Справа № 320/19677/25
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року м. Київ справа №320/19677/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кочанової П.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерудбудпостач» до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправною та скасування вимоги, визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нерудбудпостач» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м.Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 01.04.2025 року №0-2615;

- визнати протиправним та скасувати рішення від 01.04.2025 року №0-2615 про опис майна в податкову заставу, прийняте начальником відділу організації стягнення новоствореного боргу з активних боржників управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у м. Києві Світланою Дєрягіною.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що підприємство не погоджується із податковою вимогою та рішенням про опис майна у податкову заставу, вважає їх незаконними, прийнятими за відсутності підстав, оскільки грошові зобов`язання, з яких, складається вимога, за переконанням останнього, не набули статусу узгоджених, з огляду на те, що ухвалою Верховного Суду відкрито провадження за касаційною скаргою підприємства у справі № 640/15353/22 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання по одному з яких включено у спірну вимогу, а також, оскільки сама вимога некоректно складена, з огляду на те, що розмір боргу в ній вказаний менше, ніж у податковому повідомлені-рішенні, на підставі якого така вимога була сформована, у зв`язку із чим вважає її неправомірною та такою, що має бути скасована.

Відповідач позов не визнав, надав відзив, в якому зазначав про необґрунтованість позовної заяви, зокрема, з огляду на те, що в силу прямих приписів КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили в день її прийняття, а відкриття касаційного провадження не зупиняє дію постанови апеляційного суду, тому, за наслідком набранням законної сили рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року, за наслідком його апеляційного перегляду, у справі № 640/15353/22 грошові зобов`язання по податковому повідомленню-рішенню від 01.04.2025 № 0-2615 набули статусу узгоджених, щодо суми податкового боргу зазначає, що відповідно приписів статті 59 ПК України, у разі, якщо у платника податку, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення, також відповідач доводив, що оскаржувана вимога підписана уповноваженою особою, тому, за сукупності викладених обставин переконує, що контролюючий орган діяв в межах повноважень та у спосіб ,що визначений діючим законодавством України, тому спірні вимога та рішення є правомірними та скасуванню не підлягають.

22.09.2025 відповідач надав додаткові пояснення, в яких повідомив, що, станом на 22.09.2025 за позивачем облікований податковий борг, який сформувався не тільки на підставі податкового повідомлення-рішення, а також у зв`язку з несплатою самостійно задекларованих грошових зобов`язань по податковій декларації з ПДВ. Поряд з цим, відповідач повідомив, що позивачем було надано уточнюючий розрахунок до податкової декларації, за наслідком чого в ІКП підприємства утворилась переплата на суму 19471,9 грн., проте переплата, що виникла в результаті зменшення сум по декларації потребує підтвердження визначення «надміру сплачені грошові зобов`язання», що можливо здійснити під час проведення контрольно-перевірочних заходів.

Також відповідач доводив, що податкова вимога була направлена позивачу на його податкову адресу, відповідно до вимог податкового законодавства.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 10 червня 2025 року о 10:30 год. в приміщенні Київського окружного адміністративного суду; явка сторін визнана обов`язковою.

Протокольною ухвалою суду від 10 червня 2025 року у підготовчому засіданні 10 червня 2025 року, в присутності представників сторін оголошено перерву в судовому засіданні до 11:00 годин 01 липня 2025 року.

Протокольною ухвалою суду від 01 липня 2025 року у присутності представників сторін закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 13:00 годину 09 вересня 2025 року.

Протокольною ухвалою суду від 09 вересня 2025 року в судовому засіданні в режимі відеоконференції, за участі представників сторін, в судовому засіданні оголошено перерву до 16:00 години 23 вересня 2025 року.

У судовому засіданні 23 вересня 2025 року представником позивача подано до суду клопотання, в якому просив суд подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження. Представник відповідача вирішення цього питання залишив на розсуд суду.

Протокольною ухвалою суду від 23 вересня 2025 року в судовому засіданні в режимі відеоконференції, за участі представників сторін, судом вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач, ТОВ «НЕРУДБУДПОСТАЧ» , місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12, зареєстроване юридичною, перебуває на податковому обліку Головного управління ДПС у м. Києві (Правобережна ДПІ).

