Справа № 580/428/26
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2026-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

06 лютого 2026 року Справа № 580/428/26
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової перевірив матеріали адміністративної справи № 580/428/26 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, постановив ухвалу.

16.01.2026 вх.№2377/26 представник позивача у позовній заяві просить:

-визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про відмову ОСОБА_1 у звільненні з військової служби за пунктом г) через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) частини 4, абзацом 6 (військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України) пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України ««Про військовий обов`язок і військову службу»;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби за пунктом г) через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) частини 4, абзацом 6 (військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України) пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

21.01.2026 суд позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху для надання: обгрунтування змісту і характеру порушеного права позивача у спірних правовідносинах обраним Відповідачем; докази направлення та/або вручення рапорту з поясненням скерування рапорту до відповідної особи з покликанням на нормативно-правові акти під час проходження військової служби та з наданням відомостей про складання присяги; копії рапорту з додатками та відміткою про вручення/отримання.

26.01.2026 вх.№ 3893/26 до суду надійшла заява про усунення недоліків, проте жодного додатка не було надано і повідомлено, що за результатом розгляду рапорту (без дати) у листі від 14.01.2026 №08/810-26-вих поінформовано, що підстав для звільнення з військової служби у запас немає. У заяві вказано: у Позивача є малолітня дитина, що підтверджено рішенням Малиновського районного суду міста Одеси у справі №521/9102/17, однак у наданій копії з копії щодо дати набрання законної сили наявна печатка іншого суду: Хаджибейського районного суду міста Одеси, що потребує пояснення представником Позивача.

02.02.2026 суд продовжив процесуальний строк для усунення недоліків адміністративного позову на три дні для надання копії довідки територіальної громади про зареєстроване місце проживання Позивача; оформлення відомостей стосовно представника з дотриманням вимог п.2 ч.5, ч.6 ст.160 КАС України; надання доказів про втручання у яке право Позивача під час розгляду рапорту; обгрунтування залучення матері дитини учасником справи; повідомлення про дотримання/недотримання обраним адміністративним органом ч.4 ст.6 Закону України «Про адміністративну процедуру» у спірних правовідносинах, позаяк не надані докази на підтвердження самостійного виховання дитини під час військової служби у контексті обгрунтування обраного способу захисту.

06.02.2026 вх.№ 6198/26 адвокат доклав зусиль для усунення недоліків та інформування суду про свою позицію щодо встановлених недоліків, повідомивши про таке: зареєстроване місце проживання Позивача немає значення для вирішення питання підсудності, на думку Позивача рішення у даній справі не може вплинути на права та обов`язки матері дитини - спір вирішений у справі №521/9102/17, проте копія з копії рішення засвідчені іншим судом без надання обгрунтування щодо належності наданого доказу.

На положення Сімейного й Цивільного кодексів України, за якими дитина з 14 років може вільно обирати собі місце проживання з кимось із батьків, які мають власне житло. Суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років, за позовом когось із батьків, оскільки право вибору місця проживання надано законом самій дитині (постанова ВС у справі № 592/7624/22). Підстави для визначення судом місця проживання неповнолітнього з батьком відсутні (постанова апеляційного суду у справі № 676/1236/24).

Оскільки рішення суду у майбутньому може вплинути на права та обов`язки матері дитини, то належить надати додатковий час для усунення виявлених недоліків з наданням пояснення засвідчення копії рішення одного суду іншим судом з повідомленням чи вносилось таке рішення в ЄДРСР.

Згідно з частиною 5 статті 161 КАС України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання.

Принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, що не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Верховний Суд у справі № 640/11938/20 зазначає: порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого поданий позов.

Позивач не вказує особу, яка опікується дитиною під час проходження батьком служби і не надає доказів на підтвердження позбавлення матері батьківський прав, яка стверджувала перед судом (згідно рішення суду - повний текст 27.04.2021) як Позивач: дитина знаходиться на її утриманні.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, що за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

ВС у справі № 359/6726/20 зазначив: дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, що стосуються її життя. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків.

У постанові Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 727/3856/18 зазначено, що згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини.

Представник позивача не виконав вимоги ухвали щодо оформлення відомостей стосовно представника з дотриманням вимог п.2 ч.5, ч.6 ст.160 КАС України.

Обов`язок з визначення (формулювання) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладений на позивача, саме для цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що міститься в статті 160 КАС України. Тобто визначитися з предметом спору має саме позивач, оскільки він є ініціатором судового процесу, а суд створює умови для реалізації ним процесуальних прав сторони спору. Аналогічні правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 826/16958/17.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч.2 ст.121 КАС України).

Верховний Суд № 826/9751/14 ЄДРСР 100973142 звертає увагу на те, що саме з метою виконання завдання адміністративного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя.

Керуючись ст.121, 241-243, 248, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити Позивачу процесуальний строк додатково на п`ять днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалах від 21.01.2026, 02.02.2026, 06.02.2026.

Роз`яснити Позивачу, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами (ч.4 ст.45 КАС України).

Копію ухвали направити представнику Позивача.

СуддяЛариса ТРОФІМОВА