Справа № 320/5832/26
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

09 лютого 2026 року м. Київ 320/5832/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лиска І.Г., розглянувши позовну заяву Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінд Солар Енерджі-3», про встановлення тимчасового обмеження у праві віїзду,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду 09.02.2026 звернулось Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінд Солар Енерджі-3», в якому просить суд:

- встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України керівнику ТОВ "Вінд Солар Енерджі-3" Адреса: 01003, м. Київ, Голосіївський р-н, вул. Жилянська, 9-11, Код ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до погашення ТОВАРИСТВОМ податкового боргу в сумі 1107421,19 грн.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали позовної заяви на предмет дотримання вимог встановлених процесуальним законом, суд дійшов висновку, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Згідно з пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України (далі - ПК України) у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до абзацу першого пункту 87.13 статті 87 ПК України у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.

Відповідно до пункту 87.14 статті 87 ПК України закінчення дії тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника здійснюється у разі погашення суми податкового боргу, зазначеної у рішенні суду, у зв`язку з якою було застосовано таке обмеження, або у разі отримання інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про зміну керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника, або у разі початку судових процедур у справах про банкрутство стосовно такого боржника.

При цьому статтю 87 ПК України доповнено наведеними вище пунктами 87.13 та 87.14 згідно із Законом України від 30 листопада 2021 року № 1914-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень», який набрав чинності з 01 січня 2022 року (далі - Закон № 1914-IX).

Позивач звернувся до суду з цим позовом саме на підставі положень вказаної статті, а також статті 289-2 КАС України.

Частиною першою статті 289-2 КАС України встановлено, що у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.

Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Суд акцентує увагу на тому, що наведена норма чітко встановлює момент початку перебігу строку для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень: саме з дня виникнення підстав, які наділяють його правом на подання визначених законом позовних вимог. Такими підставами слід вважати об`єктивно визначені обставини, за наявності яких суб`єкт владних повноважень усвідомлює або повинен усвідомлювати факт порушення публічного інтересу, на захист якого спрямований відповідний адміністративний позов. При цьому слід виходити з того, що строк звернення до суду не може визначатися на розсуд суб`єкта владних повноважень чи пов`язуватися з будь-якими суб`єктивними чинниками, такими як момент прийняття внутрішніх рішень чи отримання додаткових роз`яснень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указана норма Основного Закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. При цьому, вжите законодавцем формулювання «на підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. «У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. «У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби. А тому контролюючий орган чи інші суб`єкти владних повноважень не можуть самостійно «розтягувати» строки, визначені законом. Це прямо пов`язано з принципом, що суб`єкт владних повноважень «зв`язаний законом» і діє лише у межах строків, які встановив законодавець.

Встановлення строків звернення до суду з позовом законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (заява № 28249/95) зазначено, що "право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, законодавець передбачив об`єктивний критерій для обчислення строку звернення до адміністративного суду, який забезпечує належну реалізацію принципів юридичної визначеності, стабільності правовідносин та оперативності у вирішенні публічно-правових спорів. Недотримання цього строку позбавляє суб`єкта владних повноважень можливості реалізувати своє право на судовий захист, якщо не буде встановлено наявності поважних причин для його поновлення. Вказане забезпечує рівність інтересів суб`єктів владних повноважень та інших учасників адміністративного процесу, сприяє дисциплінованості та прогнозованості діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, унеможливлює зловживання процесуальними правами та гарантує ефективний судовий захист прав і законних інтересів усіх учасників правовідносин.

Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2024 року у справі № 120/2322/24 дійшов висновку, що норми статті 289-2 КАС України не встановлюють окремих строків звернення до суду, не визначають інших вимог до позовної заяви, відмінних від тих, які передбачені загальними нормами КАС України, як і не встановлюють іншої, особливої процедури розгляду таких заяв, що свідчить про те, що звернення в порядку статті 289-2 КАС України з позовною заявою про обмеження виїзду керівника платника податків за кордон відбувається в загальному порядку, в тому числі і за загальними строками звернення до суду.

При цьому, правові підстави для звернення до суду згідно зі статтею 289-2 КАС України щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України виникають через 240 днів від дня вручення платнику податків податкової вимоги, а відповідні повноваження повинні бути реалізовані контролюючим органом в межах тримісячного строку, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України.