За наслідком проведеної документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерудбудпостач» () щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2021 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 17.11.2021 року № від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначено з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередній звітних періодах за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2021 року ГУ ДПС у м. Києві встановлено порушення вимог податкового законодавства, які було викладено в Акті перевірки, на підставі якого 04.02.2022 ГУ ДПС у м. Києві прийняті податкові повідомлення-рішення: №2 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 4 167 688 грн. - за податковим зобов`язанням - 3334150 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 833 538 грн.; №2 щодо завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за жовтень 2021 року у сумі 5 111 030 грн.

ТОВ «НЕРУДБУДПОСТАЧ» не погодилось із вказаними ППР, оскаржило їх у судовому порядку.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року, залишеним без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі № 640/15353/22 у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

01.04.2025 Головним управлінням ДПС у м. Києві сформовано податкову вимогу №0-2615 на загальну суму 4148233,25 грн., яка, відповідно до детального розрахунку суми податкового боргу складається із податкового зобов`язання з ПДВ у сумі 3314695,25 грн. та штрафної санкції у сумі 833538,00 грн., а також складено рішення № 0-2615 про опис майна ТОВ «НЕРУДБУДПОСТАЧ» у податкову заставу.

Заборгованість у вказаному розмірі підтверджується даними інтегрованої картки платника податків, наявної у матеріалах справи.

03.04.2025 податкову вимогу, рішення про опис майна у податкову заставу, а також листа «Про виділення активів у податкову заставу» вих. № 33706/6/26-15-13-03-10 було направлено на податкову адресу ТОВ «НЕРУДБУДПОСТАЧ» листом із рекомендованим повідомленням про вручення, та отримано останнім 07.04.2025.

Не погоджуючись із вказаними податковими рішеннями, позивач звернувся за захистом своїх прав до Київського окружного адміністративного суду.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених позовних вимог, оцінюючи обґрунтованість заперечення відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах , встановлених законом.

Відповідно до статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

У відповідності з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку згідно з п.38.1 ст.38 Податкового кодексу України є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

За змістом пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Відповідно до п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України, податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно з п. 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Hаказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 липня 2017 р. за № 902/30770) затверджений Порядок направлення податковими органами податкових вимог платникам податків (далі Порядок №610).

Цей Порядок розроблений відповідно до статей 59 та 60 глави 4 розділу II Податкового кодексу України (далі - Кодекс) (з урахуванням статей 42 та 58 Кодексу) і визначає механізм формування, надсилання (вручення) та відкликання податкових вимог податковими органами.

Дія цього Порядку поширюється на платників податків, у яких виник податковий борг.

У пунктах 1-3 розділу II Порядку №610 визначено, що податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується податковим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції.

Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму:

узгодженого грошового зобов`язання;

непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

Протягом періоду оскарження платником податків відповідно до статті 56 Кодексу суми грошових зобов`язань, визначених податковим органом відповідно до Кодексу та інших законодавчих актів, податкова вимога з податку, що оскаржується, не формується та не надсилається, а сума такого грошового зобов`язання вважається неузгодженою.

Згідно пунктів 1-5 III Порядку № 610, податкові вимоги разом з детальним розрахунком суми податкового боргу формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - ІТС) податкових органів з урахуванням інформації про податковий борг з митних платежів, отриманої в порядку обміну інформацією відповідно до пункту 41.2 статті 41 Кодексу.

Податкова вимога не формується та не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста восьмидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, податковий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога, крім загальних реквізитів, повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис майна, яке відповідно до законодавства може бути предметом податкової застави, проведення публічних торгів з продажу заставного майна.

До податкової вимоги додається детальний розрахунок суми податкового боргу.

Сума податкового боргу в податковій вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками.

Форма податкової вимоги для платника податків - юридичної особи (або відокремленого підрозділу юридичної особи / уповноваженої особи за договором про спільну діяльність або угодою про розподіл продукції / управителя майна за договором управління майном) наведена в додатку 1 до цього Порядку (форма «Ю»), а для платника податків - фізичної особи - у додатку 2 до цього Порядку (форма «Ф»).

Згідно пункту 1 розділу IV Порядку №610, податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається (вручається) не раніше першого робочого дня після закінчення встановленого Кодексом граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Після формування податкової вимоги та внесення даних до відповідного реєстру податкова вимога в той самий день реєструється в податковому органі та направляється (вручається) платнику податків (пункт 3 розділу IV Порядку №610).

