Справа № 160/21973/25
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Інспекція з питань благоустрою Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство «Управління контролю за Благоустроєм міста» Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Інспекція з питань благоустрою Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство «Управління контролю за Благоустроєм міста» Дніпровської міської ради в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста» №47-8/7 від 08.07.2025 в частині включення до Переліку самовільно встановлених на території міста об`єктів (металевих гаражів, огорож, воріт, навісів та інших споруд), що підлягають демонтажу, за порядковим номером 108 металевого гаражу розташованого за адресою: просп. Героїв, у районі буд. 37, який визначено на графічному матеріалі № 14 об`єктом 12.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, третя особа: Інспекція з питань благоустрою Дніпровської міської ради, інша особа: Комунальне підприємство «Управління контролю за Благоустроєм міста» Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом уточнення складу учасників справи.
На виконання вимог ухвали від 05.08.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Інспекцію з питань благоустрою Дніпровської міської ради та Комунальне підприємство «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради.
Ухвалою суду від 10.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
24.09.2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» від Дніпровської міської ради надійшов письмовий відзив проти позову. Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив наступне. Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на ній території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають. Земельна ділянка, на якій розташована вказана тимчасова споруда належить Дніпровській міській раді та віднесена до земель комунальної власності, відповідно до ст.ст. 80,83 Земельного кодексу України та ст.ст. 26,60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Зазначають, що земельна ділянка, на якій розміщений металевий гараж, використовується позивачем без правовстановлюючих документів, жодних документів, які б підтверджували право володіння чи користування земельною ділянкою по спірній адресі, матеріали справи не містять. Окрім викладеного зауважують, шо в матеріалах адміністративної справи відсутні будь -які документи, які б підтверджували факт набування права власності спірного металевого гаражу від громадянина ОСОБА_2 .
В даному випадку, оспорюваний металевий гараж є тимчасовою спорудою - для зберігання транспортних засобів з терміном експлуатації, встановленим правовстановлюючим документом (рішення міської ради або виконавчого комітету), яка виконується з полегшених металоконструкції і встановлюється тимчасово. Металеві гаражі не є нерухомістю, не мають капітального фундаменту і є тимчасовими спорудами.
У договорі, укладеним між КП «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради та позивачем від 09.09.2020 визначено термін на який надавався дозвіл для користування гаражем. Відповідно до п.2.2.6 у разі припинення дії цього договору, його дострокового розірвання, не продовження на новий строк та/або анулювання ордера, замовник зобов`язаний здійснити протягом трьох днів за власний рахунок демонтажем гаража. Рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради №47-8/7 від 08.07.2025 зобов`язано власників об`єктів демонтувати металеві гаражі власними силами та привести земельні ділянки на місцях демонтованих об`єктів до попереднього стану.
З огляду на викладене відповідач вважає, що внесення спірного гаража до переліку самовільно встановлених на території міста гаражів, що підлягають демонтажу, є законними та обгрунтованими, оскільки позивач не довів належними а допустимими доказами правомірність використання земельної ділянки комунальної форми власності.
29.10.2025 року від Комунального підприємства «Управління контролю за Благоустроєм міста» Дніпровської міської ради надійшли пояснення на позов, в яких зазначає, що доводи позивача є абстрактними, не містять жодного обґрунтування негативного впливу оскаржуваного в частині рішення на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача, враховуючи що позивачем не вказано жодної правової норми та підстави для визнання рішення виконавчого комітету міської ради від 08.07.2025 №47-8/7 протиправним та його скасування, керуючись ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про благоустрій населених пунктів», Порядком здійснення заходів з контролю за утриманням у належному стані, збереженням, відновленням та упорядкуванням об`єктів благоустрою міста Дніпра з урахуванням особливостей їх використання, затвердженим рішенням міської ради від 27.06.2012 № 26/25 (зі змінами) просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Цим же договором між сторонами погоджено, що використання об`єкта благоустрою міста є обмеженим у часі. Закінчення, призупинення, анулювання дії ордера та/або припинення дії цього договору (зокрема, у разі його дострокового розірвання) припиняє правомірність дій Замовника стосовно використання об`єкта благоустрою та/або їх частин зазначених у ордері.
