Справа № 380/22333/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2026-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державне підприємство «Інфоресурс», про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з позовними вимогами:

- визнати протиправним дії Міністерства освіти і науки України щодо внесення відомостей до Єдиної державної електронної бази з питань освіти про порушення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»;

- зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести до Єдиної державної електронної бази з питань освіти відомості про відсутність порушення послідовності здобуття ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач на даний час є здобувачем фахової передвищої освіти у Львівському кооперативному фаховому коледжі економіки і права. Він навчається за денною формою навчання для здобуття освітньо-професійного ступеня «фаховий молодший бакалавр». Позивач наголошує, що його попереднім фактично здобутим (тобто завершеним та підтвердженим документально) рівнем освіти є освітньо-кваліфікаційний рівень «кваліфікований робітник». Цей факт підтверджується Дипломом кваліфікованого робітника, отриманим 30 червня 2017 року. Будь-яких інших дипломів вищого або фахового передвищого рівня Позивач не отримував.

Щодо спірного періоду навчання, Позивач не заперечує, що раніше він навчався у закладі освіти для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст». Однак він акцентує увагу суду на тому, що був відрахований з навчального закладу до завершення повного курсу навчання. Внаслідок відрахування він не проходив державну атестацію, йому не присвоювалася кваліфікація і не видавався диплом.

На переконання Позивача, сам факт перебування у статусі студента в минулому, який завершився відрахуванням без отримання диплома, не може ототожнюватися з поняттям «здобутий рівень освіти» у розумінні статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Позивач стверджує, що законодавство пов`язує правові наслідки (зокрема, визначення послідовності) саме із завершеним циклом навчання, який підтверджується документом про освіту, а не зі спробами навчання.

Обґрунтовуючи дотримання послідовності, Позивач вказує, що його поточний рівень освіти («фаховий молодший бакалавр», що відповідає 5-му рівню Національної рамки кваліфікацій) є вищим за його єдиний раніше здобутий рівень («кваліфікований робітник», що відповідає 3-4 рівню НРК). Таким чином, він рухається за висхідною освітньою траєкторією, що повністю відповідає вимогам частини другої статті 10 Закону України «Про освіту».

З огляду на викладене, Позивач вважає, що автоматичне формування в ЄДЕБО висновку «Ні, порушує» є наслідком некоректного алгоритму, який помилково враховує незавершене навчання як «здобутий рівень». Такі дії Відповідача Позивач вважає протиправними, оскільки вони базуються на недостовірній інформації та порушують його право на отримання відстрочки від мобілізації.

Ухвалою від 14 листопада 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Залучено до участі у справі третю особу ДП «Інфоресурс».

24.11.2025 до суду надійшов відзив від Міністерства освіти і науки України. Відповідач проти позову заперечує повністю. В обґрунтування своєї позиції МОН зазначає, що алгоритм визначення послідовності здобуття освіти реалізований в ЄДЕБО відповідно до доручення Міністра освіти і науки України та вимог Порядку № 560. Відповідач вказує, що Позивач у минулому вже був зарахований на навчання для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст» (5 рівень НРК) у 2013 та 2017 роках, але був відрахований. Позиція МОН полягає в тому, що повторне зарахування на навчання на той самий освітній рівень (навіть якщо попереднє навчання не було завершене отриманням диплома) означає, що особа знову формує ті самі компетентності, що свідчить про непослідовність здобуття освіти. Відповідач вважає, що для збереження послідовності особа, яка була відрахована, повинна поновлюватися на навчанні, а не вступати на нього заново. Також Відповідач зазначає, що технічним адміністратором ЄДЕБО є ДП «Інфоресурс», а дані вносять заклади освіти, тому МОН нібито не є належним відповідачем у частині зобов`язання вчинити дії.

