Справа № 160/19001/25
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2026 року м.Дніпросправа № 160/19001/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі № 160/19001/25 (суддя Букіна Л.Є., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в письмовому провадженні) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач-1) в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (далі відповідач-2) виключити солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини.

Позовні вимоги було обґрунтовано тим, що відповідачами в супереч вимог чинного законодавства України вжито заходів щодо призову позивача на військову службу по мобілізації. Позивач стверджував, що мав право на відстрочку від проходження військової служби. Вважає, що дії і рішення відповідачів суперечать принципу верховенства права та не узгоджуються з чинним законодавством.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у даній справі в задоволенні адміністративного позову позивача відмовлено у повному обсязі.

Із рішенням суду не погодився позивач, ним була подана апеляційна скарга. В апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з`ясування обставин справи, позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що не лише у військовозобов`язаного громадянина є обов`язок щодо повідомлення органів ТЦК про наявність підстав для відстрочки, а й органи ТЦК зобов`язані перевіряти та володіти інформацією щодо статусу особи з метою недопущення протиправних дій щодо особи. Відповідач-1 мав перевірити наявність чи відсутність у позивача права на відстрочу від призову за мобілізацією, враховуючи відповідне повідомлення з боку позивача. На час призову на військову службу на позивача розповсюджувався відповідний імунітет від такого призову, передбачений абз.1 ч.3 ст.23 Закону № 3543-XII. Однак, відповідачем-1 не було належним чином з`ясовано, що позивач, не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, не вжито жодних заходів щодо з`ясування таких обставин. Більше того, фактично відповідач- 1 позбавив позивача можливості надати документи, що підтверджують право позивача на відстрочку.

Позивач звертає увагу суду, що в матеріалах справи відсутні докази порушення позивачем правил військового обліку, а також законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Оголошення позивача у розшук матеріалами справи також не підтверджується. Позивач не ухилявся від постановки на військовий облік, оскільки мав попередньо оформлену відстрочку, яка встановлена та не заперечувалась судом першої інстанції. Отже, на момент призову на військову службу позивач, відповідно до абзацу другого частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII, мав право на одержання відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією та не міг бути призваним за мобілізацією в силу наявного

правового статусу здобувача фахової вищої освіти.

За позицією позивача зарахування його до списків військової частини могло мати місце лише у випадку укладання позивачем контракту на проходження військової служби (у добровільному порядку). Матеріали справи не містять доказів того, що з позивачем був укладений контракт на проходження військової служби. Отже, спірний наказ командира військової частини в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 є протиправним та підлягав скасуванню.

Представником військової частини НОМЕР_1 був поданий письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві зазначає, що вважає рішення суду законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги позивача безпідставними. Звертає увагу, що позивачем не надано жодного доказу про наявність у нього фактичної відстрочки від військової служби на дату призову на військову службу, а не підстав для її отримання. При розгляді справи судом було встановлено, що наявність у позивача права на відстрочку та/або продовження її дії не є безумовним свідченням того, що таке право ним буде реалізовано. Відповідач- 2 вважає, що суд дійшов правильного висновку, що позивач, будучи військовозобов`язаним, підлягав призову на військову службу під час мобілізації, а тому судом не встановлено порушення порядку призову позивача на військову службу за мобілізацією.

Також відповідач-2 зазначив, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу. Отже, обраний позивачем спосіб захисту не відповідає суті порушеного права позивача, а задоволення цієї вимоги не призведе до поновлення такого права.

Відповідач-1 своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу позивача не скористався.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги позивача, матеріали справи, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 14 червня 2025 року, рішенням військово-лікарської комісії у формі довідки (долученої до відзиву), позивача визнано придатним до військової служби.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.06.2025 (долученого до відзиву) позивача призвано на військову службу під час мобілізації та направлено до військової частини НОМЕР_1 .

14.06.2025 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) позивача, призваного під час загальної мобілізації на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022, було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду радіотелефоніста обчислювального відділення 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї НОМЕР_2 механізованого батальйону.

Позивач, не погодившись з правомірністю процедури призову на військову службу під час мобілізації, звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ним не встановлено на підставі належних та допустимих доказів фактів допущення з боку відповідача-1 та відповідача-2 порушень вимог чинного законодавства, що стосувалися процедури призову позивача по мобілізації.