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку №610, сформована в ІТС податкова вимога надсилається (вручається) платнику податків у паперовій та/або електронній формі.

Податкова вимога, що надсилається (вручається) у паперовій формі, у день її формування в ІТС друкується у двох примірниках, підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) податкового органу, скріплюється печаткою податкового органу та не пізніше наступного робочого дня один примірник надсилається (вручається) платнику податків, другий долучається до справи платника податків.

Платникам податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті та подали заяву про бажання отримувати документ через електронний кабінет, податкові вимоги можуть надсилатися в електронній формі засобами електронного зв`язку з дотриманням Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронні довірчі послуги».

Податкова вимога, що надсилається в електронній формі, у день її формування в ІТС підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) податкового органу шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та печатки, після чого надсилається в електронний кабінет платника засобами ІТС з одночасним надісланням платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання до електронного кабінету.

На вимогу платника податків, який отримав податкову вимогу в електронній формі, податковий орган надає такому платнику податків податкову вимогу у паперовій формі протягом трьох робочих днів з дня надходження відповідної вимоги (у паперовій або електронній формі) платника податків.

Відповідно до пункту 6 розділу IV Порядку №610, податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) - місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові), або надіслана в електронний кабінет засобами ІТС з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронні довірчі послуги».

Розділ V Порядку №610 визначає порядок обліку в податкових органах податкових вимог, отриманих платниками податків.

Відповідно до п. 1 розділу V Порядку №610, після отримання податковим органом повідомлення про вручення поштового відправлення (у тому числі із зазначенням причин невручення за їх наявності) платнику податків податкової вимоги таке повідомлення передається податковому керуючому.

Відповідно до п. 2 розділу V Порядку №610, податковий керуючий вносить відповідні дані до реєстру податкових вимог та долучає до справи платника податків:

у разі направлення податкової вимоги листом з повідомленням про вручення / особистого вручення платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові) - другий примірник такої вимоги та таке повідомлення про вручення (із зазначенням причин невручення за їх наявності);

якщо податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або податкова вимога, якою визначена сума податкового боргу, скасовується чи змінюється податковим органом та/або судом, - примірник (копію) такого рішення податкового органу та/або суду;

у разі прийняття відповідним органом рішення про розстрочення (відстрочення) податкового боргу - примірник (копію) такого рішення;

у разі прийняття податковим органом рішення про списання безнадійного податкового боргу - примірник (копію) такого рішення.

У разі направлення платнику податків податкової вимоги в електронний кабінет до реєстру вимог автоматично вноситься інформація про її доставку в електронний кабінет з квитанції про доставку, а паперова копія вимоги та квитанції друкується та долучається до справи платника податків.

Таким чином, податкові вимоги, згідно Порядку №610, формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем.

Крім того, податковими органами в електронному вигляді ведуться реєстри податкових вимог. Податковий керуючий вносить відповідні дані до реєстру податкових вимог.

Згідно з пунктом 1 розділу V Порядку №610, податкова вимога вважається відкликаною:

у день, протягом якого відбулося самостійне погашення суми податкового боргу платником податків або органом стягнення у повному обсязі;

з дня прийняття податковим органом рішення про скасування податкової вимоги;

з дня надходження до платника податків податкової вимоги, яка містить зменшену податковим органом або за рішенням суду, що набрало законної сили, суму податкового боргу, визначену в раніше направленій податковій вимозі;

у день набрання законної сили рішенням суду, яким скасовано суму податкового боргу, визначену у податковій вимозі.

Згідно пунктів 2-3 розділу V Порядку №610, інформація про відкликання податкової вимоги вноситься податковим керуючим до реєстру податкових вимог.

Звернення позивача до суду з даним позовом обумовлене відсутності підстав для її прийняття та не відповідності розміру податкового боргу, вказаного у вимозі до фактичної заборгованості позивача, на що суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Тобто, податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безпосереднього існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту повного погашення податкового боргу платником по всім податкам і зборам. При цьому грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатися відкликаною, а у разі виникнення у майбутньому суми податкового боргу - контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.03.2018 по справі № 820/1751/17, постанові від 27.03.2018 по справі № 2а/0370/2648/12, постанові від 19.02.2019 по справі № 818/1117/16.

