Справа № 337/509/26
Суддя: Сидорова М. В.
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/337/19/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

27.01.2026 позивач ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення, який мотивує тим, що відносно нього заступником начальника - начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 складено протокол № 652 від 13.07.2025 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, за те, що він 13.08.2025 не пред`явив військово-обліковий документ. Розгляд зазначеного протоколу було призначено на 22.08.2025. Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 880 від 05.09.2025 на нього було накладено адміністративне стягнення за ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 34000,00 грн. Він не згоден з вказаною постановою, вважає її протиправною, оскільки: в протоколі про адміністративне правопорушення від 13.07.2025 зазначений час вчинення адміністративного правопорушення - 13.08.2025; позивачем під час перевірки у нього документів було надано копію документу щодо оновлення даних військового обліку і копію військово-облікового документу (тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 ) та повідомлено, що у ІНФОРМАЦІЯ_4 перебуває пакет документів з метою оформлення відстрочки від призову і оригінали документів знаходяться у м. Запоріжжі та можуть бути надані на належний запит; в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, факт повторності порушення законодавства про оборону та мобілізацію недоведений; в оскаржуваній постанові міститься посилання на неіснуючий протокол про адміністративне правопорушення від 13.08.2025, в той час коли протокол датований 13.07.2025; справу про адміністративне правопорушення було розглянуто 05.09.2025 у його відсутність, проте у постанові вказано про розгляд справи у відсутність іншої особи - ОСОБА_3 ; виклик про необхідність прибути 05.09.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для розгляду справи він отримав 17.09.2025, про що в той же день цінним листом з описом повідомив відповідача.

Просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 880 від 05.09.2025, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 відносно нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Також у позовній заяві позивач просив зупинити виконавчі дії у виконавчому провадженні №79998497 від 15.01.2026 до розгляду справи по суті.

Крім того, позивач заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, посилаючись на те, що справа була розглянута і оскаржувана постанова винесена в його відсутність, копію постанови він не отримував, про наявність такої постанови дізнався після того, як 15.01.2026 було відкрито виконавче провадження № 79998497 про стягнення з нього штрафу на виконання оскаржуваної постанови, про що він дізнався через застосунок «ДІЯ», що є поважною причиною пропуску встановленого законом строку оскарження.

Ухвалою суду від 29.01.2026 вказаний позов прийнято до судового розгляду, у справі відкрито провадження та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 29.01.2026 заяву ОСОБА_1 в частині забезпечення позову, шляхом зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №79998497 від 15.01.2026, повернуто заявникові.

06.02.2026 представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 Позивайло І.С. через систему «Електронний суд» (сформовано в системі 05.02.2026) подав відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому заперечив проти позову та зазначив, що 19.12.2025 на адресу позивача було направлено копію постанови № 880 від 05.09.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта», тому доводи позивача про необізнаність існування оскаржуваної постанови є неправдивими. Бездіяльність та байдужість позивача до результату розгляду справи відносно себе не можна розцінити як неможливість незнання про порушення своїх прав - адже він мав можливість дізнатися про порушення своїх прав, оскільки йому було достовірно відомо про обставини порушення, на його думку, його прав та ймовірність прийняття оскаржуваного рішення, а також у нього були відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Твердження позивача про те, що ним у встановленому законодавством порядку було подано пакет документів для оформлення відстрочки від призову, який на той час знаходився на розгляді ІНФОРМАЦІЯ_4 , не стосуються інкримінованого правопорушення, більш того позивач не надав доказів на підтвердження зазначеного.

Надання позивачем для перевірки копії документів щодо оновлення даних військового обліку, а також копію військово-облікового документу (тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 ) не виключають наявності складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Копія військово-облікового документа не є в розумінні діючого законодавства належним виконанням його вимог щодо необхідності громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років мати при собі військово-обліковий документ. З рапорту поліцейського УПП в Миколаївській області вбачається, що у позивача під час перевірки не було при собі ніяких військово-облікових документів. В протоколі про адміністративне правопорушення № 652 від 13.08.2025, позивачем власноруч написані пояснення, де він зазначив що військово-облікові документи випадково забув у іншому автомобілі, який у нього вийшов з ладу. В позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що протокол № 652 від 13.08.2025 винесений неправомірно по причині технічної помилки допущеної в шапці протоколу. В той же час, в описовій частині протоколу вказана правильна дата «13.08.2025р.», і після ознайомлення з протоколом ОСОБА_1 власноруч поставив свій підпис і вказав дату «13.08.2025 р.» тим самим підтвердивши правильність дати складання протоколу. Вказана описка не змінює змісту протоколу, не впливає на права та обов`язки сторони та з огляду на вищенаведене не піддає сумніву дійсну дату складення протоколу.