Укладання цього договору та отримання ордера не призводить до виникнення у замовника права власності на будь - які об`єкти благоустрою та/або елементи благоустрою міста Дніпра.
04.02.2025 року КП «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради винесено припис №5433, яким зобов`язано власника гаража, розташованого в районі будинку №37 просп. Героїв терміново демонтувати власними силами гараж та привести ділянку на місці демонтованого об`єкту до попереднього стану.
08.07.2025 року Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради прийнято рішення №47-8/7 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста Дніпра», яким вирішено вжити заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста Дніпра, затверджених рішенням міської ради від 27.11.2013 №44/43, стосовно самовільно встановлених на території міста об`єктів ( металевих гаражів, огорож, воріт , навісів та інших споруд) згідно з переліком (додаток), а саме зобов`язати власників зазначених об`єктів демонтувати їх власними силами негайно із дня прийняття цього рішення та привести земельні ділянки на місцях демонтованих об`єктів до попереднього стану.
Додатком до рішення виконавчого комітету міської ради від 08.07.2025 року №47-8/7 зазначено акт комісійного обстеження відносно гаража ОСОБА_1 №04/11/13 від 04.11.2024р.
Вважаючи протиправним рішення відповідача про зобов`язання демнтувати гараж, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає, що частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР), виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.
За змістом статті 30 Закону №280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян; видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених законом.
Згідно з частиною 6 статті 59 Закону №280/97-ВР, виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.
Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів, що спрямовані на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини, врегульовані Законом України від 06.09.2005 №2807-IV «Про благоустрій населених пунктів» (далі - Закон №2807-IV).
Відповідно до частини 2 статті 10 Закону №2807-IV, до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях.
Абзацом 2 частини 1 статті 1 Закону №2807-IV визначено, що благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 17 Закону №2807-IV, громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів.
Відповідно до п.п. 3.2.1 Правил благоустрою території міста Дніпра, затверджених рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.11.2013 року №44/43 (зі змінами, далі Правила №44/43), на об`єктах благоустрою міста забороняється самовільно порушувати об`єкти благоустрою (їх частини) та/або використовувати їх не за функціональним призначенням: виконувати земляні, ремонтні, будівельні, монтажні роботи, огороджувати території загального користування та/або чинити інші дії, що супроводжуються порушенням об`єктів благоустрою міста, зміненням об`єктів благоустрою та/або погіршенням їх існуючого стану, без укладеного з КП «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради договору та дозволу на порушення об`єктів благоустрою, отриманого в установленому порядку; чинити дії, які заважають використанню за своїм призначенням пожежних проїздів біля будівель, споруд, інших об`єктів.
Пунктом 19.3.1 зазначених Правил №44/43 передбачено, що розміщення малих архітектурних форм на об`єктах благоустрою міста здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів», за рішенням власника об`єкта благоустрою, з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.
Зі змісту наведених норм вбачається, що зайняття земельних ділянок з метою, зокрема, покращення об`єктів благоустрою, має здійснюватися за наявності погодження власника земельної ділянки. Тобто, розташування металевого гаражу потребує дозволу власника земельної ділянки.
У позові позивач вказує, що 29 травня 2020 року придбала металевий гараж, що належав ОСОБА_2 та був встановлений за адресою АДРЕСА_1 .
Правовстановлюючих документів на підтвердження права власності металевим гаражем до матеріалів справи ОСОБА_1 не було надано.
Також матеріали справи свідчать, що земельна ділянка, на яких розміщується зазначений у позові металевий гараж, використовувались без правовстановлюючих документів та договорів оренди землі, а також інших документів, які б підтверджували право володіння чи користування останньою.
Тобто, позивачем жодними належними та допустимими доказами, в розумінні статей 73 та 74 КАС України, не підтверджено факту законного розташування металевого гаража за адресою АДРЕСА_1 .
Таким чином, оскільки позивачем не були надані правовстановлюючі документи ані на земельну ділянку, ані на металевий гараж, а також, не було надано дозволу власника земельної ділянки, то відповідачем правомірно було винесено оскаржуване рішення саме в частині, що стосується включення до Переліку самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож, що підлягають демонтажу металевих гаражів за адресою: проспект Героїв, у районі будинку 37, який визначено на графічному матеріалі.
