Справа № 380/24966/24
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

09 лютого 2026 року

м. Київ

справа №380/24966/24

адміністративне провадження № К/990/4014/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Шарапи В.М., суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.12.2025 у справі №380/24966/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (далі - ГУ ПФУ в Львівській області, відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення №92 від 23.10.2024 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, надання житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яким відмовлено у переведенні ОСОБА_1 із пенсії за віком на загальних підставах на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723;

- зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця, відповідно до статі 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723 XII, Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-УІІІ стаж роботи позивачки на посадах спеціалістів у органах податкової служби (інспекції, адміністрації) України за період з 16.01.1996 по даний час (18.11.2024), а саме: з 16.01.1996 по 28.04.2016 - ДПІ(ДПА) у Шевченківському районі м. Львова; з 16.01.1996 - на посаді старшого державного податкового інспектора відділу зборів та стягнень податків з фізичних осіб управління зборів та стягнень ДПІ по Шевченківському району м. Львова; з 26.11.1996 - на посаді старшого державного податкового інспектора відділу зборів та стягнень податків з фізичних осіб ДПА у Шевченківському районі м. Львова; з 01.01.1997 - на посаді старшого державного податкового інспектора відділу справляння податків з фізичних осіб ДПА у Шевченківському районі м. Львова; з 16.02.1998 - на посаді старшого державного податкового інспектора відділу справляння податків з фізичних осіб ДПІ у Шевченківському районі м. Львова; з 26.03.2002 - на посаді головного державного податкового інспектора відділу справляння податків з фізичних осіб ДПІ у Шевченківському районі м. Львова; з 12.09.2005 - на посаді головного державного податкового інспектора відділу оподаткування фізичних осіб; з 23.02.2007 - на посаді головного державного податкового інспектора відділу адміністрування податків з фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ДПІ у Шевченківському районі м. Львова; з 16.03.2012 - на посаді заступника начальника відділу адміністрування податків з фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ДПІ у Шевченківському районі м. Львова ДПС Львівської області; з 01.07.2013 - на посаді заступника начальника відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Шевченківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області; з 02.02.2015 - на посаді заступника начальника відділу адміністрування податку на доходи фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Шевченківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області; з 02.02.2016 - на посаді заступника начальника відділу адміністрування податку на доходи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб; з 29.04.2016 по 22.05.2020 - у Личаківській ОДПІ (управлінні) ГУ ДФС (ДПС) у Львівській області; з 29.04.2016 на посаді головного державного ревізора-інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб у Шевченківське відділення Личаківської об`єднаної ДПІ ГУ ДФС у Львівській області; з 07.06.2017 - на посаді старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб та єдиного внеску території обслуговування Личаківської ОДПІ управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Львівській області; з 20.09.2018 - на посаді старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Личаківського управління ГУ ДФС у Львівській області; з 23.05.2019 - на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Личаківського управління ГУ ДФС у Львівській області; з 12.09.2019 - на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Личаківського управління ГУ ДПС Львівській області; з 23.05.2020 по 06.03.2024 - у Головному управлінні ДПС у Львівській області: з 23.05.2020 - на посаді головного державного ревізора-інспектора Львівського відділу податків і зборів з фізичних осіб управління податкового адміністрування ГУ ДПС у Львівській області; з 05.01.2021 - на посаді головного державного ревізора-інспектора Львівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб ГУ ДПС у Львівській області; з 21.10.2021 - на посаді головного державного інспектора Львівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб ГУ ДПС у Львівській області; з 29.07.2022 - на посаді головного державного інспектора Львівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Львівській області;

-зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області перевести позивачку з пенсії за віком на загальних підставах на пенсію державного службовця за віком відповідно до пункту 12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ та статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723 від 16.12.1993 з 17.10.2024 та здійснювати позивачці виплату пенсії державного службовця з урахуванням довідок про складові(інші складові) заробітної плати для призначення пенсії від 17.10.2024 № 617-13-01-10-00-11; № 618-13-01-10-00-11 та № 85-13-01-10-21, які додані до заяви № 9951 від 17.10.2024.

Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.02.2025, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.12.2025, позов задоволено.

На адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи "Електронний Суд" 26.01.2026 надійшла касаційна скарга ГУ ПФУ в Львівській області, у якій скаржник просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.02.2025, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.12.2025 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), встановлено, що відповідачем у касаційній скарзі викладено зміст частин 4 та 5 статті 328 КАС України. Також скаржник зазначає, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні постанови, в яких були б викладені висновки Верховного Суду щодо спірних правовідносин.

Втім, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Згідно пункту 3 частини 6 статті 12 КАС України, для цілей цього Кодексу, справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Варто зауважити, що предмет спору у цій справі та критерії, визначені пунктом 3 частини 6 статті 12 КАС України, а також факт того, що дана справа не підпадає під перелік справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження (частина 4 статті 12 КАС України), дають підстави стверджувати, що вказану касаційну скаргу подано на судове рішення у справі незначної складності.

Враховуючи, що ця справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність одного з випадків, визначених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Проте подана касаційна скарга не містить належним чином обґрунтованих випадків, зазначених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності.

Так, цитуючи вказану правову норму, скаржник у подальшому відповідного обґрунтування не наводить.

Крім цього, касаційна скарга не містить обґрунтування незгоди з висновками судів попередніх інстанцій у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України.

Викладаючи зміст частини 4 статті 328 КАС України, скаржник лише обмежився посиланням на відсутність в Єдиному державному реєстрі судових рішень відповідного висновку суду касаційної інстанції щодо спірних правовідносин.

Водночас, колегія суддів зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права.

Водночас скаржник не визначає щодо конкретно якої саме норми права відсутній висновок Верховного Суду.

Лише посилання скаржника на відсутність у Єдиному державному реєстрі судових рішень постанов, в яких були б викладені висновки Верховного Суду щодо спірних правовідносин, не є належним обгрунтуванням підстав касаційного оскарження з огляду на вимоги частини 4 статті 328 КАС України.

Виходячи з наведеного, Верховний Суд приходить до висновку про те, що касаційна скарга не містить належних обґрунтувань щодо неправильного застосування вищевказаних норм судами попередніх інстанцій та необхідність висновку Верховного Суду щодо вказаних касатором норм, за обставин, установлених судом, саме у цій справі.

Скаржник на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини 2 статті 341 КАС України.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У підсумку Верховний Суд зауважує, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовної практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.12.2025 у справі №380/24966/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді Я.О. Берназюк

С.М. Чиркін