Справа № 380/20968/25
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2026-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року

справа №380/20968/25

провадження № П/380/22273/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до суду із позовом до Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України (місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, пров. Феодосія Макаревського, 1а; ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ), в якому просить:визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України від 12.05.2025, номер рішення ЦО-13414, яким ОСОБА_1 скасовано третю групу інвалідності;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про припинення виплати пенсії від 02.07.2025 № пенсійної справи 54.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем проведено перевірку обґрунтованості та скасування рішення МСЕК, яким позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, без наявності належних підстав та з порушенням встановленого порядку, здійснено з порушенням таких принципів адміністративної процедури, як законність, відкритість, гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні. Також зазначає, що підставою ініціювання перевірки вказано лист №62/6/1/03/62/6/1-516 від 02.04.2025, постанову про призначення медико-соціальної експертизи від 02.04.2025, кримінальне провадження №0000027 від 10.05.2024. Натомість позивач у межах кримінального провадження №0000027 від 10.05.2024 має процесуальний статус свідка. Ним було надано свідчення у ході досудового розслідування. Поміж тим, відсутнє внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повідомлення, про кримінальне правопорушення за фактом встановлення позивачу групи інвалідності, ведення ДБР досудового розслідування у такому кримінальному провадженні, тощо. На переконання позивача, з огляду на вимоги Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, наведене свідчить про відсутність у відповідача підстав для проведення перевірки обґрунтованості рішення МСЕК. Також відсутні докази того, що спірне рішення приймалось відповідачем на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження позивача, та проведених необхідних досліджень на базі державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова, або докази того, що позивач від проходження повного медичного обстеження відмовився. Окрім цього, жодних повідомлень, листів чи будь-якої іншої кореспонденції з викликом і направленням Центру на медичне обстеження на базі одного із закладів охорони здоров`я, де функціонує експертна команда від Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» позивач не отримував. Жодних доказів повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, результатом якої стало скасування ІІІ групи інвалідності відповідачем й на адвокатський запит не надано. За таких умов позивач переконаний, що дії відповідача є протиправними, а тому просить позовні вимоги задовольнити.

Щодо вимоги про визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про припинення виплати пенсії від 02.07.2025, то зазначає, що виплату пенсії може бути припинено лише за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду відповідно до статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому підстави для припинення виплати пенсії згідно спірного рішення від 02.07.2025 з 06.02.2024, тобто з моменту призначення у зв`язку з непідтвердженням проходження інвалідності згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 12.05.2025 №13414 відсутні.

Ухвалою суду від 24.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Зобов`язано Державну установу Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України надати до суду: рішення про скасування ІІІ групи інвалідності ОСОБА_1 ; документи, які стали підставою для прийняття вказаного рішення; витяг з протоколу засідання експертної команди про скасування рішення медико-соціальної експертної комісії щодо встановлення інвалідності ОСОБА_1 ; докази повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду питання щодо перевірки рішення медико-соціальної експертної комісії щодо встановлення інвалідності ОСОБА_1 .

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 11.11.2025, представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Відзив мотивований тим, що позивачу припинено виплату у зв`язку з отриманням рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України від 12.05.2025, номер рішення ЦО-13414, яким позивачу не підтверджено інвалідність 3 групи загального захворювання з 06.02.2024. За позицією пенсійного органу, оскільки позивач у зазначений період отримував пенсійні випалти без достатніх правових підстав йому на підставі статті 50 Закону України №1058 з метою досудового врегулювання питання скеровано листи-виклики про повернення коштів, рішення про утримання переплати пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не приймалось.

Ухвалою від 06.01.2026 суд витребував у Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України матеріали медико-експертної справи ОСОБА_1 , на підставі яких було прийнято спірне рішення від 12.05.2025, номер рішення ЦО-13414 та документи, які стали підставою для перевірки обґрунтованості експертного рішення про встановлення інвалідності та продовжив строк розгляду спору.