Третя особа, ДП «Інфоресурс», пояснень щодо позову не надала.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянином України. Згідно з даними, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти (ЄДЕБО), виписками з якої підтверджуються обставини справи, історія навчання Позивача є наступною:

У період з 2013 по 2016 роки Позивач навчався у Відокремленому структурному підрозділі «Технічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка» за спеціальністю «Конструювання, виробництво та технічне обслуговування радіотехнічних пристроїв» з метою здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст» (5 рівень НРК). Однак, навчання не завершено, і Позивача відраховано за академічну неуспішність. Диплом про здобуття освіти за цим рівнем не видавався.

У період з 2016 по 2017 роки Позивач навчався у закладі професійної (професійно-технічної) освіти «Львівський професійний коледж ресторанного бізнесу». За результатами навчання він успішно завершив освітню програму та отримав Диплом кваліфікованого робітника серії НОМЕР_2 від 30.06.2017. Цей рівень освіти, згідно з Національною рамкою кваліфікацій, відповідає 4-му рівню (рівень професійно-технічної освіти).

У період з 2017 по 2018 роки Позивач навчався у Відокремленому структурному підрозділі «Львівський фаховий коледж харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій» за спеціальністю «Харчові технології» з метою здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст» (5 рівень НРК). Навчання також не було завершено, і Позивача відраховано за власним бажанням. Диплом про здобуття освіти за цим рівнем не видавався.

У серпні 2025 року Позивач вступив до Львівського кооперативного фахового коледжу економіки і права за спеціальністю «Фінанси, банківська справа, страхування та фондовий ринок» для здобуття освітньо-професійного ступеня «фаховий молодший бакалавр» (що відповідає рівню фахової передвищої освіти, 5-й рівень НРК).

З метою підтвердження свого статусу здобувача освіти, 04.09.2025 навчальним закладом сформовано Довідку про здобувача освіти за даними ЄДЕБО № 726642. У пункті цієї Довідки: «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»», автоматично сформовано запис: «Ні, порушує».

Не погоджуючись із таким записом, Позивач через свого представника адвоката Касянчука С.В., звернувся до Міністерства освіти і науки України із адвокатським запитом від 20.10.2025, у якому просив внести зміни до даних ЄДЕБО та виправити помилкову інформацію про порушення послідовності. Листом від 04.11.2025 № 5/2702-25 Міністерство освіти і науки України відмовило у задоволенні запиту, зазначивши, що оскільки Позивач раніше вже навчався на рівні молодшого спеціаліста (хоча і був відрахований), повторний вступ на той самий рівень вважається порушенням послідовності згідно з алгоритмами, закладеними в ЄДЕБО на виконання доручення Міністра.

Суд констатує, що між сторонами відсутній спір щодо фактичних обставин навчання (дат вступу, відрахування, отримання диплома кваліфікованого робітника). Спір стосується виключно правової оцінки того, чи вважається "здобутим" рівень освіти, навчання за яким не було завершено отриманням диплома, та чи порушує повторний вступ на цей рівень вимогу послідовності, встановлену законом.

При вирішенні спору по суті, суд керується наступним.

Частина друга статті 19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частини перша - четверта статті 53 Конституції України Кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Пункт 1 частини третьої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію Призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України Про освіту, а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Пункт 23 частини першої статті 1 Закону України Про освіту Рівень освіти завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій.

Частина перша статті 6 Закону України Про освіту Державна політика у сфері освіти формується і реалізується на основі наукових досліджень, міжнародних зобов`язань, вітчизняного та іноземного досвіду з урахуванням прогнозів, статистичних даних, індикаторів розвитку з метою задоволення освітніх потреб особи та суспільства. Основні засади державної політики у сфері освіти та принципи освітньої діяльності: людиноцентризм; верховенство права; забезпечення якості освіти та якості освітньої діяльності; забезпечення рівного доступу до освіти без дискримінації за будь-якими ознаками, у тому числі за ознакою інвалідності.

Частина друга статті 10 Закону України Про освіту Рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.

Частина перша статті 40 Закону України Про освіту Після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти (крім вихованців дошкільних закладів освіти) отримують відповідний документ про освіту.

