Справа № 320/20054/25
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року м. Київ справа №320/20054/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Парненко В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу № Ф-69443-2615 У від 05.12.2023 ГУ ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011);

- зобов`язати ГУ ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011) вилучити з інтегрованої картки платника податків відомості щодо наявності боргу зі сплати Єдиного внеску у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків: НОМЕР_1 , у розмірі 54 295,44 грн.

В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що 13.04.2025 ним отримано повідомлення з банку про блокування рахунку на підставі виконавчого провадження № 77776056, яке відкрито на підставі вимоги про сплату боргу №Ф-69443-2615 У від 05.12.2023 зі сплати єдиного внеску в розмірі 54 295,44 грн ГУ ДПС у м. Києві, яку було подано останнім до виконання 19.02.2025. Позивач наголосив, що підприємницьку діяльність припинив ще у 2020 році, фактично не здійснював підприємницьку діяльність, а перебував у трудових відносинах з різними підприємствами, у зв`язку з чим у нього не може бути жодних заборгованостей зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки податки, у тому числі і збір із ЄСВ, за нього сплачували роботодавці. Крім того, позивач зазначив, що відповідач у вимозі не вказує період нарахування єдиного соціального внеску.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/20054/25 передана до розгляду судді Парненко В.С.

18.04.2025 через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 поновлено позивачу строк звернення до суду з даним позовом, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №320/20054/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; витребувано у відповідача докази у справі, а саме: відомості щодо розміру та періоду формування боргу зі сплати Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до відомостей, які містяться в інтегрованій картці платника податку ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків: НОМЕР_1 ).

Ухвалою про забезпечення позову від 23.04.2025 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі шляхом зупинення стягнення на підставі вимоги про сплату боргу №Ф-69443-2615 У від 05.12.2023 Головного управління ДПС у м. Києві до набрання законної сили судовим рішенням у справі №320/20054/25.

Правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не скористався.

Однак, відповідач 23.05.2025 подав заяву, згідно якої пояснив, що у ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за кодом платежу 71040000 (єдиний внесок для ФОП, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) в ІКП обліковуються нарахування в автоматичному режимі за II квартал 2015 року IV квартал 2017 року в розмірі мінімального страхового внеску за кожен місяць на загальну суму 16 093,13 гривень. За вищезазначений період сплата єдиного внеску за кодом платежу 71040000 здійснювалась частково, у зв`язку з чим, станом на дату надання письмових пояснень в інтегрованій картці ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) обліковується недоїмка у сумі 50 942, 99 грн. Враховуючи наявність заборгованості з єдиного соціального внеску в ІКП ОСОБА_1 станом на 30.11.2023 у сумі 52 295,44 грн, засобами інформаційно -комунікаційної системи Головного управління ДПС у м. Києві в автоматичному режимі сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску № Ф-69443-2615 від 05.12.2023, яку направлено на податкову адресу позивача. На виконання вимог ухвали від 23.04.2025 відповідач надав інформацію з інтегрованої картки платника.

Також матеріали справи містять додаткові пояснення від позивача, у яких останній зазначив, що відповідач надав суду лише заяву з матеріалами на виконання вимог ухвали суду від 23.04.2025, проте не надав суду відзиву на адміністративний позов, у зв`язку з чим це може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

05.02.2026 від відповідача надійшла заява про долучення до матеріалів прави доказів (інтегровану картку платника податку).

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до реєстраційних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) з 05.08.2010 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у м. Києві (ДПІ у Дарницькому районі).

Згідно даних інформаційно-комунікаційної системи, наданих відповідачем на вимогу суду, станом на 29.11.2023 в ІКП ФОП ОСОБА_1 рахується заборгованість з єдиного внеску у сумі 50 942,99 грн, з яких:

- донараховано штрафних санкцій по єдиному внеску за актом поточного року; Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування або своєчасно не нарахованого єдиного внеску (Дод. 10) № від 27.09.2023 в сумі 15 222,86 грн;

- донараховано штрафні санкції за актом перевірки (поточний рік); Податкове повідомлення-рішення (форма «ПС») № від 27.09.2023 в сумі 1 190,00 грн;

- донараховано єдиного внеску за актом поточного року; Вимога про сплату боргу (недоїмки) для фізичної особи №Ф-60284 від 27.09.2023 в сумі 34 530,13 грн.

Разом з тим, відомостей щодо розміру та періоду формування боргу зі сплати Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідачем на вимогу суду не надано.

Головним управління ДПС у м. Києві було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ф-69443-2615 У від 05.12.2023 на загальну суму 19 765,31 грн., з них штрафів 19 253,07 грн. та пені - 512,24 грн пені.

Вважаючи свої права порушеними зазначеною вище вимогою, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (в редакції, чинній на час виникнення між сторонами спірних відносин).

Правові і організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI (далі- Закон №2464-VI, в редакції, чинній на момент винесення спірної вимоги).