16.01.2026 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України, в якому відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відзив мотивовано тим, що перевірка обґрунтованості рішення МСЕК щодо встановлення інвалідності позивачу проведена на підставі постанови слідчого, прийнятої в рамках кримінального провадження № 0000027 від 10.05.2024, що відповідає передбаченим абз. 1 пункту 51 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи підставам для проведення такої перевірки. Звертає увагу суду, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні 0000027 від 10.05.2024 отримано відомості про те, що ОСОБА_1 жодного разу не був на стаціонарному лікуванні у зазначений період часу в наданих ним документах, що підтверджується доказами в матеріалах зазначеного кримінального провадження. Вказує, що Експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи ретельно ознайомилася з усіма документами, які містилися у переданій слідчим ОСОБА_2 медико-експертній справі на ім`я ОСОБА_1 та які стали підставою для визначення групи інвалідності. З наведених обґрунтувань, встановлено наявність достатніх медичних підстав та чисельних фактів порушення проведення медико-соціальної експертизи, отриманих доказів у вказаному кримінальному провадженні, експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи мала повне законодавчо обґрунтоване право для скасування рішення МСЕК № 248 від 07.02.2024 щодо встановлення ОСОБА_1 групи інвалідності. Також посилаючись на підпункт 2 пункту 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року за № 1338, відповідач вважає, що вказані норми чітко визначають, що участь такої особи передбачається лише у разі необхідності, якщо у експертної команди буде недостатньо тих медичних документів, що наявні в матеріалах медико-експертної справи особи або, якщо у експертної команди є сумніви щодо визначення конкретної групи (1 або 2 або 3) інвалідності. Водночас Центру оцінювання функціонального стану особи було доручено перевірити обґрунтованість експертного рішення на підставі документів, які були раніше подані ОСОБА_1 на МСЕК у 2024 році та на підставі яких було винесено рішення № 248 від 07.02.2024, а обстеження ОСОБА_1 не передбачалося.

Окрім цього, просить звернути увагу, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 17 березня 2020 року у справі № 240/7133/19, від 25 вересня 2018 року у справі № 804/800/16 та від 26 вересня 2018 року у справі № 817/820/16, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку МСЕК, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Тобто, питання встановлення або не встановлення особі інвалідності відноситься виключно до компетенції спеціалізованих установ в медичній сфері, які наділені відповідними повноваженнями, що було встановлено вищевказаними судовими актами.

Також до відзиву долучено витребувані ухвалою суду документи.

У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 19.01.2026, представник позивача вказує на недотримання відповідачем передбаченого підпунктом 2 пункту 8 Положення №1338 обов`язку повідомити особу про необхідність проведення її повторного оцінювання, доказів чого не подано та факту неповідомлення не заперечено. При цьому, представник позивача заперечує трактування відповідачем вказаної норми щодо відсутності в спірному випадку такого обов`язку. Позивач наводить та аналізує також положення п. 51 Порядку № 1338 та вважає, що вказаний Порядок не передбачає право Центру оцінювання функціонального стану особи скасовувати рішення МСЕК іншим шляхом, ніж як за результатами проведення повторного оцінювання особи, без її виклику та повідомлення, тільки на підставі дослідження медичних документів, поданих позивачем на МСЕК. Для Центру не передбачено окремий порядок скасування рішень МСЕК тільки на підставі дослідження медичних документів. Тому, якщо є сумніви щодо визначення інвалідності, або групи інвалідності, відповідач повинен здійснити повторне оцінювання особи так як це встановлено Порядком проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого вказаною вище постановою КМУ №1338. Наголошує, у контексті спірних правовідносин саме належне дотримання процедури оцінювання повсякденного функціонування особи є фундаментальним показником правомірності винесеного рішення, за умови протилежного нівелюється сенс законодавчого врегулювання такої процедури.

