Справа № 320/36950/23
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення касаційної скарги

09 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 320/36950/23

адміністративне провадження № К/990/3919/26

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2025 у справі №320/36950/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до суду із позовом до Управління соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просила:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови їй у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни згідно пункту 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни згідно пункту 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з наданням відповідних документів.

Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.03.2025, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2025, в задоволенні позову відмовлено.

На адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 26.01.2026 надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій скаржник просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.03.2025, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2025 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), встановлено, що скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункти 1 та 3 частини 4 статті 328 цього Кодексу. Також заявник касаційної скарги зазначає, що касаційна скарга стосується права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес, має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу ,та суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Враховуючи вимоги процесуального закону, Верховний Суд наголошує, що доведення скаржником можливості касаційного оскарження судових рішень відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України не звільняє його від обов`язку визначити підстави для касаційного оскарження з огляду на положення частини 4 статті 328 цього Кодексу.

Підставою касаційного оскарження ОСОБА_1 зазначає відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Слід зазначити, що у разі оскарження оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини 4 статті 328 КАС України, процесуальний закон вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Зі змісту пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України також слідує, що вказана підстава спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню адміністративними судами під час вирішення спору.

Крім цього, Верховний Суд наголошує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України треба зазначати, щодо яких саме правовідносин Верховний Суд ще не сформував правового висновку, а не абстрактно на це посилатися.

Обгрунтовуючи вказану скаржником підставу касаційного оскарження, ОСОБА_1 наводить витяги із судових рішень Великої Палати Верховного Суду щодо подібності правовідносин та висловлює свою незгоду із висновками, які викладено в постановах Верховного Суду, та застосованими судами першої та апеляційної інстанцій під час ухвалення оскаржуваних судових рішень у цій справі.

При цьому позивачка, цитуючи норми чинного законодавства України із частковим викладенням фактичних обставин цієї справи, зазначає про відмінність суб`єктного складу учасників відносин, предмету правового регулювання, умов застосування правових норм (зокрема стосовно часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин), що не є належним правовим обгрунтуванням зазначеної ОСОБА_1 підстави касаційного оскарження.

В касаційній скарзі позивачка стверджує, що основною підставою для надання їй статусу особи з інвалідністю внаслідок війни є відповідність критеріям, які визначені пунктом 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", які не застосовувалися для прийняття рішення у постановах Верховного Суду (застосовані судами попередніх інстанцій).

В подальшому зміст касаційної скарги зводиться до незгоди ОСОБА_1 із висновками, які викладено в оскаржуваних судових рішеннях, до порівняльного аналізу правових норм Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та предмету правового регулювання у наведених скаржником справах.

Отже, посилаючись відсутність висновку суду касаційної інстанції щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, ОСОБА_1 не зазначено: 1)щодо конкретно якої саме норми права відсутній висновок Верховного Суду; 2) за результатами розгляду касаційної скарги, який саме висновок має бути сформований Верховним Судом з урахуванням зазначених нею норм матеріального та/або процесуального права; 3) необхідності висновку Верховного Суду щодо цієї норми, за обставин, установлених судами саме у цій справі.

Лише посилання на відсутність висновку Верховного Суду без зазначення конкретної норми права та мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

З огляду на викладене, Верховний Суд вважає необґрунтованими посилання заявника на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Крім цього, зазначаючи норми законодавства, якими позивачка керувалася при складанні цієї касаційної скарги, ОСОБА_1 , серед іншого, зазначає пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України.

Водночас, під час вивчення касаційної скарги Верховним Судом встановлено, що остання не містить жодним правових обгрунтувань та вмотивованих аргументів щодо цієї підстави касаційного оскарження.

При цьому, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень, з огляду на положення пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України, є зазначення у касаційній скарзі норм матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга.

Проте вказаним вимогам процесуального закону касаційна скарга не відповідає.

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 328, 330, 332, 334 КАС України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2025 у справі №320/36950/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяВ.М. Шарапа