05.09.2025 ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, жодних заяв, клопотань про відкладення розгляду справи від нього, на момент розгляду, не надходило. З урахуванням наявних у справі даних про своєчасне його сповіщення про місце і час розгляду справи, а також відсутності зацікавленості позивача у результатах розгляду справи, справа була розглянута з постановленням відповідного рішення. Лист позивача, датований 17.09.2025, в якому він повідомляє про те, що не зміг з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 05.09.2025 по причині фактичного отримання повідомлення про розгляд справи тільки 17.09.2025, був направлений лише 17.09.2025, тобто після закінчення розгляду справи відповідачем. Твердження позивача стосовно того що постанова була винесена на ОСОБА_3 є хибними. Оскільки в абзаці 6 постанови № 880 було допущено технічну помилку. Така описка жодним чином не впливає на зміст постанови та не викривляє її суть. Позивачем не надано жодного доказу, який би давав підстави стверджувати про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення та спростовували би надані відповідачем докази. Оскаржувана постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства, а тому скасуванню не підлягає. Просить у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, подав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Суд встановив, заступником начальника начальником мобілізаційного відділенні ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 складено протокол № 652, який датований 13.07.2025, та в якому зазначено, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , прибув 13.08.2025 о 17.01 на запрошення поліцейських УПП в Миколаївській області до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку з тим, що 13.08.2025 близька 16.40 год. під час перевірки документів на БП «КУПОЛ» м. Миколаєва виявлено адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , яке полягає у тому, що останній в особливий період в порушення ч.6 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у період проведення мобілізації, не мав при собі військово-облікового документа, а також встановленого мобільного застосунку «Резерв+» та не пред`явив його, під час складання протоколу також не мав при собі військово-облікових документів та мобільний застосунок «Резерв+» не встановлював, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

У вказаному протоколі також зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14.00 год. 22.08.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також протокол містить письмові пояснення ОСОБА_1 про те, що він «оригінали документів щодо підтвердження особи військово-обліковий документ та документ щодо інвалідності дитини випадково забув у іншому автомобілі, який сьогодні вийшов з ладу».

Зазначено також, що до протоколу додається: рапорт поліцейського УПП в Миколаївській області.

05.09.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_4 винесено постанову № 880 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

За змістом вказаної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 13.08.2025 близька 16.40 год. він під час перевірки документів на БП «КУПОЛ» м.Миколаєва не мав при собі військово-облікового документа, а також встановленого мобільного за стосунку «Резерв+» та не пред`явив його, під час складання протоколу також не мав при собі військово-облікових документів та мобільний за стосунок «Резерв+» не встановлював, чим порушив вимоги ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Також у постанові зазначено, що розгляд справи було призначено на 22.08.2025 о 14.00, але 21.08.2025 від ОСОБА_1 надійшла заява про перенесення розгляду справи у зв`язку із захворюванням. В подальшому на адресу місця проживання ОСОБА_1 направлено лист за вих. № 1/13956 про нову дату розгляду справи - 05.09.2025 о 11.00 год, проте 05.09.2025 ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, заяв чи клопотань про відкладання розгляду справи не надходило.

18.12.2025 за вих. №1/18803 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 направлена копія постанови № 880 вiд 05.09.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

15.01.2026 державним виконавцем Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відрито виконавче провадженні ВП №79998497 з примусового виконання постанови № 880 від 05.09.2025, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення з ОСОБА_1 34000,00 грн.

Не погодившись із постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №880 від 05.09.2025, ОСОБА_1 27.01.2025 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно з ч.1 ст.5 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захисту визначений законом спосіб.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАСУ позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Згідно з ч.1 ст.121 КАСУ суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оцінивши обставини справи, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом з пропуском строку звернення, встановленого ч. 2 ст.286 КАСУ, але відповідно до ч.1 ст.121 КАСУ за клопотанням позивача суд вважає можливим поновити цей строк, оскільки обставини, на які посилається позивач в своєму клопотанні, - розгляд справи у його відсутність, невручення копії постанови - є істотними, дійсними та об`єктивними перешкодами, тобто поважними причинами пропуску строку.