Інших заяв по суті спору до суду також не надходило.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Рішенням медико-соціальної експертної комісії № 248 від 07.02.2024 ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності (загальне захворювання) строком до 06.02.2025, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 610500.

04.07.2025 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку отримав Витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обгрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико - соціальної експертної комісії від 12.05.2025 за № ЦО - 13414 (далі -Рішення) від Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» Центр оцінювання функціонального стану особи.

Відповідно до п.6.1 та п.6.2 Рішення підставою для ініціювання перевірки обгрунтованості рішення, що підлягає перевірці вказано лист №62/6/1/03/62/6/1-516 від 02.04.2025, постанова про призначення медико-соціальної експертизи від 02.04.2025, кримінальне провадження №0000027 від 10.05.2024.

Відповідно до п.9 Рішення датами перевірки обґрунтованості рішення вказано з 02.04.2025 по 12.05.2025, а згідно з п.10.1 - дата проведення повторного оцінювання відсутня.

Відповідно до п.10.3 Рішення «Відмова особи від повного медичного обстеження, необхідних досліджень та/або неприбуття особи» - відомості відсутні.

Пункт 11 Рішення «Обґрунтування рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці» містить наступне обґрунтування: Ступені функціонування порушень не відповідають критеріям жодної групи інвалідності.

Пунктом 12 Рішення зазначено «рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці»: Команда вивчила надану експертну документацію та прийшла до висновку, що ІІІ група інвалідності, загальне захворювання, терміном 1 рік, встановлена 06.02.2024, необґрунтована та не відповідає чинному законодавству. При оцінюванні функціонального стану нервової системи, шлунково-кишкової системи встановлено, що вони впливають на життєдіяльність у незначному ступеню та не є стійкими та незворотними, що не дає підстав визнати ОСОБА_1 особою з інвалідністю. Підстава: «Постанова КМУ від 03.12.2009 № 1317.

Згідно із пунктом 12.2. Рішення «Рішення про скасування рішення, що підлягає перевірці»: Так.

Також судом встановлено, що на підставі рішення медико-соціальної експертної комісії № 248 від 07.02.2024, яким ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності (загальне захворювання), позивачу здійснювались пенсійні виплати до дати встановленої МСЕК інвалідності (до 01.03.2025) та відповідно до Постанови КМУ №1338 від 15.11.2024 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» виплату пенсії продовжено до 01.07.2025.

Водночас у зв`язку з надходженням на адресу пенсійного органу витягу з рішення експертної команди, 02.07.2025 Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення про припинення виплати пенсії з 06.02.2024.

З метою досудового врегулювання вказаного питання на адресу позивача скеровано від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомлення про необхідність повернення пенсії за період з 01.02.2024 по 30.06.2025 на суму 48 759,00 грн. Рішення про утримання переплати пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не приймалось.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідачів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам сторін, викладеним в заявах по справі, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21.03.1991 №875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі - Закон №875-ХІІ).

Відповідно до частин 1-2 статті 2 Закону №875-ХІІ особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Дискримінація за ознакою інвалідності забороняється.

Згідно зі статтею 3 Закону №875-ХІІ інвалідність визначається шляхом експертного обстеження органами медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

На підставі частини 2 статті 6 Закону №875-ХІІ громадянин має право оскаржувати рішення органів медико-соціальної експертизи про визнання чи невизнання його особою з інвалідністю в адміністративному порядку відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" та/або в судовому порядку.

Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я організму, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначає Закон України від 06.10.2015 №2961-IV «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» (далі - Закон №2961-IV).

За визначенням, наведеним в абзацах 4, 8 частини 1 статті 1 Закону №2961-IV інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Медико-соціальна експертиза встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану (за наявності) та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.

Інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 1 ст. З Закону № 875-ХІІ).

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону № 2961-IV медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії першого, другого та інших рівнів відповідно до розподілу, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Процедура проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації до 01 січня 2025 року визначалася Положенням про медико-соціальну експертизу та Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (надалі - Положення №1317).