Відповідно до позовної заяви, підставою для застосування обмежувальних заходів щодо керівника юридичної особи позивач зазначає податкову вимогу форми "Ю" № 3427-54 від 05.03.2020, яка була вручена платнику.

Позивач вказує на те, що 19.01.2022 було винесено рішення керівника контролюючого органу №44/06-30-13-06 про стягнення коштів платника податків ТОВ «Вінд Солар Енерджі-3» з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

На виконання вищевказаного рішення про стягнення коштів платника податків від 19.01.2022 №44/06-30-13-06, податковим органом вживались заходи щодо стягнення податкового боргу ТОВ «Вінд Солар Енерджі-3», шляхом направлення платіжних інструкції до банків, які обслуговують розрахункові рахунки ТОВ «Вінд Солар Енерджі-3», однак такі платіжні інструкції були повернуті банком без виконання.

Проте, суд звертає увагу позивача на те, що з урахуванням вищевказаних обставин в матеріалах справи відсутні відомості щодо строку, з якого, на думку контролюючого органу, у нього виникли підстави для застосування обмежувальних заходів щодо керівника юридичної особи.

У свою чергу, ненадання таких відомостей позбавляє суд можливості встановити момент виникнення відповідних правовідносин, а відтак і перевірити правомірність дій контролюючого орган у контексті дотримання вимог законодавства при застосуванні такого обмежувального заходу.

Відсутність чіткої вказівки на початок перебігу строку унеможливлює належну оцінку як фактичних обставин справи, так і правових підстав для застосування обмежувального заходу.

Таким чином, суд констатує, що позовна заява не містить обґрунтувань та доказів, які підтверджують дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом, який становить три місяці з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску відповідно до частини шостої статті 161 КАС України.

Також суд зазначає, що 23.09.2025, 13.10.2025 та 16.10.2025 Головним управлінням ДПС у Житомирській області до Київського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" було подано аналогічні позовні заяви до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінд Солар Енерджі-3», про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, поданої в порядку статті 289-2 КАС України (адміністративні справи №№320/49308/25, 320/50690/25, 320/51233/25) з аналогічним обгрунтуванням позовних вимог, як і у справі №320/5832/26.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 03.10.2025 у справі №320/49308/25 (суддя Войтович І.І.), від 13.10.2025 у справі №320/50690/25 (суддя Кушнова А.О.) та від 16.10.2025 у справі №320/51233/25 (суддя Панченко Н.Д.) позовні заяви залишені без руху через невідповідність останніх вимогам КАС України, та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Відповідно до ухвал суду недоліки ГУ ДПС у Житомирській області потрібно було усунути шляхом подання уточненої позовної заяви із зазначенням обставин, з якими позивач пов`язує відлік строку звернення до суду з даним позовом; у разі пропуску тримісячного строку звернення до суду, подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення із зазначенням підстав для його поновлення за весь період його пропуску, а також доказів поважності причин такого пропуску.

В подальшому, ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 03.10.2025 у справі №320/49308/25 (суддя Войтович І.І.) від 14.10.2025 у справі №320/50690/25 (суддя Кушнова А.О.) та від 17.10.2025 у справі №320/51233/25 (суддя Панченко Н.Д.) позовну заяву Головного управління ДПС у Житомирській області до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінд Солар Енерджі-3» про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, повернуто позивачу відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України.

Зі змісту вказаних ухвал про повернення позову вбачається, що підставою повернення позовної заяви слугувало те, що жодних обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом, позивачем не вказано і доказів на їх підтвердження в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, у вищевказаних судових рішення (ухвали Київського окружного адміністративного суду від 03.10.2025 у справі №320/49308/25, від 14.10.2025 у справі №320/50690/25 та від 17.10.2025 у справі 320/51233/25) так само викладений висновок про те, що позовна заява не містить обґрунтувань та доказів, які підтверджують дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом, який становить три місяці відповідно до абзацу другого частини другої статті 122 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Суд зазначає, що ухвали Київського окружного адміністративного суду про повернення позовної заяви від 03.10.2025 у справі 320/49308/25 від 14.10.2025 у справі №320/50690/25 та від 17.10.2025 у справі 320/51233/25 набрали законної сили та не були оскаржені позивачем в апеляційному порядку.

