про те, що відходи (шпон-рванина, відструги та вирізки, горбиль, тирса, відходи деревини кускові, кора деревини), отримані в результаті переробки деревини згідно укладених з ТОВ «Армада Вуд» (Замовник) останньому не повертаються, а використовуються частково для виготовлення одноразової незворотної тари (піддонів) та їх вартість включена у вартість готової продукції; а відходи, що не піддаються переробці , а також частина відстругів, що не придатні для виготовлення піддонів, використовуються ТОВ «ФАРУК ВУД» (Виконавцем) на паливні потреби - спалюються на власних виробничих потужностях з метою забезпечення технологічного процесу кінцевої переробки деревини ТОВ «Армада Вуд» (т.2 а.с. 18, 19).

Вказані обставини не досліджувались податковим органом при прийнятті оскаржуваних повідомлень-рішень та не спростовані контролюючим органом.

Як наслідок, у спірному випадку контролюючим органом нараховано суму ПДВ на відходи, які не можуть бути реалізовані, як товар або готова продукція і використовуються виключно у технологічному процесі виготовлення шпону для ТОВ «Армада Вуд».

Виготовлені піддони, використані позивачем, як одноразова незворотня тара (піддони) для експорту продукції позивача, що серед іншого підтверджується даними митних декларацій та CMR (т. 3, а.с.7-158 ).

Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами доведено, що при здійсненні виробничого процесу переробки сировини існують втрати, які не можуть контролюватись позивачем та пов`язані виключно з виробничим процесом перероблення сировини в межах відповідних гранично допустимих норм, що не можна розглядати як втрату сировини, яка зумовлює необхідність обчислення платником податку податкових зобов`язань зі сплати ПДВ на підставі підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України.

З огляду на встановлені обставини у цій справі, зокрема, що виробництво фанери, дерев`яних плит і панелей, шпону є безпосередньою господарською діяльністю позивача, а також правове регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що сировинні втрати, які утворилась в результаті переробки давальницької сировини та які не перевищили меж гранично допустимих норм сировинних втрат, є невід`ємною частиною виробничого (технологічного) процесу виготовлення шпону та пов`язані із здійсненням господарської діяльності Товариства, а тому в останнього не виникло обов`язку щодо визначення податкових зобов`язань з ПДВ на такі сировинні втрати на підставі підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 19.01.2023 у справі №440/7141/20, від 03.04.2025 у справі №120/2467/23.

Оскільки, і в податковому повідомленні-рішенні від 01.04.2025 № 009911/0705, і в податковому повідомленні-рішенні від 16.06.2025 № 016612/0705 обставинами вчинених порушень зазначено: «ТОВ «Армада Вуд» не нараховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість, виходячи із вартості придбаних лісоматеріалів, які були передані для переробки, в результаті чого утворені відходи», суд зазначає, що з врахуванням встановлених під час розгляду справи та підтверджених письмовими доказами обставин, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 23 768,14 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області від 01.04.2025 № 009911/0705 та від 16.06.2025 № 016612/0705.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМАДА ВУД" (76019, м. Івано-Франківськ, вул. Макогона, буд. 31а, ) сплачений судовий збір в розмірі 23 768 (двадцять три тисячі сімсот шістдесят вісім) грн. 14 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.

Рішення складене в повному обсязі 02 лютого 2026 р.