Згідно з пунктом 3 Положення №1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувальнопрофілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій відповідно до пункту 4 Положення №1317.

Відповідно до пункту 17 Положення №1317 медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

У пункті 19 Положення №1317 закріплено, що комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.Комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України (пункт 20 Положення №1317).

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 №561 затверджена Інструкція про встановлення груп інвалідності (далі - Інструкція №561), яка була чинна на дату прийняття рішення про встановлення інвалідності.

Пунктом 1.4 Інструкції №561 визначено, що медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, здійснення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

При огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії, що передбачено пунктом 1.10 Інструкції №561.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувальнопрофілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

При цьому суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку МСЕК, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Зазначене також підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 25 вересня 2018 року у справі № 804/800/16, від 26 вересня 2018 року у справі № 817/820/16 та від 17 березня 2020 року у справі № 240/7133/19.

З метою забезпечення належного захисту прав та законних інтересів громадян України, посилення протидії корупції в державних органах, недопущення зловживань у сфері медико-соціальної експертизи Радою національної безпеки і оборони України 22.10.2024 прийнято рішення «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів». Вказане рішення введено в дію Указом Президента України від 22.10.2024 №732/2024.

Пунктом 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024 «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів» рекомендовано Офісу Генерального прокурора, Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України прозвітувати у місячний строк про вжиті заходи реагування щодо виявлення, розслідування та протидії корупційним й іншим кримінальним правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів. За результатами проведеної роботи запропонувати відповідні кадрові та організаційні рішення.

Підпунктами «б-ґ» пункту 2 рішення Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024 «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів» Кабінету Міністрів України рекомендовано:

- забезпечити утворення Міністерством охорони здоров`я України разом з Державним бюро розслідувань, Службою безпеки України, Національною поліцією України, обласними, Київською міською військовими адміністраціями у тижневий строк робочих груп із перевірки рішень медико-соціальних експертних комісій щодо встановлення інвалідності посадовим особам відповідних державних органів (далі - робочі групи);

- у тримісячний строк доповідь про результати перевірки робочими групами обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій щодо встановлення інвалідності посадовим особам державних органів, у разі виявлення фактів необґрунтованого прийняття таких рішень - ініціювання їх перегляду в установленому порядку та інформування за наявності підстав правоохоронних органів, а також інших уповноважених органів для вжиття ними відповідних заходів реагування;

- підготовку та подання Міністерством охорони здоров`я України разом з Міністерством цифрової трансформації України на розгляд Кабінету Міністрів України у двотижневий строк плану цифровізації проходження всіх етапів медико-соціальних експертних комісій;

- проведення разом із Пенсійним фондом України, Державним бюро розслідувань, Національною поліцією України, Службою безпеки України у тижневий строк аудиту нарахувань пенсійних виплат по інвалідності посадовим особам державних органів.

На виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024 «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів» Кабінетом Міністрів України прийнято постанови від 25.10.2024 № 1207 «Про внесення зміни до пункту 4 Положення про медико-соціальну експертизу», від 08.11.2024 №1276 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317».

26.10.2024 Міністерством охорони здоров`я України видано наказ №1809 «Про покладання прав та обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ», яким права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ покладено на державну установу "Український державний науково-дослідний інститут медикосоціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" з дати підписання цього наказу.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 26.10.2024 №1809 «Про покладання прав та обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ» також затверджено Положення про Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ.

У пункті 5 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 26.10.2024 №1809 вказано про необхідність виконуючій обов`язки державного закладу "Центральна медикосоціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України" (Валентині Зражевській) протягом двох робочих днів з дати підписання цього наказу забезпечити передачу медико-експертних справ, скарг та документів, які пов`язані з виконанням повноважень Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ, до державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" згідно з актом приймання-передачі.

