Справа № 320/10445/24
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року м. Київ справа №320/10445/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВР АЛКО" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування розпорядження та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛВР АЛКО" з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати Розпорядження ГУ ДПС у Київській області №142-Р від 06.02.2024 щодо анулювання ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту) №00004, дата реєстрації 28.01.2022 року, терміном дії з 04.02.2021 до 04.02.2026, та анулювання ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями - сидром та перрі (без додання спирту) №00003, дата реєстрації 28.01.2022, терміном дії з 04.02.2021 до 04.02.2026, виданих Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛВР АЛКО»;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області видалити з Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах інформацію про анулювання на підставі Розпорядження ГУ ДПС у Київській області №142-Р від 06.02.2024 ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту) №00004, дата реєстрації 28.01.2022 року, терміном дії з 04.02.2021 року до 2926 року, та анулювання ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями - сидром та перрі (без м спирту) №00003, дата реєстрації 28.01.2022 року, терміном дії з 04.02.2021 року до 226 року, виданих Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛВР АЛКО» відповідну інформацію шляхом внесення до вказаного реєстру відомостей щодо наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР АЛКО» вищезазначених ліцензій.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване розпорядження є протиправними та таким, що не ґрунтується на положеннях чинного законодавства, оскільки відповідачем не доведено факту реалізації позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку. Крім того, позивач зазначає, що акт фактичної перевірки є необґрунтованим та містить у собі висновки, які не відповідають дійсним обставинам та суперечать вимогам діючого податкового законодавства.

Відповідач своїм правом подати відзив на позовну заяву скористався та повністю заперечив щодо обґрунтованості позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Також, відповідачем направлено до суду клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає таке.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частини 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу та якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Водночас, зміст клопотання не дає підстав стверджувати, що повне та всебічне з`ясування усіх обставин у справі потребує проведення судового засідання чи заслуховування пояснень сторін.

Більш того, відповідач у клопотанні не зазначив, встановлення яких обставин у справі є неможливим шляхом аналізу письмових доказів і пояснень та вимагає проведення судового засідання.

Дослідивши клопотання, матеріали справи, беручи до уваги предмет та підстави позову, обставини, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги та заперечення, характер спірних правовідносин, обсяг та характер доказів у справі, суд не вбачає обґрунтованих підстав для розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та приходить до висновку, що в задоволенні клопотання має бути відмовлено.

Встановивши правові позиції сторін по справі та їх обґрунтування, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані до матеріалів справи, судом встановлено наступне.

Згідно з інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ТОВ «ЛВР АЛКО» є оптова торгівля напоями - код 46.34.

Станом на момент прийняття оскаржуваного розпорядження місцезнаходження позивача зареєстроване за адресою: 01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, будинок 33Б, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.01.2024 року.

Згідно з Національним класифікатором України «Державний класифікатор продукції та послуг ДК 016:2010» (Наказ Держспоживстандарту України від 11.10.2010 №457) код 46.34 включає оптову торгівлю алкогольними напоями (код 46.34.12).

З метою здійснення основного виду діяльності заявником було отримано ліцензію на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), терміном дії з 04.02.2021 до 04.02.2026 (реєстраційний №00004, дата реєстрації 28.01.2022), та ліцензію на право оптової торгівлі алкогольними напоями - сидром та перрі (без додання спирту), терміном дії з 04.02.2021 до 04.02.2026 (реєстраційний №00003, дата реєстрації 28.01.2022.

Обумовленою фактичною підставою прийняття Розпорядження ГУ ДПС у Київській області №142-Р від 06.02.2024 року є встановлення факту торгівлі суб?єктом господарювання алкогольними напоями або тютюновими виробами без марок акцизного податку.

З метою отримання інформації і документів щодо фактичних та юридичних підстав прийняття оскаржуваного Розпорядження його представником на адресу відповідача був направлений адвокатський запит від 06.02.2024 року за №06/02-2024 (вхідний реєстраційний №9194/6 від 06.02.2024 року).

Засобами електронної пошти надійшла відповідь відповідача від 09.02.2024 року №7960/6/10-36-09-04-08 на вищезазначений адвокатський запит, із змісту якої та доданих до неї документів вбачається, що підставою прийняття Розпорядження ГУ ДПС у Київській області №142-P від 06.02.2024 року є акт про результати фактичної перевірки від 22.12.2023 року №13061/23-00-09-01-16/42784646, проведеної на підставі наказу ГУ ДПС у Черкаській області від 18.12.2023 року №2209-п за місцем фактичного провадження діяльності позивачем за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул.Дерев`янка, 26.