Частина перша статті 74 Закону України Про освіту Для забезпечення потреб фізичних та юридичних осіб, зокрема для забезпечення доступу до інформації про здобуття освіти та видані документи про освіту, у системі освіти функціонує Єдина державна електронна база з питань освіти. Інформація, що міститься в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, є офіційною.

Пункт 5 частини першої статті 1 Закону України Про вищу освіту Вища освіта - сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у закладі вищої освіти (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти.

Частина шоста статті 6 Закону України Про вищу освіту Документ про вищу освіту (науковий ступінь) видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію.

Частина перша статті 46 Закону України Про вищу освіту Підставами для відрахування здобувача вищої освіти є:

1. завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою;

2. власне бажання;

3. переведення до іншого навчального закладу;

4. невиконання індивідуального навчального плану;

5. порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання;

6. інші випадки, передбачені законом. Особа, відрахована з закладу вищої освіти до завершення навчання за освітньою програмою, отримує академічну довідку, що містить інформацію про результати навчання, назви дисциплін, отримані оцінки і здобуту кількість кредитів ЄКТС.

Частина друга статті 4 Закону України Про фахову передвищу освіту Рівень фахової передвищої освіти відповідає п`ятому рівню Національної рамки кваліфікацій.

Частина перша статті 8 Закону України Про фахову передвищу освіту Документ про фахову передвищу освіту видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню-професійну програму та пройшла атестацію.

Частина друга статті 8 Закону України Про фахову передвищу освіту Встановлюються такі види документів про фахову передвищу освіту: диплом фахового молодшого бакалавра; додаток до диплома фахового молодшого бакалавра європейського зразка. Невід`ємною частиною диплома фахового молодшого бакалавра є додаток до диплома фахового молодшого бакалавра європейського зразка, що містить структуровану інформацію про завершене навчання.

Частина третя статті 34 Закону України Про фахову передвищу освіту Керівник закладу фахової передвищої освіти в межах наданих йому повноважень: видає документи про фахову передвищу освіту.

Пункт 2 Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти (затверджено Постановою КМУ від 13 липня 2011 р. № 752) Метою функціонування Єдиної бази є забезпечення: збору, верифікації, оброблення, зберігання та захисту інформації про систему освіти; забезпечення фізичних і юридичних осіб інформацією у сфері освіти; автоматизації процедур вступної кампанії та створення (формування) документів про освіту.

Пункт 11 постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1341 Про затвердження Національної рамки кваліфікацій Третій рівень Національної рамки кваліфікацій передбачає здатність особи виконувати виробничі або навчальні завдання середньої складності за визначеними алгоритмами та встановленими нормами часу і якості; нести відповідальність за результати виконання завдань; здійснювати діяльність під керівництвом з певною самостійністю.

Пункт 13 постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1341 Про затвердження Національної рамки кваліфікацій П`ятий рівень Національної рамки кваліфікацій передбачає здатність особи розв`язувати типові спеціалізовані задачі в певній галузі професійної діяльності або у процесі навчання, що передбачає застосування положень і методів відповідної науки і характеризується певною невизначеністю умов; нести відповідальність за результати своєї діяльності або навчання; здійснювати контроль за виконанням завдань іншими особами у визначених умовах.

Щодо правового регулювання та визначення "послідовності здобуття освіти"

Питання послідовності здобуття освіти набуло особливого значення у зв`язку з реалізацією громадянами права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Отже, законодавець прив`язав право на відстрочку до критерію послідовності, яка визначається шляхом порівняння поточного рівня освіти, що здобувається, з раніше здобутим рівнем освіти. Ключовим для вирішення цього спору є тлумачення термінів "здобувати" та "здобутий" у контексті освітнього законодавства.

Аналіз рівнів освіти та їх ієрархії.