Перелік повноважень, якими наділено комісію визначено в пункті 11 Положення про Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 26.10.2024 №1809, згідно із яким комісія, зокрема,

- проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, центральними міськими, міськими, міжрайонними, районними медико-соціальними експертними комісіями і в разі потреби скасовує їх;

- узагальнює та аналізує випадки необґрунтованого прийняття рішень обласними, центральними міськими, міськими, міжрайонними, районними комісіями та направлення осіб лікарсько-консультативними комісіями на огляд до комісій для встановлення інвалідності;

- на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або за запитом правоохоронних органів / органів спеціального призначення з правоохоронними функціями відповідно до абзацу четвертого пункту 13 цього Положення проводить перевірку обґрунтованості рішень та/або переогляд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно відповідної особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, і приймає відповідні рішення. Медико-соціальна експертиза проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова. За результатом переогляду Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ приймає рішення щодо скасування, підтвердження, зміни попереднього висновку або формування нового висновку. У разі відмови особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, до державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова приймається рішення про скасування попереднього рішення комісії. Виключними підставами для перенесення строку проведення повного медичного обстеження є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил.

Пунктом 12 Положення про Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 26.10.2024 №1809, передбачено, що комісія має право: - одержувати від державних органів, закладів охорони здоров`я, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і виду їх діяльності відомості, необхідні для роботи комісій; - направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, до лікувально-профілактичних закладів для проведення огляду з метою уточнення діагнозу і призначення відповідного лікування; - подавати державним органам необхідні матеріали для вжиття щодо посадових осіб підприємств, установ та організацій, що порушують права осіб з інвалідністю, заходів впливу; - допускати за письмовою заявою особи, що звертається для встановлення інвалідності, довірену особу на засідання комісії.

01.01.2025 набули чинності положення постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» (далі Постанова КМУ №1338), якою затверджено Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи, критерії встановлення інвалідності.

Пунктом 2 Постанови КМУ №1338 установлено, що до введення в дію Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи:

з 1 січня 2025 р. експертиза щодо встановлення інвалідності відповідно до законодавства для повнолітніх осіб проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи, сформованими відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою (далі - експертні команди), до складу яких можуть входити лікарі, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою, а також Центром оцінювання функціонального стану осіб відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою;

проведення оцінювання повсякденного функціонування особи організовується в кластерних та надкластерних закладах охорони здоров`я відповідно до Положення про експертну команду з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.

За потреби та/або в разі відсутності затвердженої спроможної мережі закладів охорони здоров`я на території регіону оцінювання повсякденного функціонування особи проводиться також у визначених Міністерством охорони здоров`я закладах охорони здоров`я державної форми власності та визначених розпорядженням начальника (голови) обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації) за погодженням з Міністерством охорони здоров`я закладах охорони здоров`я комунальної форми власності;оцінювання повсякденного функціонування особи проводиться з використанням електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи після початку її функціонування.

Пунктом 3 Постанови КМУ №1338 установлено, що повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також повноваження, права і обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я припиняються 31 грудня 2024 року (абзац 2).

З моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи:встановлення інвалідності повнолітнім особам, здійснення інших повноважень, прав і обов`язків, визначених Положенням про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою, здійснюється експертними командами відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою;

перевірка обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій, прийнятих до моменту припинення їх повноважень, прав і обов`язків, проводиться Центром оцінювання функціонального стану особи в порядку, встановленому для перевірки обґрунтованості рішень експертних команд відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.

Документи, рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, видані на підставі цих рішень, є чинними, прирівнюються до рішень експертних команд, документів, виданих на підставі рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених у Законах України Про військовий обов`язок та військову службу та Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, на весь строк дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами.

У разі коли актами законодавства передбачається підтвердження тих чи інших фактів або обставин, у тому числі рішеннями, довідками та/або результатами медико-соціальних експертиз, до приведення зазначених актів у відповідність з вимогами цієї постанови, для підтвердження цих фактів, зокрема для встановлення або продовження надання особам і дітям статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, застосовуються рішення, витяги, інші документи, видані за результатами проведеного оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою, за умови, що такі документи підтверджують зазначені факти.