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону №2464-VI, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Згідно із п. 10 ст. 1 Закону №2464-VI, страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Платниками єдиного внеску є:

1) роботодавці:

підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) ( абз. 1,3 п. 1 ст. 4 Закону №2464-VI).

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464 з-поміж інших платників єдиного внеску визначено й фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 та пункту 3 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Верховний Суд вже неодноразово вирішував зазначене питання.

Зокрема, у постановах від 27 листопада 2019 року (справа № 160/3114/19), від 4 грудня 2019 року (справа №440/2149/19), від 23 січня 2020 року (справа № 480/4656/18) висловлено правову позицію, що «платниками єдиного соціального внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою господарської діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Отже, особа, яка провадить господарську діяльність, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ.

При цьому, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте, за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування».

Наведене правове регулювання дає підстави для висновку, що з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи-підприємці, проте, фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Відтак, з урахуванням наведеного, суд при вирішенні спору повинен, зокрема, перевірити обставини щодо: наявності у позивача статусу фізичної особи-підприємця; здійснення ним підприємницької діяльності та отримання ним доходу у періоді, за який податковим органом нарахований єдиний внесок; нарахування та сплати роботодавцем за позивача, як за застрахованої особи, єдиного внеску в розмірі не меншому мінімального страхового внеску на місяць.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 р. у справі № 440/2149/19 (адміністративне провадження № К/9901/28514/19).

Як встановлено судом, згідно відкритих даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач перебував у статусі фізичної особи-підприємця з 03.08.2010 по 28.12.2020.

Також судом встановлено, що відповідно до відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування - індивідуальні відомості про застраховану особу щодо ОСОБА_1 (форма ОК-5 та форма ОК-7), у період з вересня 2003 року до вересня 2004 року включно позивач працював на «Заводі залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської» (); у період з березня 2006 року до квітня 2006 року включно ОВК ТВО №223 (); у період з квітня 2007 року до червня 2007 року включно у ТОВ «ЛАРІКС» Фірма (); у період з січня 2008 року до березня 2008 включно, травень 2008 року у Будівельно-монтажне управління ВАТ «ПІВНІЧУКРГЕОЛОГІЯ» (); у період з травня 2008 року до січня 2010 року включно у ТОВ «Будівельно-монтажне управління імені Набільського» (); у період з червня 2016 року до січня 2017 року включно у ТОВ «ПЕТ ОІЛ» (); у період з березня 2017 року до грудня 2017 року включно у ТОВ «НАФТА-РЕСУРС» (); у період з січня 2018 року до грудня 2020 року включно як самозайнята особа ОСОБА_1 (ід.код НОМЕР_2 ); паралельно у період з лютого 2019 року до березня 2020 року включно; вересня 2021 року до січня 2022 року включно; червень 2022 року; з серпня 2022 року до липня 2023 року включно; з січня 2025 року до лютого 2025 року включно у ТОВ «АЗС БОЧКА» (); у період з вересня 2021 до лютого 2022 року включно; з червня 2022 року до серпня 2023 року включно, з квітня 2024 року до лютого 2025 року у ТОВ «НАФТА-РЕСУРС» ().

Згідно з п. 9 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (у редакції на час виникнення спірних відносин), фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Водночас, судом встановлено, що позивач, будучи фізичною особою-підприємцем був працевлаштований у інших роботодавців не у всі періоди здійснення останнім підприємницької діяльності.

Так, з матеріалів справи вбачається наступне:

- у період з червня 2016 року до січня 2017 року включно позивач був працевлаштований у ТОВ «ПЕТ ОІЛ» ();

- у період з березня 2017 року до грудня 2017 року включно у ТОВ «НАФТА-РЕСУРС» ();

- у період з січня 2018 року до грудня 2020 року включно позивач здійснював діяльність як фізична особа-підприємець особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ). (В даний період позивач щомісячно здійснював оплату ЄСВ самостійно, крім березня, квітня та травня 2020 року. В березні 2020 року оплата ЄСВ була здійснена роботодавцем «АЗС БОЧКА» ();

- водночас у період з лютого 2019 року до березня 2020 року включно - у ТОВ «АЗС БОЧКА» ().

Дані щодо сплати (несплати) Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з серпня 2010 року до травня 2016 року сторонами суду не надали.

Факт сплати страхових внесків за позивача роботодавцями у зазначені періоди підтверджується інформацією з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування «Індивідуальні відомості про застраховану особу» форми ОК-5, що містяться в матеріалах справи.

Згідно наданих суду 05.02.2026 відповідачем даних інтегрованої картки платника податків щодо ОСОБА_1 (ід.код НОМЕР_2 ), останнім зазначена лише інформація станом на 09.11.2023 (сума 15 222,86 грн), 13.11.2023 (сума 1 190,00 грн) та 29.11.2023 (сума 34 530,13 грн). Сальдо недоїмки станом на 31.12.2025 50 942,99 грн.