Зокрема, суд враховує, що оскаржувана постанова винесена у відсутність позивача ОСОБА_1 , її копія направлена йому рекомендованим листом лише 19.12.2025 (поштове відправлення оформлено АТ «Укрпошта» за № 871). При цьому інформації про отримання копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Водночас, перевіривши по трекінгу АТ «Укрпошта» поштове відправлення № 871 вбачається, що 22.12.2025 дане поштове відправлення повернуто без вручення з поміткою «неправильно зазначена/відсутня адреса». Будь-яких інших доказів вручення копії постанови позивачу відповідач суду не надав.

Відповідно до ч.1,2 ст.2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Згідно з ст.7, 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Згідно з ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права,який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до ч.2 ст.277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності, розглядаються уповноваженою посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління та регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервiстами, якi перебувають у запасi Служби безпеки України), уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України (у частинi правопорушень, вчинених військовозобов`язаними Служби зовнішньої розвідки України) у триденний строк після надходження відповідної заяви від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.279-9 КУпАП, у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 -279-9 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Так, ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період.

При цьому, відповідно до примітки до ст.210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до ст.235 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП, віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, від імені яких розглядати справи мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 оголошена загальна мобілізація, проведення якої також продовжено до цього часу.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Так, відповідно до ч.6 ст.22 цього Закону, у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Вимоги, зазначені у ч. 6 ст. 22 вказаного Закону щодо здійснення уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024 згідно із Законом № 3633-IX від 11.04.2024.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затверджений постановою КМУ №560 від 16.05.2024.

Відповідно до п.49 зазначеного Порядку у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

Відповідно до п.52 цього Порядку під час перевірки військово-облікового документа (військовооблікового документа в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу, уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації.

Згідно з п.54 Порядку, у ході перевірки документів перевіряється приналежність громадян щодо військового обов`язку, звіряються їх персональні дані, дані військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки). Із зазначеною метою представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби та поліцейські можуть використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджений постановою КМУ №559 від 16.05.2024.

Відповідно до п.2 цього Порядку (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації); - у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559.

Відповідно до п.5, 6 Порядку, військово-обліковим документом в електронній формі є відображення в електронній формі відомостей про громадянина України, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також відомостей щодо звернення або повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення до Національної поліції.

Такий документ формується засобами: - Електронного кабінету призовника,військовозобов`язаного,резервіста,зокрема з використанням його мобільного додатка; - Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони; - Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації).

Згідно з п.7 Порядку, формування та відображення військово-облікового документа в електронній формі здійснюється автоматично за умови підключення електронного пристрою до Інтернету та наявності у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей, визначених у пункті 8 цього Порядку. У військово-обліковому документі в електронній формі відображається унікальний електронний ідентифікатор у вигляді двовимірного штрихкоду (далі - QR-код військово-облікового документа).

Відповідно до п.9 Порядку військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Згідно з ч.1, п.3, 5 ч.2, ч.5 ст.5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру. Держатель Реєстру організовує взаємодію Реєстру з іншими реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних щодо отримання (обміну) інформації, визначеної статтями 6-9 цього Закону, відповідно до Закону України "Про публічні електронні реєстри"; надає органам адміністрування та ведення Реєстру право доступу до бази даних Реєстру.

Органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, оцінивши наявні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до висновку про протиправність постанови № 880 від 05.09.2025 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладання адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації права на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, заявлення клопотань та здійснення захисту. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Як вже зазначалось, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП була розглянута 05.09.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 у відсутність ОСОБА_1 .

Водночас, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази своєчасного і належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, призначеного на 05.09.2025, що позбавило його можливості реалізувати гарантовані ст. 268 КУпАП права, зокрема право бути присутнім при розгляді справи, надавати пояснення, заявляти клопотання та користуватися правовою допомогою.

Посилання уповноваженої особи відповідача в оскаржуваній постанові на направлення ОСОБА_1 листа поштовим відправленням за вих. №1/13956 із повідомленням про призначення дати розгляду справи, не може вважатися належним доказом повідомлення особи, оскільки матеріали справи не містять підтверджень отримання ОСОБА_1 зазначеного повідомлення до моменту розгляду справи. Саме по собі відправлення кореспонденції не свідчить про її вручення адресату та не доводить факту обізнаності особи про дату, час та місце розгляду справи.

Натомість позивач ОСОБА_1 надав суду копію накладної АТ «Укрпошта» №115 про отримання такого поштового відправлення від відповідача лише 17.09.2025, тобто після розгляду справи про адміністративне правопорушення, що відповідачем не спростовано.