Відповідно до пункту 10 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого вказаною вище постановою КМУ №1338 (далі Порядок) рішення про встановлення інвалідності, прийняті до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338 Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи, переглядаються Центром оцінювання функціонального стану особи з дотриманням вимог, встановлених цим Порядком.

З наведеного слід зробити висновок, що оскільки рішення медико-соціальної експертної комісії № 248 про встановлення ОСОБА_1 ІІІ групи інвалідності (загальне захворювання) було прийнято 07.02.2024, тобто до вступу в дію Постанови КМУ №1338, то перевірка обґрунтованості вказаного рішення проводиться Центром оцінювання функціонального стану особи в порядку, встановленому Порядком проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого вказаною вище постановою КМУ №1338.

Відповідно до пункту 7 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року за № 1338, та пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90), наказом МОЗ України від 03.12.2024 року за № 2022 було покладено права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи на державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» ().

Підпунктом 2 пункту 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи було встановлено, що Центр оцінювання функціонального стану особи: проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями: на виконання ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду стосовно зазначеної в ухвалі слідчого судді або рішення, ухвалі суду особи, за запитом робочої групи із забезпечення моніторингу в сфері оцінювання, утвореної керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації), або за результатами моніторингу наявних в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи даних.

Такі ж підстави передбачено і пунктом 51 Порядку. Зокрема, Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями:на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді;за запитом робочої групи із забезпечення здійснення моніторингу у сфері оцінювання повсякденного функціонування особи, утвореної керівником обласної, Київської міської держадміністрації (військової адміністрації) (далі - робоча група з моніторингу);за результатами моніторингу оцінювання, здійснення якого забезпечується Центром оцінювання функціонального стану особи.

Як з`ясовано судом, за змістом оскаржуваного рішення підставою для перевірки обґрунтованості рішення медико-соціальної експертної комісії № 248 від 07.02.2024 про встановлення ОСОБА_1 ІІІ групи інвалідності (загальне захворювання) строком до 06.02.2025, вказано лист №62/6/1/03/62/6/1-516 від 02.04.2025, постанова про призначення медико-соціальної експертизи від 02.04.2025, кримінальне провадження №0000027 від 10.05.2024.

Зокрема, на адресу відповідача надійшла постанова старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБУ у Львівській області майора юстиції Вавричук Назарія Ярославовича по кримінальному провадженню № 0000027 про призначення медико-соціальної експертизи від 02.04.2025, в якій встановлено, що громадянка ОСОБА_3 налагодила протиправний механізм, шляхом залучення невстановлених медичних працівників, для сприяння військовозобов`язаним особам у незаконному отриманні відстрочки від призову за мобілізацією, чим перешкоджає законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань. Також, у постанові слідчого вказано, що 18.09.2024 в ході проведення тимчасового доступу до речей і документів отримано від КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» медико-експертну справу № 1329 на гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з медичною документацією, на підставі якої останньому 07.02.2024 присвоєно III групу інвалідності, а також в ході проведення досудового розслідування отримано відомості про те, що ОСОБА_1 жодного разу не був на стаціонарному лікуванні у зазначений період часу в документах, які надалися ним на МСЕК у 2024 році. У зв`язку із викладеними обставинами, 02.04.2025 старшим слідчим в ОВС слідчого відділу Управління СБУ у Львівській області майором юстиції Вавричуком Назарієм Ярославовичем у кримінальному провадженню № 0000027 від 10.05.2024, призначено медико-соціальну експертизу, проведення якої доручено відповідачу.

