Справа № 320/19433/23
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2026-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відвід (самовідвід) судді

06 лютого 2026 року Київ 320/19433/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Горобцова Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву позивача про відвід судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Апарату Ради національної безпеки і оборони України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Апарату Ради національної безпеки і оборони України, в якому позивач просить суд:

- стягнути з Апарату Ради національної безпеки і оборони України на користь ОСОБА_1 :

- середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 18.05.2021 по 04.05.2023 в сумі 2 155 759, 15 грн;

- заборгованість з оплати за надані дні відпустки та компенсації за невикористані дні відпустки в сумі 1 318 347, 53 грн;

- допомоги відповідно до вимог статті 57 Закону України «Про державну службу» в розмірі середньомісячної заробітної плати в сумі 227 370 грн;

- середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 23.05.2022 по день постановлення судом рішення, в порядку ст. 117 Кодексу законів про працю України, з розрахунку 677, 70 грн в день, що на момент складання позовної заяви становило 9 487,80 грн. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 позовну заяву залишено без руху.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 позов задоволено частково: стягнуто з Апарату Ради національної безпеки і оборони України (; адреса: вул. Банкова, 11, м. Київ, 01220) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 18.05.2021 по 04.05.2023 в сумі 2 155 759, 15 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2025 апеляційні скарги ОСОБА_1 та Апарату Ради національної безпеки і оборони України залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 без змін.

17.03.2025 позивачу видано два виконавчі листи по справі №320/19433/23.

Не погодившись з судовими рішеннями суду в частині відмови у задоволенні позову, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10.03.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі № 320/19433/23.

Витребувано із Київського окружного адміністративного суду справу №320/19433/23.

18.03.2025 на виконання ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду №К/990/6381/25 від 10 березня 2025 року Київським окружним адміністративним судом направлено адміністративну справу №320/19433/23 за позовом ОСОБА_1 до Рада національної безпеки і оборони України про зобов`язання вчинити певні дії.

02.06.2025 ОСОБА_1 до Київського окружного адміністративного суду подано заяву, де просив суд встановити судовий контроль за виконанням рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 року у справі №320/19433/23, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2025, зобов`язавши Апарат Ради національної безпеки та оборони України подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення щодо стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 18.05.2021 по 04.05.2023 в сумі 2 155 759 (два мільйони сто п`ятдесят п`ять тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять) грн 15 коп., а також судових витрат із сплати судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

06.06.2025 ОСОБА_1 до Київського окружного адміністративного суду подано заяву, де просив суд встановити судовий контроль за виконанням рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 року у справі №320/19433/23, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2025, зобов`язавши Апарат Ради національної безпеки та оборони України подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення щодо стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 18.05.2021 по 04.05.2023 в сумі 2 155 759 (два мільйони сто п`ятдесят п`ять тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять) грн 15 коп., а також судових витрат із сплати судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. Витребувати від Апарату Ради національної безпеки та оборони України (01220, м. Київ, вул. Банкова, 11, ) інформацію про:- визначення та надання Апаратом РНБОУ до Державної казначейської служби України кодів класифікації видатків бюджету та рахунків для проведення безспірного списання коштів по заборгованості за рішенням суду, відповідно до вимог Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45). Якщо, ні, то які причини?; - номера рахунків згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку в державному секторі, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2013 № 1203, на яких обліковуються суми Заборгованості за рішенням суду;- чи подаються Апаратом РНБОУ, починаючи з лютого 2025 року, стосовно заборгованості за рішенням суду статистичні звіти за Формою державного статистичного спостереження № 3-борг (місячна) «Звіт про заборгованість з оплати праці», затвердженою наказом Державної служби статистики 15.04.2024 № 115? Якщо, ні, то які причини?;- помісячний розпис відкритих Апарату РНБОУ на 2025 рік бюджетних асигнувань, що передбачені у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, по коду економічної класифікації видатків 2800 «Інші поточні видатки».

06.06.2025 ОСОБА_1 до Київського окружного адміністративного суду подано заяву, де просив суд визнати протиправною бездіяльність Апарату Ради національної безпеки та оборони України (01220, м. Київ, вул. Банкова, 11, ) щодо невиконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі №320/19433/23, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2025.

Постановити окрему ухвалу стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, а саме ч. 3 ст. 382 КК України, яку направити до Державного бюро розслідувань (вул. Симона Петлюри, буд. 15, місто Київ, 01032).