Судом встановлено, що оскаржувана податкова вимога була сформована контролюючим органом за наслідком не сплати позивачем узгоджених сум грошових зобов`язань з ПДВ, зокрема, за податковим повідомленням-рішенням від 01.04.2025 № 0-2615, яке було оскаржено підприємством в судовому порядку, проте, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі № 640/15353/22 у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень-рішень (у тому числі від 01.04.2025 № 0-2615) - відмовлено.

За приписами статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.340 КАС України суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.

Згідно з ч.2 ст.357 КАС України у випадку відкриття касаційного провадження за такою скаргою суд касаційної інстанції може зупинити дію раніше прийнятої ним постанови та рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій, що оскаржуються.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.375 КАС України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала.

Проте, Верховним Судом у справі № 640/15353/22 не було зупинено виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 26.03.2024 по справі № 640/15353/22.

Враховуючи викладене, посилання позивача на те, що за наслідком відкриття касаційного провадження у справі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, на підставі узгоджених грошових зобов`язань за якими була сформована спірна податкова вимога, втрачають статус узгоджених є необґрунтованими та відхиляються судом.

Як було зазначено вище, відповідно до п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України, податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 640/15353/22 була прийнята 10 лютого 2025 року, проте доказів сплати суми грошового зобов`язання по ППР позивачем суду не надано.

У свою чергу спірна податкова вимога №0-2615 та рішення №0-2615 про опис майна в податкову заставу були сформовані Головним управлінням ДПС у м. Києві 1 квітня 2025 року.

Отже, судом встановлено наявність податкового боргу перед бюджетом за ТОВ «НЕРУДБУДПОСТАЧ» та поряд з цим порушення з боку контролюючого органу порядку формування спірної вимоги судом не встановлено.

Відповідно до п. 88.1, п. 88.2 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

За приписами пункту 89.1 статті 89 ПК України право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Згідно з пунктом 89.2 вказаної статті з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи приписи підпункту 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 ПК України не може бути предметом застави майно, визначене Законом України "Про заставу".

Пунктом 89.3 статті 89 ПК України передбачено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Пунктом 93.3 статті 93 ПК України порядок застосування податкової застави встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пунктів 4-5, 9-11 Розділу І Порядку застосування податкової застави, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 №586 (далі - Порядок) з метою забезпечення виконання платником податків обов`язків, визначених Кодексом, майно такого платника податків у випадках, встановлених Кодексом, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 статті 89 глави 9 розділу II Кодексу, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою, ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 глави 9 розділу II Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктами 1-2 Розділу ІІ Порядку, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1), яке приймається керівником податкового органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна (додаток 2). Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна у податкову заставу (додаток 3).

Отже, у разі наявності у платника податку податкового боргу, здійснюється опис майна такого платника у податкову заставу шляхом прийняття керівником контролюючого органу відповідного рішення, на підставі якого, в свою чергу, призначеним податковим керуючим здійснюється опис майна у податкову заставу з оформленням акту.

Так, рішенням Головного управління ДПС у м. Києві від 01.04.2025 №0-2615 про опис майна у податкову заставу, відповідно до статті 89 Податкового кодексу України вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків ТОВ «НЕРУДБУДПОСТАЧ», а також направлено останньому листа про виділення активів у податкову заставу.

Підставою для прийняття вказаного рішення про опис майна у податкову заставу, як вже встановлено судом, слугувала заборгованість позивача зі сплати податку на додану вартість.

Положеннями статті 93 ПК України передбачено підстави та порядок припинення податкової застави.

Відповідно до п.93.1 ст.93 ПК України майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання. отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу.

Згідно положень п.93.2 ст.93 ПК України підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті.

Відповідно до п.93.4 ст.93 ПК України у разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 цього Кодексу таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що на теперішній час відсутні визначені ст.93 ПК України підстави для звільнення майна позивача з податкової застави, оскільки у позивача обліковується податковий борг.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Решта доводів та посилань сторін у справі висновків суду не спростовують.

Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та .доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерудбудпостач» до Головного управління ДПС у м. Києві, про визнання протиправною та скасування вимоги, визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 9 лютого 2026 року.

Суддя Кочанова П.В.