Разом з тим, відповідачем лише частково виконано вимоги суду, зазначені в ухвалі від 23.04.2025 та не надано в повному обсязі інформації щодо періоду формування боргу зі сплати Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платником податку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, податковим органом не враховано сплату Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування роботодавцями позивача, як і не враховано період, коли оплата здійснювалась одночасно і роботодавцем позивача, і позивачем як суб`єктом підприємницької діяльності, а отже, безпідставно враховано означені сплати до заборгованості, яка включена в оскаржувану податкову вимогу.

Крім того, судом встановлено, що податковим органом при здійсненні розрахунків та прийнятті спірного рішення не враховано періоди несплати позивачем єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування протягом усього часу здійснення ним підприємницької діяльності, тобто за періоди, коли позивач самостійно не сплачував єдиний внесок та коли роботодавці також не здійснювали його сплату за позивача як за застраховану особу, що свідчить про неповноту проведених податковим органом розрахунків.

Разом з тим, з огляду на межі дискреційних повноважень суду, останній не має можливості самостійно розраховувати суму боргу зі сплати Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у періоди несплати зазначено внеску, коли позивач не був працевлаштований та за нього не здійснювались оплати внеску як за застраховану особу, так і не сплачувався позивачем самостійно, як фізичною особою-підприємцем.

Тому суд вважає за необхідне скасувати податкову вимогу про сплату боргу № Ф-69443-2615 У від 05.12.2023 повністю, позаяк, сума боргу розрахована відповідачем невірно, що встановлено судовим розглядом справи.

В контексті спірних правовідносин суд зазначає, що за наслідками розгляду даної справи податковий орган не буде позбавлений можливості щодо розрахування суми боргу зі сплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням висновків суду, в тому числі і винесення нової податкової вимоги.

Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною та скасування вимоги та зобов`язання вчинити певні дії шляхом визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу № Ф-69443-2615 У від 05.12.2023 ГУ ДПС у місті Києві слід задовольнити.

При цьому, щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання Головного управління ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011) вилучити з інтегрованої картки платника податків відомості щодо наявності боргу зі сплати Єдиного внеску у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків: НОМЕР_1 , у розмірі 54 295,44 грн, суд зазначає наступне.

Оперативний облік податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування контролюючими органами здійснюється відповідно до Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок), який затверджено наказом Міністерством фінансів України від 12.01.2021 р. № 5.

Приписами пункту 4 розділу V Порядку встановлено, що працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних ІКС ДПС вносять дані до ІКС ДПС, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених ІКС ДПС із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.

Відображенню в ІКС ДПС підлягають матеріали, які зареєстровані в ІКС ДПС, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій. Такими матеріалами є: скарга (заява) платника податків; рішення про результати розгляду скарги (заяви); ухвала суду про відкриття провадження; рішення суду, прийняте по суті.

Статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) («Скасовується в судовому порядку» / «Вручено, судовий розгляд»).

У підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється на «Скасовується в судовому порядку» / «Вручено, судовий розгляд».

У разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Скасовується в судовому порядку»), то в ІКП відображення первинних показників оперативного обліку щодо донарахування/зменшення суми не проводиться.

Інформація, внесена та збережена працівниками підрозділів адміністративного/судового оскарження до ІКС ДПС податкових органів, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та ІКС ДПС податкових органів, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, щоденно автоматично відображається в реєстрі «Апеляційне та судове оскарження» підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Працівники підрозділів, які проводять контрольно-перевірочні заходи, щоденно опрацьовують інформацію, завантажену в підсистему, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи з ІКС ДПС, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскаржень.

Відтак, в силу положень вищевказаного порядку, працівники контролюючого органу мають можливість виключати з ІКП суми донарахувань та змінювати стан рішень контролюючого органу, якими визначено вказані суми зобов`язань.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 825/999/17, від 26 лютого 2019 року у справі № 805/4374/15-а, від 25 березня 2020 року у справі № 826/9288/18, від 28 жовтня 2022 року у справі № 200/5487/21, від 02 березня 2023 року у справі № 826/23604/15.

Оскільки фактичний стан розрахунків з бюджетом відповідачем в межах даної справи не доведено, суд вважає за можливе зобов`язати ГУ ДПС у місті Києві внести зміни в інтегровану картку платників податків ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків: НОМЕР_1 шляхом виключення нарахованої Головним управлінням ДПС у місті Києві недоїмки з єдиного внеску 54 295,44 грн.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління…".

Однак під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, а отже, не довів правомірність такого рішення.

Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір на суму 2 422,40 грн (платіжна інструкція від 18.04.2025).

Таким чином, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 2 422,40 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ДПС у місті Києві.

Також позивачем у позові заявлено орієнтовний розмір витрат на правову допомогу у розмірі 7 100,00 грн, з приводу чого суд зазначає, що дане питання може бути вирішено в порядку та строки , передбачені ч. 7 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити;

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу № Ф-69443-2615 У від 05.12.2023 ГУ ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011);

Зобов`язати ГУ ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011) вилучити з інтегрованої картки платника податків відомості щодо наявності боргу зі сплати Єдиного внеску у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків: НОМЕР_1 , у розмірі 54 295,44 грн;

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.