Належними та допустимими доказами не підтверджено, що на момент вчинення відповідачами дій та прийняття рішень щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації на особливий період, позивач не підлягав призову згідно законодавчо встановлених підстав.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до теперішнього часу.

Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 Про загальну мобілізацію, затвердженим Законом України № 2105-IX від 03 березня 2022 року, оголошено та постановлено провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався та тривав на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно із положеннями статті 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12 грудня 2015 року №389-VIII (далі - Закон №389-VIII) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України Про військовий обов`язок і військову службу №2232-XIIвід 25.03.1992 (далі Закон №2232-XII).

Частинами 1-3 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частин 2, 4 статті 2 Закону №2232-ХІІ, проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону №2232-ХІІ взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України підлягають, крім іншого, військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону №2232-ХІІ, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Згідно з абзацом 4 частини 1 статті 1 Закону №3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно абзацом 1 частини 1 статті 22 Закону №3543-XII, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Частина 5 статті 22 Закону № 3543-XII передбачає, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Поряд з цим, статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачені підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону №3543-ХІІ, призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають, зокрема, здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України Про освіту, а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Відповідно до ч.7 ст.23 Закону №3543-ХІІ, перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який серед іншого визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення (далі Порядок №560).

Відповідно до п. 56 Порядку №560, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно з п. 57 Порядку №560, для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Згідно з п. 58 Порядку №560, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (пункт 59 Порядку №560).

За правилами пункту 60 Порядку №560, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Слід зазначити, що у відповідності до положень п.п. 8 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 11.04.2024 по справі№520/7954/22, право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом, зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.

Позивачем на підтвердження обставин свого права на відстрочку від мобілізації надано, у тому числі:

- військово-обліковий документ №7, в якому зазначено про надання відстрочки до 09.11.2024 року;

- повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.09.2024 року вих. 8/3068 про ухвалення рішення щодо надання відстрочки від призову;

- копію довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти від 29.11.2024року;

- довідку видану ректором Університету митної справи та фінансів від 17.06.2025 року вих. 17-32/394, що позивач станом на дату видачі відповідної довідки здобуває в аспірантурі Університету митної справи та фінансів рівень вищої освіти за денною формою навчання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що з наданих документів не вбачається того, що станом на момент проходження ВЛК -14 червня 2025 року позивач мав відстрочку від призову під час мобілізації.

Так, військово-обліковий документ №7 підтверджує про надання позивачеві відстрочки лише до 09.11.2024 року. Доказів на підтвердження того, що позивач або його уповноважений представник зверталися до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки із заявами про надання/продовження відстрочки, та що позивачу було надано чи продовжено термін відстрочки від призову на військову служу у встановлений законодавством спосіб, матеріали справи не містять.

Суд вірно вказав, що наявність у позивача права на відстрочку та/або продовження її дії не є безумовним свідченням того, що таке право ним було (буде) реалізовано.

Наведені вище норми чинного законодавства прямо передбачають можливість призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період ТЦК та СП, зокрема, і за місцем їх перебування на військовому обліку.

Таким чином, позивач, будучи військовозобов`язаним, підлягав призову на військову службу під час мобілізації, і відповідачем-1 у спірному не було порушено порядку призову позивача на військову службу за мобілізацією.

Оскільки позивач був призваний на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану, то він втратив статус військовозобов`язаної особи і набув статусу військовослужбовця, а відтак обставини наявності підстав для отримання відстрочки не є підставою для звільнення з військової служби.

Процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.

Подібний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 05.02.2025 року у справі №160/2592/23.

Військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, встановленому пунктами 13 і 14 розділу II цієї Інструкції.

Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині до закінчення заходів від мобілізування незалежно від номенклатури посад для призначення.

Пунктом 14 Розділу II Інструкції № 280 встановлено, що зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу (або прийому на роботу працівників) здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття (прийому на роботу) до військової частини.

Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини (про прийом на роботу працівника) є, зокрема, для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.

Видаючи наказ про зарахування позивача до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , командир військової частини діяв правомірно.

Доводи позивача про протиправність його призову на військову службу під час мобілізації на особливий період та незаконність спірних наказів не знайшли свого підтвердження, з огляду на що суд обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги позивача правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, підстави для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції у даній справі відсутні.

Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі № 160/19001/25 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак