Справа № 606/1020/25
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 606/1020/25 пров. № А/857/47183/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Пліша М.А.,

за участю секретаря судового засідання Доморадової Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2025 року (головуючий суддя Мельник А.В., м. Теребовля) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: відділення поліції № 3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, поліцейський відділення поліції № 3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Мерва Петро Іванович про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

19.06.2025 ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: відділення поліції № 3 (м. Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, поліцейський відділення поліції № 3 (м. Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Мерва П.І., в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №4762176 від 18.05.2025 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2025 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт покликається на те, що матеріалами справи про адміністративне правопорушення підтверджується, що позивач 18.05.2025 у с. Іванівка Тернопільського району Тернопільської області керував транспортним засобом марки Volkswagen Jetta, р.н. НОМЕР_1 , обладнаний засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим допустив порушення п.2.3. «в» Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. Також наголошує, що позивачем пропущено десятиденний строк звернення до суду про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, оскільки постанову позивач отримав та ознайомився з нею в день її винесення 18.05.2025, про що поставив свій підпис у ній, а звернувся до суду 19.06.2025.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечила, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

18.05.2025 поліцейським відділення поліції № 3 (м. Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Мервою П.І. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4762176, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Зі змісту цієї постанови вбачається, що ОСОБА_1 18.05.2025 о 18:59 год. у с. Іванівка Тернопільського району Тернопільської області по вул. Відхоростків керував транспортним засобом марки Volkswagen Jetta, р.н. НОМЕР_1 , обладнаний засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим допустив порушення п.2.3.в ПДР.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що докази, які є в матеріалах справи, не підтверджують наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції зазначає, що першочергово слід вирішити питання про дотримання позивачем строку звернення з даним позовом.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ст. 286 КАС України врегульовано особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Зокрема, відповідно до частини другої вказаної норми законодавцем визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Статтею 289 КУпАП встановлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів наголошує, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відтак, на переконання суду, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити момент, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4762176, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. винесено 18.05.2025 у присутності позивача.

В оскаржуваній постанові в пункті 8 «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено» та пункті 9 «Копію постанови мною отримано», міститься підпис ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач про порушення своїх прав, за захистом яких звернувся до суду 19.06.2025, був обізнаний 18.05.2025, ознайомившись і отримавши копію постанови ЕНА №4762176, що підтверджується його підписом на оскаржуваній постанові.

До суду ОСОБА_1 звернувся 19.06.2025, з пропуском строку звернення до суду.

На виконання ухвали про залишення позову без руху у зв`язку з пропуском строку звернення до суду позивач повідомив, що лише 10.06.2025 між позивачем та адвокатом Сампарою Н.М. укладений договір про надання професійної правничої допомоги, а тому останній день строку для подання скарги на постанову про адміністративне правопорушення припадає на 20.06.2025.

Колегія суддів зазначає, що звернення до адвоката та укладення з ним договору про правничу допомогу не є поважною підставою пропуску строку та не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Апеляційний суд наголошує, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 подано поза межами строку звернення до суду, при цьому, будь-яких належних доказів щодо поважності причин пропуску цього строку, які об`єктивно та істотно перешкоджали зверненню до суду, і не залежали від волевиявлення позивача, матеріали справи не містять, відтак позов слід залишити без розгляду.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справи «Стаббігс на інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії»).

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317, 319 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права, а саме, не досліджено питання строку звернення до суду, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 240, 311, 317, 319, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області задовольнити частково.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2025 року у справі № 606/1020/25 скасувати та ухвалити постанову, якою позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
М.А. Пліш
Повне судове рішення складено 09 лютого 2026 року