Справа № 420/30210/25
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2026-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/30210/25

Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.

Дата і місце ухвалення: 08.10.2025р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів : Єщенка О.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльності та стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

04 вересня 2025 року акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, в якому просило суд:

- визнати протиправною бездіяльність Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо не відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого 06.05.2011р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. за реєстровим №1230, за заявою АТ «Ощадбанк» №113.20-13/2156-н/1460/98159/2019-15/вих;

- стягнути з Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» матеріальну шкоду у розмірі 249 924,98 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.09.2025р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків щодо обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.10.2025р. позовну заяву повернуто позивачеві на підставі ч.2 ст.123, п.9 ч.4 ст.169 КАС України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 08.10.2025р. та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні питання про дотримання строку звернення до суду судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача на те, що АТ «Ощадбанк», керуючись ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», скористалося правом на досудове вирішення спору та оскаржило бездіяльність посадових осіб Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до начальника Відділу, до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Лише після отримання 22.08.2025р. відповіді від Управління за результатами розгляду скарги, АТ «Ощадбанк» дізналося про остаточну втрату виконавчого документу та неможливість стягнення коштів з боржника за рахунок примусового виконання виконавчого напису №1230 від 06.05.2011р. шляхом звернення стягнення на предмет застави. Отже, саме з моментом отримання зазначеної відповіді, з урахуванням положень КАС України щодо строку звернення до суду у випадку досудового порядку вирішення спору, АТ «Ощадбанк» пов`язує початок перебігу строку звернення до суду із заявленими у даній справі позовними вимогами.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що бездіяльність Київського відділу державної виконавчої служби має триваючий характер. Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого невчинення особою певних дій, а тому неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу.

Також, апелянт посилається на помилковість висновку суду першої інстанції про те, що Банк ще у 2021 році використав право на досудове оскарження бездіяльності Київського ДВС. Судом не враховано, що скарга Банку від 16.12.2021р. ні Управлінням, а ні Департаментом ДВС розглянута не була. Самим лише фактом подання до виконавчої служби скарги на бездіяльність не вичерпується право стягувача на досудове вирішення спору.

Посилається апелянт і на те, що судом не враховано спроби Банку отримати дублікат виконавчого напису, за результатами якої нотаріусом повідомлено про неможливість вчинити таку дію через знищення нотаріальної справи. Таким чином, іншого способу відновити свої права, окрім як оскарження бездіяльності Київського ДВС до суду та стягнення матеріальної шкоди, у стягувача не залишилося.

Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав письмовий відзив на апеляційній скаргу, в якому просить скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін. Відповідач зазначає, що направлення позивачем заяви та запиту відповідачу не є досудовим врегулюванням спору в розумінні КАС України, а тому не може бути підставою для встановлення тримісячного строку для звернення до суду. АТ «Ощадбанк» ще у 2021 році було повідомлено, що виконавчий напис №1230 від 06.05.2011р. в автоматизованій системі виконавчого провадження не реєструвався. Пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.10.2023р. у справі №990/139/23.

Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до ч.2 ст.312 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:

Предметом спору у даній справі є оскарження акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» бездіяльності Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо не відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого 06.05.2011р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І. В. за реєстровим №1230, за заявою АТ «Ощадбанк» №113.20-13/2156-н/1460/98159/2019-15/вих.

Повертаючи ухвалою від 08.10.2025р. позовну заяву суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення з даним позовом до суду, встановлений ч.2 ст.287 КАС України, та не доведено наявності поважних причин такого пропуску, які могли б бути підставою для його поновлення.

Суд не прийняв до уваги посилання АТ «Ощадбанк» на те, що Банк скористався досудовим порядком вирішення спору, у зв`язку з чим строк звернення до суду має обчислюватися з дати отримання позивачем 22.08.2025р. відповіді від Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зазначивши, що ще у 2021 році позивач використав право на досудове оскарження бездіяльності Київського ВДВС. Отримавши 01.12.2021р. від Київського ВДВС лист №59446 від 12.11.2021р. про те, що виконавчий напис №1230, виданий 06.05.2011р., не реєструвався та виконавче провадження не відкрито, АТ «Ощадбанк» достеменно дізналося про порушення його прав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Питання строків звернення до адміністративного суду врегульовано приписами статті 122 КАС України, згідно із частиною першою якої позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абзац перший).

За правилами ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено ст.287 КАС України.

Так, відповідно до ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Пунктом 1 частини другої статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

У даній категорії справ законодавець визначив десятиденний строк достатнім для того, аби особа, права якої порушено рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця, визначилася з тим, чи оскаржуватиме вона такі рішення, дію чи бездіяльність у судовому порядку.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у статті 123 КАС України, відповідно до якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З аналізу положень статей 123, 171 КАС України слідує, що питання дотримання позивачем строку звернення із позовом з`ясовується судом на стадії відкриття провадження, а його пропуск є підставою для повернення позовної заяви, якщо суд дійде висновку, що причини, з яких його пропущено, не відповідають критеріям поважності.