Отже, старшим слідчим в ОВС слідчого відділу Управління СБУ у Львівській області майором юстиції Вавричук Назарієм Ярославовичем було надіслано для виконання на адресу Центру оцінювання функціонального стану особи ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ УКРАЇНИ», на який з 01.01.2025 покладено права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи, постанову слідчого, прийняту в рамках кримінального провадження № 0000027 від 10.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України та зобов`язано відповідача провести перевірку обґрунтованості рішення МСЕК щодо призначення групи інвалідності особі, зазначеної у постанові слідчого, зокрема, ОСОБА_1 .

З огляду на вказані обставини суд приходить до висновку, що перевірку обґрунтованості рішення, прийнятого медико-соціальною експертною комісією, № 248 від 07.02.2024 про встановлення ОСОБА_1 ІІІ групи інвалідності (загальне захворювання) строком до 06.02.2025 відповідачем проведено на виконання постанови слідчого, що цілком кореспондується з приписами п.51 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338.

При цьому в п.6.1 та п.6.2 оскаржуваного рішення чітко вказано як підставу для ініціювання перевірки обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці постанова про призначення медико-соціальної експертизи від 02.04.2025, кримінальне провадження №0000027 від 10.05.2024, що спростовує доводи позивача про відсутність підстав для перевірки. Водночас зазначення в п.п.6.1 п.6 оскаржуваного рішення такої підстави для ініціювання перевірки обґрунтованості рішення як лист №62/6/1/03/62/6/1-516 від 02.04.2025, жодним чином не свідчить про те, що відповідну перевірку проведено не на виконання постанови слідчого, а є лише доповненням вказаної підстави, яка передбачена вищевказаними нормами.

Щодо доводів позивача про порушення процедури перевірки обґрунтованості рішення в частині проведення перевірки на підставі медичних документів без огляду позивача, то суд зазначає таке.

Пунктом 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що Центр оцінювання функціонального стану особи, зокрема, проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями на виконання ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду стосовно зазначеної в ухвалі слідчого судді або рішення, ухвалі суду особи, за запитом робочої групи із забезпечення моніторингу в сфері оцінювання, утвореної керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації), або за результатами моніторингу наявних в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи даних.

Якщо за результатами перевірки прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання особи, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої має бути проведено, на адресу її електронної пошти, а в разі відсутності електронної пошти - шляхом надсилання в паперовій формі протягом п`яти календарних днів засобами поштового зв`язку рекомендованого листа з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), а також відображається в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи для лікаря, який направив на оцінювання, по якому проводиться перевірка обґрунтованості рішення.

Оцінювання в такому випадку здійснюється на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження, та проведених необхідних досліджень на базі державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медикосоціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова.

Аналогічні положення передбачено і пунктом 51 Порядку. Зокрема, якщо за результатами перевірки прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої повинно бути проведено, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) та на адресу її електронної пошти (за наявності), а також відображається в електронній системі для лікаря, який направив, обґрунтованість рішення за яким перевіряється. Оцінювання в такому разі проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова.

Системний аналіз вищенаведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що в досліджуваних правовідносинах Центр оцінювання функціонального стану особи наділено повноваженнями на проведення перевірки: 1) обґрунтованості рішень, 2) повторного оцінювання особи. У разі «перевірки обґрунтованості рішення» проведення повторного оцінювання, виклику та медичного огляду особи законодавцем не передбачено. Водночас у досліджуваних правовідносинах Центром оцінювання функціонального стану особи проведено перевірку саме обґрунтованості рішення, а не оцінювання особи.

За фактичними обставинами справи, рішення про необхідність проведення повторного оцінювання ОСОБА_1 не приймалось, а здійснювалась перевірка обґрунтованості рішення, прийнятого медико-соціальною експертною комісією, а тому є безпідставними доводи позивача в досліджуваній частині правовідносин.

Щодо доводів позивача про порушення процедури перевірки обґрунтованості рішення в частині неповідомлення позивача про час та місце розгляду справи, то суд зазначає, що за усталеною практикою Верховного Суду порушення процедури (процесуальних норм) не завжди свідчить про протиправність рішення суб`єкта владних повноважень, якщо це порушення не вплинуло на правильність вирішення певного питання по суті.