У матеріалах справи також відсутні будь-які дані про звернення ОСОБА_1 до органу, який розглядав справу, із заявою, в якій він повідомляв би про те, що не оспорює допущене правопорушення та погоджується на розгляд справи і притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності, як це передбачено ст. 279-9 КУпАП.

Отже, суд вважає, що під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП уповноваженою особою відповідача не дотримані вимоги ст. 268 КУпАП щодо забезпечення права особи бути присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та реалізувати інші процесуальні права, визначені цією статтею, що свідчить про порушення права позивача на захист та є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Крім того суд враховує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено «поза розумним сумнівом», на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.

У зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст.9, 77 КАСУ розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до вимог ст.72 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе виключно за умови встановлення події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, які мають бути підтверджені сукупністю належних доказів, отриманих у порядку, визначеному законом.

Як вже зазначалось, справа про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП була розглянута та оскаржувана постанова винесена 05.09.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 у відсутність ОСОБА_1 на підставі протоколу № 652 від 13.08.2025 про адміністративне правопорушення, який, до речі, датований 13.07.2025, і за змістом якого (суть адміністративного правопорушення) 13.08.2025 ОСОБА_1 при собі не мав військово-облікового документу та мобільного за стосунку «Резерв+», чим порушив ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Виносячи оскаржувану постанову, уповноважена посадова особа відповідача ОСОБА_4 не зазначив належні та допустимі докази, передбачені ст.251 КУпАП, які ним були отримані та оцінені у встановленому законом порядку, та на яких ґрунтується його висновок про доведеність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1КУпАП, належним чином не мотивував свого висновку про винуватість позивача, що є порушенням вимог ст.7,245,252,280,283 КУпАП.

Так, приймаючи рішення про накладання на позивача адміністративного стягнення, уповноважена посадова особа відповідача ОСОБА_4 зазначив, що під час складання адміністративного протоколу ОСОБА_1 повідомив, «що військово облікові документи забув з власної неуважності в іншому автомобілі», проте таке посилання суперечить принципу презумпції невинуватості, в силу якого, як вже зазначалось, обов`язок доведення вини особи покладається на відповідну посадову особу уповноваженого органу, який виявив факт адміністративного правопорушення.

Сам по собі факт визнання особою певних обставин під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо інкримінованого діяння не може розцінюватися як достатній та безумовний доказ правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних, допустимих і достовірних доказів. Таке визнання не звільняє відповідача від обов`язку доведення правомірності прийнятого ним рішення.

Посилання в оскаржуваній постанові уповноваженою посадовою особою відповідача на рапорт поліцейського УПП в Миколаївській області, як на належний, допустимий, достовірний та достатній доказ винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні, теж є безпідставним.

Суд зауважує, що рапорт службової особи сам по собі не є безумовним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення та підлягає оцінці лише у сукупності з іншими належними й допустимими доказами, поданими суду. Більш того ненадання зазначеного рапорту для безпосереднього дослідження судом, позбавляє суд можливості перевірити його зміст, спосіб отримання та відповідність вимогам допустимості і достовірності доказів.

В протоколі про адміністративне правопорушення, в оскаржуваній постанові не зазначено і суду не надано інших жодних належних та допустимих доказів, які б достовірно та беззаперечно доводили винуватість позивача в зазначеному адміністративному правопорушенні, зокрема, фото- і відеоматеріалів фіксації процесу перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, обов`язковість застосування яких прямо передбачена ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також п.52 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ №560 від 16.05.2024.

Крім того, суд враховує, що у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, положення, зокрема, ст.210-1 КУпАП не застосовуються.

Отже, з урахуванням вказаного, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, належними, допустимими та беззаперечними доказами «поза розумним сумнівом» не доведена, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на його користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що оскаржувана постанова про накладання адміністративного стягнення на позивача ОСОБА_1 є протиправною і підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративні правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно нього закриттю на підставі п.1 ст.247КУпАП .

Таким чином, позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вказаного, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь позивача сплачений ним за подання цього адміністративного позову через систему «Електронний суд» судовий збір в сумі 532,48 грн з розрахунку 3328 грн х 0,2 х 0,8.

Керуючись ст.2,5,9,72-79,90,121,242-246,262,268-272,286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_4 № 880 від 05.09.2025 про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 48 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя М.В.Сидорова