Відповідно до частини другої статті 10 Закону України «Про освіту», в Україні встановлено таку ієрархію рівнів освіти (у порядку зростання складності):

1. дошкільна освіта;

2. початкова освіта;

3. базова середня освіта;

4. профільна середня освіта;

5. перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти;

6. другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти;

7. третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти;

8. фахова передвища освіта;

9. початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти;

10. перший (бакалаврський) рівень вищої освіти;

11. другий (магістерський) рівень вищої освіти;

12. третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.

Згідно з цією ієрархією, рівень фахової передвищої освіти є вищим, ніж будь-який рівень професійної (професійно-технічної) освіти.

Щодо поняття "здобутий рівень освіти"

Згідно з пунктом 23 частини першої статті 1 Закону України «Про освіту», рівень освіти визначається як завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій.

Статтею 40 Закону України «Про освіту» передбачено, що після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти отримують відповідний документ про освіту.

Аналогічні положення містяться в Законі України «Про вищу освіту» (статті 6, 7) та Законі України «Про фахову передвищу освіту».

Зокрема, стаття 7 Закону «Про вищу освіту» встановлює, що документ про вищу освіту видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку: поняття «здобутий рівень освіти» (past perfect - доконаний факт) передбачає не просто факт перебування особи у закладі освіти (процес навчання), а саме успішне завершення повного циклу навчання за відповідною освітньою програмою, проходження підсумкової атестації та отримання документа про освіту державного зразка (диплома, свідоцтва).

Сам факт навчання (зарахування до закладу освіти) без його успішного завершення (наприклад, у разі відрахування за власним бажанням або за невиконання навчального плану) не свідчить про те, що особа «здобула» цей рівень освіти. Відрахування з закладу освіти до завершення навчання означає, що освітній рівень не здобуто. Особа не набула відповідної кваліфікації і не отримала документального підтвердження здобуття цього рівня.

Застосування до обставин справи.

У справі, що розглядається, судом достовірно встановлено наступні факти:

Найвищий рівень освіти, який Позивач фактично здобув (завершив навчання та отримав документ), це рівень кваліфікованого робітника (Диплом серії К17 №033455 від 30.06.2017).

Згідно з Національною рамкою кваліфікацій та статтею 10 Закону «Про освіту», це відповідає рівню професійної (професійно-технічної) освіти.

Навчання Позивача у 2013-2016 та 2017-2018 роках на рівні молодшого спеціаліста (який прирівнюється до фахової передвищої освіти) не завершилося здобуттям освіти, оскільки він був відрахований без отримання диплома.

Таким чином, юридично Позивач не має здобутого рівня фахової передвищої освіти.

Наразі Позивач вступив на здобуття освітнього ступеня «фаховий молодший бакалавр» (фахова передвища освіта, 5-й рівень НРК).

Порівнюючи рівні освіти:

Раніше здобутий рівень: Кваліфікований робітник (рівень професійно-технічної освіти).

Поточний рівень, що здобувається: Фаховий молодший бакалавр (рівень фахової передвищої освіти)

Очевидно, що рівень фахової передвищої освіти є вищим, ніж рівень професійної (професійно-технічної) освіти. Отже, Позивач дотримується принципу послідовності, визначеного частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»: після здобуття професійно-технічної освіти він здобуває наступний, вищий рівень фахову передвищу освіту.

Застосування до Позивача обмежень на підставі факту навчання, яке не завершилося здобуттям рівня освіти (отриманням диплома), суперечить буквальному тлумаченню статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка пов`язує право на відстрочку саме з фактом «раніше здобутого» (тобто завершеного), а не «розпочатого» рівня освіти.

Тлумачення Міністерства освіти і науки України, викладене у відзиві та у листі № 1/9758-24, згідно з яким сам факт попереднього зарахування на певний рівень освіти (навіть за умови подальшого відрахування) унеможливлює повторний вступ на цей же рівень без порушення послідовності, є помилковим та таким, що суперечить закону.