Ключовим у такій ситуації є те, чи були порушені права особи і чи заважало це встановити істину.

Процедурне порушення є підставою для скасування рішення, лише якщо воно є істотним та завадило органу всебічно та об`єктивно розглянути певне питання.

Якщо порушення процедури не призвело до прийняття неправильного рішення, такий індивідуальний акт може бути визнано правомірним.

За наслідком з`ясування фактичних обставин справи в системному зв`язку із законодавчими приписами суд зазначає, що оскаржуване позивачем рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науководослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» від 12.05.2025, номер рішення ЦО-13414, яким ОСОБА_1 . скасовано третю групу інвалідності, прийнято компетентним адміністративним органом відповідно до закону.

Під час розгляду даної справи позивачем не наведено та до матеріалів справи не подано жодних доказів, які б вказували на протиправність висновків комісії щодо відсутності підстав призначення йому ІІІ групи інвалідності. Також, позивач не повідомив суд про наявність додаткових доказів, які суб`єктом владних повноважень залишено поза увагою.

Суд зазначає, що посилання позивача у цій справі на наявність процедурного порушення, яке не є істотним, не нівелює висновку адміністративного органу про те, що ступені функціонування порушень не відповідають критеріям жодної групи інвалідності.

Висновок комісії про те, що при оцінюванні функціонального стану нервової системи, шлунково-кишкової системи встановлено їх вплив на життєдіяльність у незначному ступеню, що не дає підстав для встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, здійснено на підставі медичних документів наявних в матеріалах медичної справи. Водночас зазначені у позовній заяві доводи про те, що протягом періоду встановлення інвалідності ОСОБА_1 проходив системне лікування та реабілітаційні заходи, внаслідок чого стан його здоров`я покращився, а тому він не звертався повторно для встановлення чи продовження інвалідності, оскільки не вбачав підстав для цього, свідчить, що явка позивача і проведення його переогляду відповідачем жодним чином не вплинула б на прийняття оскаржуваного рішення.

Отже, в ході судового розгляду справи позивачем не обґрунтовано, яким чином неповідомлення позивача про перевірку обґрунтованості рішення МСЕК вплинуло на його права та обов`язки.

Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені доводи позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваного рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно та своєчасно, а відтак підстави для скасування рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України від 12.05.2025, номер рішення ЦО-13414, яким ОСОБА_1 скасовано третю групу інвалідності відсутні.

Щодо вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про припинення виплати пенсії від 02.07.2025 № пенсійної справи 54, суд зазначає таке.

Пунктом 55 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338, передбачено, що у триденний строк надсилається витяг з рішення, що формується в електронній системі у зв`язку з прийнятим рішенням, до територіального органу Пенсійного фонду України або структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (для осіб, у яких причиною інвалідності є інвалідність з дитинства).

Згідно фактичних обставин справи, отримавши рішення Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науководослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» від 12.05.2025, номер рішення ЦО-13414 органом Пенсійного фонду 02.07.2025 було припинено позивачу виплату пенсії по інвалідності.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

Оскільки підставою для виплати позивачу пенсії слугувало рішення медико-соціальної експертної комісії № 248 від 07.02.2024, яким ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності (загальне захворювання) строком до 06.02.2025, що було скасовано рішенням від 12.05.2025, номер рішення ЦО-13414 і суд не знайшов підстав для його скасування, суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржуване рішення про припинення позивачу виплати пенсії по інвалідності Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області діяло в межах повноважень та відповідно до підстав, визначених чинним законодавством.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. У процесі розгляду справи суд не встановив інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. А решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із частиною першою статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати, на підставі вимог статті 139 КАС України, при відмові в задоволенні позову, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України (місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, пров. Феодосія Макаревського, 1а; ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) про визнання протиправними та скасування рішень відмовити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п. 15.5 п.15 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.