Так, згідно висновків вищевказаного акту перевірки встановлені порушення позивачем вимог 4.4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», які виразилися у зберіганні ним 390 пляшок горілки «PAN POLSKI», об?ємом 0,25 л, міцністю 40%, за ціною 32,7 грн., з ПДВ, за одну пляшку, загальною вартістю 12 753,00 гривень; зберіганні 252 пляшок горілки «Kalganoff Люкс» об?ємом 0,25 л, міцністю 40%, за ціною 34,2 грн., з ПДВ, за одну пляшку, загальною вартістю 8 618,40 гривень: зберіганні 360 пляшок горілки «Kalganoff Люкс» об?ємом 0,5 л, міцністю 40%, за ціною 67,08 грн., з ПДВ, за одну пляшку, загальною вартістю 24 148,80 гривень; зберіганні 20 пляшок горілки «Kalganoff» об?ємом 0,5 л, міцністю 40%, за ціною 67,08 грн., з ПДВ, за одну пляшку, загальною вартістю 1 341,60 гривень; зберіганні 50 пляшок горілки «Medoff» об?ємом 0,1 л, міцністю 40%, за ціною 18,60 грн., з ПДВ, за одну пляшку, загальною вартістю 930,00 гривень; зберіганні 12 пляшок горілки «Medoff» об?ємом 0,7 л, міцністю 40%, за ціною 103,56 грн., з ПДВ, за одну пляшку, загальною вартістю 1242,72 гривень; зберіганні 120 пляшок горілки «Medoff» об?ємом 0,35 л, міцністю 40%, за ціною 52,68 грн., з ПДВ, за одну пляшку, загальною вартістю 6321,60 гривень, які марковані марками акцизного податку, що мають ознаки фальсифікації (підробки).

Не погоджуючись з правомірністю вищевикладених висновків контролюючого органу, на підставі яких прийнято спірне розпорядження, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано приписами Податкового кодексу України.

За змістом пп. 19-1.1.13, 19-1.1.14 і 19-1.1.18 п. 19-1 ст. 19 Податкового кодексу України до функцій контролюючих органів, зокрема віднесені наступні: здійснення ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами і рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та контроль за таким виробництвом; здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контролю за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері; організації роботи, пов`язаної із замовленням марок акцизного податку, їх зберіганням, продажем, відбором зразків, з метою проведення експертизи щодо їх автентичності та здійснення контролю за наявністю таких марок на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями, пачках (упаковках) тютюнових виробів, ємностях (упаковках) з рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, під час їх транспортування, зберігання і реалізації.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України визначені Законом України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах».

Так, в розумінні норм статті 1 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах» (далі Закон № 481/95-ВР) ліцензія (спеціальний дозвіл) - це документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; анулювання ж ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.

Частиною 1 ст. 16 Закону № 481/95-ВР встановлено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Згідно з абз.3 ч. 4 ст. 11 Закону №481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

За змістом норм ст. 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік.

В той же час зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

При цьому суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Підстави анулювання ліцензії визначено у ч. 52 ст. 15 Закону №481/95-ВР, а саме ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі, зокрема: за встановлення факту торгівлі суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольними напоями або тютюновими виробами без марок акцизного податку (абзац 6 вказаних частини й статті).

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку (ч. 53 цієї ж статті Закону).

Крім того, нормами ст. 15 зазначеного Закону передбачено виключення місць зберігання з Єдиного реєстру здійснюється податковим органом, який вносив його до Єдиного реєстру, на підставі письмової заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), що був заявником такого місця зберігання, або у разі анулювання ліцензії, виданої такому суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) відповідно до цього Закону, шляхом прийняття відповідного письмового розпорядження не раніше ніж через 10 робочих днів з моменту виникнення передбачених цим Законом підстав.

Таким чином, як вбачається зі змісту наведених вище приписів статті 15 Закону №481/95-ВР, то законодавцем чітко регламентовано послідовну процедуру анулювання ліцензій на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, яка полягає у наступному :

- встановлення обставини, яка визначена ст. 15 Закону №481/95-ВР, як підстава для анулювання ліцензії;

- прийняття органом, який видав ліцензію, письмового розпорядження про її анулювання;

- внесення відомостей про анулювання ліцензії до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць зберігання алкогольних напоїв.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі матеріали суд встановив, що видані ТОВ "ЛВР АЛКО" ліцензія на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту) №00004, дата реєстрації 28.01.2022 року, терміном дії з 04.02.2021 до 04.02.2026, та ліцензія на право оптової торгівлі алкогольними напоями - сидром та перрі (без додання спирту) №00003, дата реєстрації 28.01.2022, терміном дії з 04.02.2021 до 04.02.2026 були анульовані відповідно до розпорядження ГУ ДПС у Київській області від 06.02.2024 № 142-р.