По-перше, Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (стаття 23) оперує поняттям «раніше здобутий рівень», а не «раніше розпочатий» чи «раніше незавершений». Як було встановлено вище, рівень вважається здобутим лише після отримання диплома.

По-друге, Закон України «Про освіту» не містить заборони на повторний вступ для здобуття освітнього рівня, який особа намагалася здобути раніше, але не здобула (була відрахована). Громадянин має право на освіту, і це право не вичерпується фактом відрахування.

По-третє, вимога МОН про необхідність "поновлення" на навчанні замість "нового вступу" як умова збереження послідовності не ґрунтується на нормах закону. Поновлення та вступ це різні процедури доступу до освіти, і вибір між ними залежить від волі особи та правил прийому, але це не змінює того факту, що особа здобуває рівень, який є вищим за той, що вона вже має (підтверджений дипломом).

Крім того, суд зазначає, що лист міністерства або внутрішнє доручення не є нормативно-правовими актами і не можуть змінювати чи звужувати зміст прав громадян, встановлених законами України.

Алгоритм, закладений в ЄДЕБО, який автоматично формує висновок "Порушує" на підставі наявності в історії навчання записів про відрахування з того ж рівня, є технічною реалізацією помилкового правового тлумачення з боку МОН.

Це призводить до формування юридично значущого документа (Довідки) з недостовірною інформацією, що порушує права Позивача.

Щодо повноважень Відповідача

Міністерство освіти і науки України є держателем та розпорядником ЄДЕБО (згідно з Положенням про ЄДЕБО, затвердженим постановою КМУ № 752 та наказом МОН № 620).

Саме МОН як суб`єкт владних повноважень визначає політику ведення реєстру, встановлює вимоги до програмного забезпечення, затверджує алгоритми обробки даних та логічного контролю. ДП «Інфоресурс» є лише технічним адміністратором, який забезпечує функціонування системи відповідно до вказівок та алгоритмів, затверджених Розпорядником.

Оскільки некоректний висновок у Довідці формується саме внаслідок закладеного МОН алгоритму визначення послідовності (який ототожнює "навчання" зі "здобуттям"), саме МОН є належним відповідачем, який зобов`язаний забезпечити коректне відображення даних у реєстрі відповідно до вимог Закону.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що дії МОН щодо формування в ЄДЕБО інформації про порушення Позивачем послідовності здобуття освіти є протиправними.

Позивач має право на внесення до реєстру достовірної інформації про те, що його поточне навчання не порушує послідовності, оскільки рівень, який він здобуває (фаховий молодший бакалавр), є вищим за найвищий рівень, який він фактично здобув раніше (кваліфікований робітник).

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів. Суд перевіряє, чи прийняті рішення суб`єкта владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 73 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даній справі Відповідач (МОН) не довів правомірності своїх дій. Посилання на власні листи та доручення не спростовують норми Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закону України «Про освіту», які мають вищу юридичну силу.

Відповідач не надав доказів того, що Позивач раніше здобув (отримав диплом) рівень фахового молодшого бакалавра або вищий. Натомість Позивач надав належні докази: документи про освіту (які підтверджують, що найвищим здобутим рівнем є кваліфікований робітник) та довідку з ЄДЕБО (яка містить оскаржуваний висновок).

Згідно зі статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що Позивач довів факт порушення його права на коректне відображення даних в державному реєстрі, що впливає на його права як військовозобов`язаного.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується платіжним документом (квитанцією), оригінал якої знаходиться в матеріалах справи. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, зазначена сума підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 19, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним дії Міністерства освіти і науки України щодо внесення відомостей до Єдиної державної електронної бази з питань освіти про порушення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»;

3. Зобов`язати Міністерство освіти і науки України (; 01135, м. Київ, пр-кт. Берестейський, 10) внести до Єдиної державної електронної бази з питань освіти відомості про відсутність порушення послідовності здобуття ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України (; 01135, м. Київ, пр-кт. Берестейський, 10) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 05.02.2026 року.

Суддя Коморний О.І.