Від позивача 05.02.2026 до Київського окружного адміністративного суду надійшла заява про відвід судді Горобцової Я.В., з підстав порушення строків розгляду клопотання про встановлення судового контролю, яка канцелярією суду передана судді Горобцовій Я.В., 06.02.2026.

В обґрунтування обставин, за яких суддя Горобцова Я.В. в подальшому не може брати участь у розгляді адміністративної справи №320/19433/23, позивач вказує, що розгляд питання про відвід судді Горобцової Я.В, є виконанням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо заперечення принципу неупередженості і має бути максимально безстороннім та об`єктивним з метою усунути будь - які сумніви в забезпеченні незалежного доступу людини до правосуддя та принципу справедливості самого судочинства.

Розглянувши подану заяву, вивчивши доводи, наведені заявником на її обґрунтування, суд дійшов до наступного.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якою регламентовано, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість.

Таким чином, виходячи з аналізу викладених вище обставин, суд зазначає, що відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

При цьому, частиною четвертою статті 36 КАС України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Таким чином, з урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що головною метою відводу/самовідводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи; запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 у рішенні Європейського суду з прав людини «Ветштайн проти Швейцарії» викладено правовий висновок відповідно до якого суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2009 у справі «Білуха проти України» зазначено, що у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до Основних принципів незалежності судових органів (схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 та 13.12.1985), незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її. При цьому, не повинно мати місця неправомірне чи несанкціоноване втручання в процес правосуддя.

Згідно Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, не зважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їхні причини.

З аналізу практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), вбачається, що останнім визначено концептуальні підходи до тлумачення статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

На думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової цього поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлено наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказано, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість чи порушення принципу безсторонності.

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

З урахуванням доводів, викладених в заяві позивача про відвід судді Горобцової Я.В., від розгляду клопотання про встановлення судового контролю, судом не встановлено підстав, передбачених ст. ст. 36, 37 КАС України, які б перешкоджали приймати участь у розгляді вказаної заяви судді чи свідчили б про її упередженість.

Жодних доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду клопотання про встановлення судового контролю або наявність обставин, які викликають сумнів у її неупередженості при розгляді зазначеного клопотання, заявником не надано і з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не встановлено.

Суд зазначає, що розгляд судом клопотання про встановлення судового контролю поза межами строків, визначених КАС України, зумовлений надмірною навантаженістю суддів Київського окружного адміністративного суду внаслідок ліквідації Окружного адміністративного суду міста Києва. Так, після ліквідації Окружного адміністративного суду міста Києва виникла потреба у розподілі справ, які перебували у його провадженні, між суддями Київського окружного адміністративного суду. Цей процес призвів до значного збільшення навантаження на суддів, які вже й так мали у провадженні справи.

Крім того, поточне надходження нових позовів та матеріалів, у зв`язку зі зміною територіальної підсудності, збільшилося в декілька разів.

За інформацією Ради суддів України, розміщеною на офіційному веб-сайті, орієнтовна нормативна чисельність суддів Київського окружного адміністративного суду за даними звітності за І півріччя 2025 року - 383 (https://rsu.gov.ua/oas-2025_2-maps), за даними звітності за 9 місяців 2024 року - 372 (https://rsu.gov.ua/oas-2025_3-maps). У той же час, чисельність суддів відповідно до наказів ДСА та рішення ВРП - 25.

Наразі судді Київського окружного адміністративного суду знаходяться в ситуації, в якій вони не можуть дотримуватися процесуальних строків розгляду справ (заяв/клопотань) з об`єктивних причин. Усі судді Київського окружного адміністративного суду докладають значних зусиль та роблять все можливе, щоб забезпечити справедливий, якісний і своєчасний розгляд справ (заяв/клопотань).

Відтак, порушення строків розгляду даної справи не може свідчити про упередженість чи зацікавленість судді під час розгляду справи

Суд зауважує, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності такого судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 в адміністративній справі №800/592/17, від 01.10.2018 в адміністративній справі №9901/673/18 та від 04.10.2018.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною одинадцятою статті 40 КАС України визначено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність передати матеріали справи для вирішення питання про відвід.

Керуючись статтями 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Горобцової Я.В. в адміністративній справі №320/19433/23 - відмовити.

2. Передати адміністративну справу №320/19433/23 до відділу документального забезпечення та контролю Київського окружного адміністративного суду для вирішення питання про відвід судді в порядку, встановленому частиною четвертою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України іншим суддею, визначеним згідно статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення. Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняті за наслідками розгляду справи.

Суддя Я.В. Горобцова