Статтею 129 Конституції України обов`язковість рішень суду (до яких належать і ухвали) визначена як одна з основних засад судочинства.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно з частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Отже, відповідно до наведених законодавчих положень, вищевказане судове рішення, яке набрало законної сили, і в якому зафіксовано факт не надання позивачем відповідної обґрунтованої позовної заяви та доказів, які підтверджують дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом, є обов`язковим.

В той же час податковий орган, не оскаржуючи ухвали Київського окружного адміністративного суду про повернення позовної заяви від 03.10.2025 у справі 320/49308/25, від 14.10.2025 у справі №320/50690/25 та від 17.10.2025 у справі 320/51233/25, подав нову позовну заяву з тих самих підстав, не вказуючи нових обставин, обґрунтувань та доказів, які підтверджують дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом, який становить три місяці з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Також суд зазначає, що згідно з частиною 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються:

- зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

- у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, який має відповідати вимогам встановленим статтями 160, 161 КАС України.

Суд зазначає, що за частинами 1 та 2 статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;

4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;

11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

За частиною 9 статті 160 КАС України у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Дослідивши позовну заяву, судом встановлено, що у позовній заяві позивачем не зазначено всіх відомостей про відповідача, а саме не зазначено відомі номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти відповідача, а також не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін.

Крім того, в додатки до позовної заяви не надано документів на які здійснено посилання в позовній заяві.

Наведений недолік підлягає виправленню шляхом надання уточненої позовної заяви, яка має містити відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти відповідача, наявність або відсутність електронного кабінету сторін.

У позовній заяві позивач вказує як третю особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінд Солар Енерджі-3», адреса 01003, м.Київ, Голосіївський р-н, вул.Жилянська, 9-11, .

Зазначення позивачем у позовній заяві третьої особи, судом розцінюється як клопотання позивача про залучення такої третьої особи до участі в справі.

В той же час за сталою судовою практикою у даній категорії справ та з аналізу положень частини першої статті 289-2 КАС України, якою встановлено, що у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків [юридичній особі] податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України, слідує, що належними відповідачами у даній категорії справ є як юридична особа - платник податків, так і керівник юридичної особи, оскільки під час розгляду справи судом про тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи за межі України з`ясовується наявність у платника податків податкового боргу, для якого виконуються дві умови одночасно: сума податкового боргу перевищує 1 мільйон гривень, та цей податковий борг не був погашений протягом 240 календарних днів з дати вручення платнику податків податкової вимоги.

Відтак позивачу у порядку усунення недоліків позовної заяви слід визначити належних відповідачів, якими є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінд Солар Енерджі-3» та його керівник.

Недотримання позивачем даних вимог, які пред`являються до позовної заяви, не дозволяє суду в повній мірі здійснити підготовку справи до судового розгляду та відповідно відкрити провадження у справі.

Згідно з частинами першою, другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною другою статті 289-2 КАС України адміністративна справа, передбачена цією статтею, розглядається судом протягом 48 годин з дня подання відповідної позовної заяви.

Зважаючи на скорочені строки розгляду цієї категорії справ, які встановлені КАС України, позивачу необхідно надати час для усунення недоліків поданої позовної заяви до 10:00 год 10.02.2026. Керуючись статтею 169, 241, 243, 289-2 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області -залишити без руху.

Надати Головному управлінню ДПС у Житомирській області строк для усунення недоліків позовної заяви до 10:00 год 10.02.2026 шляхом подання уточненої позовної заяви із зазначенням у такій:

- обставин, обґрунтувань та доказів, які підтверджують дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом, який становить три місяці з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог; у разі пропуску тримісячного строку звернення до суду - подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення із зазначенням підстав для його поновлення за весь період його пропуску, а також доказів поважності причин такого пропуску;

- відомих номерів засобів зв`язку відповідача (відповідачів), адресу електронної пошти відповідача (відповідачів), наявність або відсутність електронного кабінету сторін;

- належним чином засвідчені докази на які здійснено посилання в позовній заяві;

- суб`єктного складу відповідачів, якими у такій категорії справ є як юридична особа - платник податків, так і її керівник (із доказами направлення такої уточненої позовної заяви на адресу належних відповідачів).

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати позивачу, зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Лиска І.Г.