Підставою для анулювання у такому Розпорядженні визначено порушення вимог ст. 15 Закону №481/95-ВР, а саме у зв`язку із встановленням факту торгівлі суб`єктом господарювання алкогольними напоями без марок акцизного податку.

Разом з тим, текст вказаного розпорядження не містить відомостей про те, коли та у який спосіб контролюючим органом встановлений факт торгівлі товариством алкогольних напоїв без марок акцизного податку, а також в якому документі (наприклад, акт перевірки) такі обставини були зафіксовані.

Крім того, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази реалізації позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку, а саме: не складені акти, відсутні свідки та особи, які придбали алкогольні напої без марок акцизного податку, факт продажу не зафіксовано технічними приладами або у інший законний спосіб.

При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості за якою саме ціною позивач здійснював торгівлю алкогольними напоями, не вилучено коштів, які останній отримав в результаті продажу зазначених виробів, актом перевірки не вказано та не доведено сам факт продажу алкогольних напоїв (обмін товару на гроші), кому саме вони були продані.

За наведених обставин, судом було зроблено висновок про те, що факт торгівлі алкогольними напоями без марок акцизного податку не доведений відповідачем на підставі належних та допустимих доказів.

Крім того, у ході судового розгляду даної справи інших доказів, які б підтверджували факт реалізації позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку, та/або могли підтвердити висновки контролюючого органу, викладені у акті фактичної перевірки, відповідачем суду не надано.

Відповідачем не доведено, а позивачем спростовано, наявність події та складу правопорушення у вигляді реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку.

Стосовно посилань відповідача на акт екпертизи № 001-01-04 від 04.01.2024 суд не приймає до уваги його висновки з огляду на наступне.

За правилами статті 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Якщо під час підготовки висновку експерт встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

Частинами 1, 2 статті 104 КАС України встановлено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Порядок проведення експертних досліджень та складення висновків експерта за результатами проведеного позасудового експертного дослідження визначається відповідно до законодавства.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (ч. 6 ст. 104 КАС України).

Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має такі самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду (ч. 7 ст. 104 КАС України).

Відповідно до статті 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. (ч. 2 ст. 90 КАС України).

За положеннями ч. 3 ст. 90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, проаналізувавши зміст акту екпертизи № 001-01-04 від 04.01.2024 суд встановив, що зазначений акт складений особою, яка не є судовим експертом, по-друге, у вказаному акті відсутні відомості про внесення вказаної особи до Реєстру атестованих судових експертів, наявності відповідних знань у галузі, а також відомості про попередження (обізнаність) особи, що проводила дослідження, про відповідальність за завідомо неправильний висновок.

Крім того, вказаний акт не містить інформації про освіту, спеціальність, наявність/відсутність свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, а також наявності стажу експертної роботи, наукового ступеня, печатки експертної установи тощо.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що вказаний акт експертизи не підтверджує обґрунтованість висновків контролюючого органу та не може бути врахований судом в якості підстави для прийняття рішення про правомірність спірного розпорядження.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем у ході судового розгляду даної справи не доведено жодними належними, достатніми та допустимими доказами правомірність прийняття оспорюваного розпорядження в частині анулювання виданих позивачеві ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту) №00004 та ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями - сидром та перрі (без додання спирту) №00003 з урахуванням аналізу обставин, встановлених судом та аналізу норм вищенаведеного законодавства, які відповідачем не спростовані.

Належних доводів та доказів протилежного відповідачем не наведено та не надано.

Інші аргументи та доводи відповідача в частині правомірності анулювання вищенаведених ліцензій позивача на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за оспорюваним розпорядженням, викладені у відзиві на позов, уважно вивчені судом, проте, не беруться до уваги, оскільки не спростовують наведених вище висновків суду.

Відтак, судом встановлено, що відповідачем при прийнятті спірного розпорядження №142-Р від 06.02.2024 були порушені права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування такого рішення.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.

За визначенням частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатніми, у розумінні частини першої статті 76 КАС України, є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом частини другої вищезазначеної правової норми процесуального закону, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Разом з тим частина перша статті 77 КАС України покладає на кожну сторону обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності прийнятого розпорядження, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 6 056,00 грн., що документально підтверджується платіжним документом.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду у сумі 6 056,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ДПС у Київській області.

Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Київській області №142-Р від 06.02.2024.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВР АЛКО" (, 01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33Б) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 056,00 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (, вул.Святослава Хороброго, 5А, м.Київ, 03151).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.