Як слідує зі змісту ст.123 КАС України подання до суду позовної заяви з пропуском строку звернення до суду не є безумовною підставою для застосування наслідків такого пропуску у вигляді повернення такої позовної заяви або залишення її без розгляду. Відповідний строк може бути поновлений ухвалою суду за наявності поважних, документально підтверджених причин його пропуску. При цьому, обов`язок доведення існування таких причин покладено на позивача, тобто особу, яка звертається на суду.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії «права на суд», може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду із позовом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011р. №17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Водночас, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом місяця від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Колегія суддів зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Як зазначено в позовній заяві, 26.11.2019р. АТ «Ощадбанк» подало до Київського ВДВС заяву №113.20-13/2156-н/1460/98159/2019-15/вих про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису №1230 від 06.05.2011р.

22.10.2021р. Банк звернувся до Київського ВДВС із запитом №113.20-13/2156-Н/5838/68493/2021-15/вих щодо отримання інформації про вчинені виконавчі дії з примусового виконання Виконавчого напису.

Листом від 12.11.2021р. №59446, який АТ «Ощадбанк» отримало 01.12.2021р., відповідач повідомив про те, що у період з 26.11.2019р. по 12.11.2021р. виконавчий напис №1230 від 06.05.2011р. у Відділі не реєструвався та виконавче провадження не відкривалось.

20.12.2021р. AT «Ощадбанк» звернулось до Департаменту державної виконавчої служби та до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зі скаргою №113.20-13/2156-Н/8011/81161/2021-15/вих від 16.12.2021р. на бездіяльність органу ДВС.

Відповідь щодо розгляду даної скарги в матеріалах справи відсутня.

В подальшому, 28.02.2023р. Банк звернувся до Київського ВДВС із заявою №113.20-13/2156-н/556/5038/2023-15/вих від 16.02.2023р. щодо надання інформації про результат розгляду заяви про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання Виконавчого напису.

03.04.2025р. Банк звернувся до Київського ВДВС із запитом №55/5.6-04/37020/2025 від 31.03.2025р. про вжиті державним виконавцем заходи та про хід виконавчого провадження з примусового виконання Виконавчого напису.

Листом від 22.08.2025р. Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомило АТ «Ощадбанк» про те, що виконавче провадження з примусового виконання Виконавчого припису Київським ВДВС не відкривалось та виконавчий лист відсутній.

З наведених обставин справи слідує, що про порушення своїх прав бездіяльністю відповідача щодо відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №1230 від 06.05.2011р. АТ «Ощадбанк» дізналося ще 01.12.2021р. з листа Київського ВДВС від 12.11.2021р. №59446 і саме з вказаної дати розпочинає свій відлік десятиденного строку звернення до суду, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 286 КАС України.

У даному випадку апелянт відлік строку звернення з даним позовом до суду пов`язує з датою, коли представник АТ «Ощадбанк» отримав від Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листа від 22.08.2025р. Апелянт стверджує, що звернення до Управління в розмінні ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» є досудовим порядком вирішення спору.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість таких посилань позивача, оскільки з приводу відповідного питання позивач звертався до Департаменту державної виконавчої служби та до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зі скаргою №113.20-13/2156-Н/8011/81161/2021-15/вих від 16.12.2021р., що свідчить про те, що ще у 2021 році позивач використав надане йому Законом право на досудове вирішення спору. Не отримання відповіді на вказану скаргу не змінює вказаної обставини та не дає підстави для висновку, що у такому випадку для АТ «Ощадбанк» не розпочався відлік строку звернення до суду.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, чергове направлення у 2025 році до Київського ВДВС запиту майже через чотири роки від повідомлення вперше про те, що виконавчий напис №1230 від 06.05.2011р. у Відділі не реєструвався та виконавче провадження не відкривалось, є штучним створенням АТ «Ощадбанк» передумов для нового обрахунку строку звернення до суду.

Колегія суддів наголошує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів при зверненні до суду. Він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду. Інакший підхід свідчить про абсолютну руйнацію принципу правової визначеності, що суперечить засадам адміністративного судочинства.

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Матеріали справи не містять доказів наявності обставин, які б не залежали від позивача та які б об`єктивно заважали йому реалізувати своє право на судовий захист шляхом звернення до суду у встановлений процесуальним законом строк, який у даному випадку розпочинає свій відлік щонайменше з грудня 2021 року.

Щодо посилання позивача на триваючу протиправну бездіяльність відповідача, яка може бути оскаржена впродовж усього часу її перебігу, то колегія суддів зазначає, що листом - відповіддю №59446 від 12.11.2021р. відповідач повідомив позивача про причини не відкриття виконавчого провадження з примусового виконання Виконавчого напису. Зі змісту вказаного листа чітко вбачається відсутність у органу ДВС наміру здійснювати виконання виконавчого напису, який, за його твердженнями, на виконання не надходив.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що суд не вирішив питання щодо дотримання строку звернення до суду із позовною вимогою про стягнення з Київського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» матеріальної шкоди у розмірі 249 924,98 грн. Вказана вимога є похідною від вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача та не може бути розглянута окремо від неї.

На підставі викладеного колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позов подано з пропуском строку звернення до суду, підстави для його поновлення відсутні, а тому позовна заява підлягає поверненню АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Бойко
Судді О.В. Єщенко О.А. Шевчук