Суд зазначає, що позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що із прийняттям спірного рішення порушені її права як власника металевого гаража, а також те, що, демонтування можливо лише на підставі рішення суду, проте, такі доводи не стосуються предмету розгляду даної адміністративної справи, оскільки підставою для прийняття спірного рішення стало те що об`єкт гараж металевий, розміщено без наявності необхідних дозвільних документів, зокрема і документу, який підтверджує право користування земельною ділянкою.
Водночас, як зазначив Верховний Суд у постанові від 26.05.2025 року по справі №160/2346/21 вирішальне значення для вирішення питання щодо наявності повноважень на прийняття відповідачем рішення щодо демонтажу майна має віднесення відповідного майна до нерухомого майна чи до тимчасових споруд, у зв`язку з чим перш за все слід ідентифікувати спірні об`єкти на місцевості.
За визначенням частини другої статті 28 Закону №3038-VI тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.
Не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії, крім меліоративних мереж, складових частин меліоративної мережі (частина четверта статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»).
Також відповідно до приписів статті 181 Цивільного кодексу України, статті 1 Закону України «Про іпотеку» та статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлюється комплекс кваліфікуючих ознак для нерухомого майна.
Так, згідно із статтею 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
За приписами частини 2 цієї статті рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» нерухоме майно (нерухомість) - земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці і невід`ємно пов`язані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Застава (іпотека) об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості регулюється за правилами, визначеними цим Законом, з дотриманням вимог, встановлених Законом України "Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому". Застава повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об`єктів регулюється за правилами, визначеними цим Законом
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва, обтяжень такого права проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об`єкта. Державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, обтяжень такого права проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з дотриманням вимог Закону України "Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому".
Отже, на відміну від нерухомого майна, переміщення якого неможливе без їх знецінення та зміни призначення, тимчасові споруди мають відмінності, зокрема, виготовляються з полегшених збірних конструкцій та встановлюється без улаштування заглибленого фундаменту тощо.
Відповідно до статті 38 Закону №3038-VI у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкту, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Зі змісту наведених вище положень законодавства вбачається, що порядок та реалізація суб`єктом владних повноважень щодо демонтажу тимчасової споруди залежить від виду об`єкту, що підлягає демонтажу.
Суб`єкт владних повноважень має повноваження приймати рішення про демонтаж об`єктів, якщо такі належать до тимчасових споруд у розумінні Правил благоустрою.
Якщо об`єкт не є тимчасовою спорудою, його може бути примусово знесено в порядку, встановленому Законом «Про регулювання містобудівної діяльності» за судовим рішенням, ухваленим за позовом органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Так, у матеріалах справи відсутні докази реєстрації спірних гаражів у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки як того вимагають положення частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».
Цим же договором між сторонами погоджено, що використання об`єкта благоустрою міста є обмеженим у часі. Закінчення, призупинення, анулювання дії ордера та/або припинення дії цього договору (зокрема, у разі його дострокового розірвання) припиняє правомірність дій Замовника стосовно використання об`єкта благоустрою та/або їх частин зазначених у ордері.
Укладання цього договору та отримання ордера не призводить до виникнення у замовника права власності на будь які об`єкти благоустрою та/або елементи благоустрою міста Дніпра.
Зважаючи на викладені обставини та досліджені судом докази, що надані до матеріалів адміністративної справи, судом встановлено, що на час прийняття спірного рішення сплив термін дії ордеру, яким надано ОСОБА_1 право тимчасового погіршення існуючого стану та/або змінення об`єкта благоустрою міста Дніпра щодо розміщення власного гаража на ділянці площею 18 кв.м., яка не відведена у власність або користування та позивачем власноручно погоджено умови договору за якими припиняється правомірність дій замовника після припинення дії ордеру, відтак, суд констатує правомірність прийнятого рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 08.07.2025 року №47-8/7.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частин 1, 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Інспекція з питань благоустрою Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство «Управління контролю за Благоустроєм міста» Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна