Справа № 440/15685/25
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2026-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2026 року м. ПолтаваСправа №440/15685/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фермерського господарства "Полтавські Лани" до Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Гадяцької міської ради Дмитрук Тетяни Григорівни, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Виконавчий комітет Гадяцької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, та

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

Фермерське господарство "Полтавські Лани" (надалі - позивач, ФГ "Полтавські Лани") звернулось до суду з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Гадяцької міської ради Дмитрук Тетяни Григорівни (надалі також відповідач, державний реєстратор), у якому позивач просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Гадяцької міської ради Дмитрук Тетяни Григорівни від 23.10.2025 №№ 81481180, 81481690, 81480916, 81481363, 81480391;

- зобов`язати Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Гадяцької міської ради Дмитрук Тетяну Григорівну здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме: права строкового користування ФГ "Полтавські Лани" земельними ділянками за кадастровими номерами :00:019:0300, :00:209:0302, :00:047:0101, :00:035:0012, :00:035:0302 шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства протиправно відмовив у державній реєстрації права строкового користування ФГ "Полтавські Лани" земельними ділянками, оскільки відповідні земельні ділянки набуті у користування на підставі договорів оренди землі гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства.

2. Позиція відповідача та третьої особи.

Держаний реєстратор Дмитрук Т.Г. надала до суду відзив на позов, у якому зазначила, що під час розгляду заяв ФГ "Полтавські Лани" від 21.10.2025 про державну реєстрацію прав встановлено суперечність між зареєстрованими правами (згідно даних Державного земельного кадастру правокористувачем (орендарем) земельних ділянок є гр. ОСОБА_1 ) та заявленими правами (реєстрація за юридичною особою - ФГ "Полтавські Лани"), що було підставою для відмови у державній реєстрації прав /а.с. 84-86/.

Представник третьої особи письмових пояснень до суду не надав.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників. Цією ухвалою до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Виконавчий комітет Гадяцької міської ради.

23.12.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог /а.с. 169-173/. При цьому представник позивача зазначив, що державна реєстрація права строкового користування земельними ділянками за ФГ "Полтавські Лани" відповідає вимогам закону, оскільки відповідні ділянки надані гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, останній є засновником ФГ "Полтавські Лани", а відповідні земельні ділянки фактично використовує ФГ "Полтавські Лани" з метою ведення господарської діяльності.

Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Третя особа явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила.

Згідно з частиною першою статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до пункту 1 частини третьої цієї статті, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

При цьому, як визначено частиною дев`ятою статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням наведеного, суд завершив розгляд справи у порядку письмового провадження.

Обставини справи

На підставі договорів оренди землі від 11.06.2015 Головне управління Держземагентства у Полтавській області надало, а гр. ОСОБА_1 прийняв у строкове платне користування земельні ділянки кадастровий номер :00:019:0300, :00:029:0302, :00:047:0101, :00:035:0012, :00:035:0302 для ведення фермерського господарства терміном 21 рік /а.с. 36-60/.

15.08.2015 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено державну реєстрацію права строкового платного користування земельними ділянками кадастровий номер :00:019:0300, :00:029:0302, :00:047:0101, :00:035:0012, :00:035:0302 за ОСОБА_1 , що підтверджено витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права /а.с. 61-65/.

Відповідно до Статуту ФГ "Полтавські Лани", , (нова редакція), затвердженого рішенням учасників від 01.07.2025 №31 /а.с. 24-33/ засновниками (власниками) фермерського господарства є гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 (пункт 5.3.).

Рішенням Загальних зборів членів ФГ "Полтавські Лани" від 25.09.2025 уповноважено голову ФГ Удовиченко З.В. здійснити оформлення за господарством, як юридичною особою, права користування земельними ділянками з кадастровими номерами :00:019:0300, :00:029:0302, :00:047:0101, :00:035:0012, :00:035:0302 /а.с. 34-35/.

21.10.2025 Голова ФГ "Полтавські Лани" ОСОБА_2 звернулась до державного реєстратора Дмитрук Т.Г. із заявами про державну реєстрацію прав (речове право, похідне від права власності) щодо набуття права оренди земельними ділянками з кадастровими номерами :00:019:0300, :00:029:0302, :00:047:0101, :00:035:0012, :00:035:0302 /а.с. 9-13/.

До заяв додані: платіжні інструкції про сплату адміністративного збору за проведення державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, копії Статуту ФГ "Полтавські Лани" від 01.07.2025 та рішення Загальних зборів членів ФГ "Полтавські Лани" від 25.09.2025.

23.10.2025 державний реєстратор Дмитрук Т.Г. прийнята рішення №№ 81481180, 81481690, 81480916, 81481363, 81480391 про відмову в проведенні реєстраційних дій /а.с. 89, 105, 121, 137, 153/, зазначивши, що нею встановлено суперечність між зареєстрованими правами (згідно даних Державного земельного кадастру правокористувачем (орендарем) земельних ділянок є гр. ОСОБА_1 ) та заявленими правами (реєстрація за юридичною особою - ФГ "Полтавські Лани"). При цьому державний реєстратор зазначила, що у чинному законодавстві, зокрема Постанові №1127, відсутній перелік документів, який подається державному реєстратору для проведення державної реєстрації переходу права користування земельною ділянкою від фізичної до юридичної особи.

Позивач не погодився з рішеннями державного реєстратора від 23.10.2025 №№ 81481180, 81481690, 81480916, 81481363, 81480391 та оскаржив їх до суду.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі земельних ділянок у власність встановлюються нормами Земельного кодексу України, відповідно до статті 31 якого землі фермерського господарства можуть складатися із: земельних ділянок, що належать громадянам України - членам фермерського господарства на праві власності, користування; земельних ділянок, що належать фермерському господарству на праві власності, користування.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 06.10.1998 №161-XIV "Про оренду землі" (далі - Закон №161-XIV) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

За змістом статті 13 Закону №161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У силу статті 17 Закону №161-XIV об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону України від 19.06.2003 №973-IV "Про фермерське господарство" (далі - Закон №973-IV) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

За положеннями частини четвертої статті 1 Закону №973-IV фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

Згідно зі статтею 8 Закону №973-IV фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону №973-IV землі фермерського господарства можуть складатися із: 1) земельних ділянок, що належать громадянам України - членам фермерського господарства на праві власності, користування; 2) земельних ділянок, що належать фермерському господарству на праві власності, користування.

Статтею 19 Закону №973-IV визначено, що до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, урегульовані Законом України від 01.07.2004 №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон №1952-IV).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У силу абзацу першого частини п`ятої статті 3 Закону №1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя за місцезнаходженням нерухомого майна.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 Закону №1952-IV державній реєстрації прав підлягають речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, зокрема: право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону №1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону №1952-IV заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування).

Частиною другою статті 24 Закону №1952-IV визначено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

При цьому, як визначено пунктами 4, 5 частини першої статті 24 Закону №1952-IV, підставами для відмови в державній реєстрації прав є: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі позивач оспорює рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації права оренди земельних ділянок за фермерським господарством.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи правомірність рішень державного кадастрового реєстратора про відмову у державній реєстрації прав, суд враховує такі обставини.

Відмовляючи у державній реєстрації права оренди земельних ділянок за ФГ "Полтавські Лани" відповідач виходила з того, що відповідні права строкового платного користування (оренди) тими ж самими земельними ділянками вже зареєстровані за фізичною особою ОСОБА_1 , тоді як чинним законодавством не визначено перелік документів та процедуру переходу права оренди земельних ділянок від фізичної особи до юридичної особи.

Однак, суд не погоджується з наведеними доводами відповідача з таких підстав.

Як встановлено вище, гр. ОСОБА_1 у 2015 році набув у строкове платне користування (оренду) земельні ділянки з кадастровими номерами :00:019:0300, :00:029:0302, :00:047:0101, :00:035:0012, :00:035:0302 для ведення фермерського господарства.

Відповідні договори оренди землі від 11.06.2015 укладені згаданим громадянином з Головним управлінням Держземагентства у Полтавській області терміном на 21 рік /а.с. 36-60/, право строкового платного користування земельними ділянками зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно /а.с. 61-65/, суду не надано доказів припинення права оренди.

Відповідно до Статуту ФГ "Полтавські Лани", , (нова редакція), затвердженого рішенням учасників від 01.07.2025 №31 /а.с. 24-33/ гр. ОСОБА_1 є засновником (власником) фермерського господарства спільно з гр. ОСОБА_2 .

Суд враховує, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію на земельних ділянках, наданих їм в оренду для ведення фермерського господарства. При цьому фермерське господарство створюється після набуття громадянином, який виявив бажання створити фермерське господарство, права користування земельною ділянкою. Землі фермерського господарства складаються, у тому числі із земельних ділянок, що використовується ним на умовах оренди.

Отже, в силу наведених вище норм права після укладення громадянином договору оренди земельної ділянки державної та комунальної власності для ведення фермерського господарства та створення цим громадянином фермерського господарства права й обов`язки орендаря такої земельної ділянки за договором оренди землі переходять від громадянина до фермерського господарства з дня проведення його державної реєстрації. Подібні висновки неодноразово викладались Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 13.03.2018 у справі №348/992/16-ц, від 22.08.2018 у справі №606/2032/16-ц, від 31.10.2018 у справі №677/1865/16-ц, від 27.03.2019 у справі №574/381/17-ц, від 26.06.2019 у справі №628/778/18, від 02.10.2019 у справі №922/538/19.

За змістом частини першої статті 27 Закону №1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

З наведених норм права слідує, що право оренди земельної ділянки виникає після державної реєстрації такого права, яка проводиться державним реєстратором у порядку, передбаченому Законом №1952-IV, на підставі договору оренди землі та інших документів, що згідно із законодавством підтверджують набуття права оренди земельної ділянки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 у справі №927/79/19 зазначила, що після проведення державної реєстрації фермерського господарства та переходу до нього в силу вищенаведених норм Закону №973-IV прав і обов`язків орендаря земельної ділянки за договором оренди землі таке господарство звертається до державного реєстратора для проведення державної реєстрації відповідного права оренди на підставі поданого ним договору оренди землі державної та комунальної власності, укладеного засновником цього фермерського господарства. При цьому укладення з орендодавцем та подання державному реєстратору додаткової угоди до договору оренди землі про заміну орендаря з громадянина на фермерське господарство чинним законодавством України не передбачено, відповідно не є обов`язковим.

За наведених обставин, суд визнає помилковими доводи державного реєстратора ОСОБА_3 про відсутність у чинному законодавстві переліку документів, що подаються з метою державної реєстрації права користування (оренди) земельними ділянками фермерським господарством, оскільки у силу наведених вище приписів частини першої статті 27 Закону №1952-IV таким документом є договір оренди землі, укладений засновником фермерського господарства.

Крім того, хибними є й твердження відповідача про відсутність підстав для здійснення державної реєстрації права оренди земельних ділянок за фермерським господарством, оскільки перехід такого права від засновника до фермерського господарства є наслідком створення фермерського господарства.

А оскільки у спірних відносинах земельні ділянки з кадастровими номерами :00:019:0300, :00:029:0302, :00:047:0101, :00:035:0012, :00:035:0302 надані у строкове платне користування гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, а останнім створено (засновано) ФГ "Полтавські Лани", суд дійшов висновку про наявність підстав для здійснення державної реєстрації права оренди зазначених земельних ділянок за ФГ "Полтавські Лани".

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Зі змісту пункту 49 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Єфименко проти України" можливо дійти висновку про те, що не розглядається у якості ефективного засіб захисту, який: "є залежним від розсуду відповідних органів влади і не є безпосередньо доступним для того, кого він стосується".

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Верховний Суд у постанові від 23.12.2021 у справі №480/4737/19 зауважив, що ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

З метою надання позивачу найбільш ефективного способу захисту порушеного права суд вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Дмитрук Т.Г. від 23.10.2025 №№ 81481180, 81481690, 81480916, 81481363, 81480391 про відмову в проведенні реєстраційних дій та зобов`язати відповідача здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме: права строкового платного користування (оренди) ФГ "Полтавські Лани" земельними ділянками за кадастровими номерами :00:019:0300, :00:029:0302, :00:047:0101, :00:035:0012, :00:035:0302 шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому суд враховує, що у прохальній частині позовної заяви позивач допустив описку при зазначенні кадастрового номера земельної ділянки :00:029:0302, помилково зазначивши :00:209:0302, що є підставою відповідно до приписів частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог для ефективного захисту прав позивача.

Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ФГ "Полтавські Лани" частково.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 15140,00 грн /а.с. 72, 77/, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету /а.с. 73, 78/.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Однак, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

А відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Оскільки передумовою для виникнення цього спору є протиправні рішення державного реєстратора виконавчого комітету Гадяцької міської ради про відмову в проведенні реєстраційних дій, а спір носив немайновий характер, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 15140,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Гадяцької міської ради.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 205, 228, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Фермерського господарства "Полтавські Лани" задовольнити частково.

Вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Гадяцької міської ради Дмитрук Тетяни Григорівни від 23.10.2025 №№ 81481180, 81481690, 81480916, 81481363, 81480391.

Зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Гадяцької міської ради Дмитрук Тетяну Григорівну здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме: права строкового платного користування (оренди) ФГ "Полтавські Лани" земельними ділянками за кадастровими номерами :00:019:0300, :00:029:0302, :00:047:0101, :00:035:0012, :00:035:0302 шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Гадяцької міської ради на користь Фермерського господарства "Полтавські Лани" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 15140,00 грн (п`ятнадцять тисяч сто сорок гривень).

Позивач: Фермерське господарство "Полтавські Лани" (; вул. Соборності, 29/15, оф. 204, м. Полтава, Полтавська область, 36000).

Відповідач: державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Гадяцької міської ради Дмитрук Тетяна Григорівна (вул. Лесі Українки, 2, м. Гадяч, Миргородський район, Полтавська область, 37300).

Третя особа: Виконавчий комітет Гадяцької міської ради (; вул. Лесі Українки, 2, м. Гадяч, Миргородський район, Полтавська область, 37300).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр КУКОБА