Справа № 420/1342/26
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1342/26
УХВАЛА

10 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати проведення службового розслідування за фактом встановлення нестач військового майна в 4 роті спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 встановленими за результатами проведення позапланової інвентаризації військового майна 2 загону спеціальних операцій та дивізіону катерів вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 » від 24.12.2025 р. № 871 стосовно майора ОСОБА_1 .

- Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошові кошти, які були стягнуті на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати проведення службового розслідування за фактом встановлення нестач військового майна в 4 роті спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 встановленими за результатами проведення позапланової інвентаризації військового майна 2 загону спеціальних операцій та дивізіону катерів вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 » від 24.12.2025 р. № 871.

Ухвалою від 26.01.2026 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

09.02.2026 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просить: зупинити стягнення грошового забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_1 на підставі п. 10 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2025 р. №871 «Про результати проведення службового розслідування за фактом встановлення нестач військового майна в 4 роті спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 встановленими за результатами проведення позапланової інвентаризації військового майна 2 загону спеціальних операцій та дивізіону катерів вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 » до набрання законної сили рішенням суду у цій адміністративній справі № 420/1342/26.

Заява про забезпечення позову обґрунтована наступним.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення (ч.1 ст.13 вищевказаного Закону).

Наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2025 р. №871 «Про результати проведення службового розслідування за фактом встановлення нестач військового майна в 4 роті спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 встановленими за результатами проведення позапланової інвентаризації військового майна 2 загону спеціальних операцій та дивізіону катерів вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 » вже виконується, і з грошового забезпечення позивача 09.01.2026 р. стягнуто 4 576,46 грн. згідно платіжного доручення №65 від 09.01.2026 р., про ще свідчить інформація з витягу з книги грошових стягнень та нарахувань за номенклатурою на 2025 р. №60/159 стор. №170.

Враховуючи, що сума збитків 5 429 405 грн. 99 коп. є достатньо великою та вже розпочались заходи на її стягнення з грошового забезпечення позивача, та враховуючи перебування позивача у складі Збройних Сил України та залучення його до виконання бойових завдань, позивач вважає, що наявні підстави для забезпечення позову, які передбачені п.1 ч.2 ст.150 КАС України шляхом зупинення дії п. 10 наказу А4788 № 871 від 24.12.2025 р.

З метою збереження існуючого становища між сторонами до винесення остаточного рішення у справі та недопущення негативних майнових наслідків для позивача необхідним є вжиття заходів забезпечення позову. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист та/або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у випадку задоволення позову. Окрім цього, позивач вважає неприпустимою ситуацію, при якій здійснюється судовий розгляд справи про оскарження наказу командира військової частини про стягнення з військовослужбовця завданої матеріальної шкоди та одночасно його примусове виконання, з відповідними негативними наслідками для особи у вигляді звернення стягнення на її заробітну плату (грошове забезпечення).

Наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 871 від 24.12.2025 р. в частині притягнення позивача до матеріальної відповідальності є самостійною, законодавчо визначеною підставою для проведення стягнення з щомісячного грошового забезпечення позивача.

Крім того, оскаржуваний наказ вважається документом, за яким стягнення матеріальної шкоди з військовослужбовця здійснюється у безспірному порядку.

Зазначене рішення суб`єкта владних повноважень є предметом спору у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , тоді як подання позову не зупиняє його дію та не є перешкодою для його подальшого виконання.

Отже, заявлений спосіб забезпечення позову, на думку позивача, відповідає тому виду забезпечення адміністративного позову, який безпосередньо передбачений нормами процесуального права, а саме: п.5 ч.1 ст.151 КАС України.

Забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного наказу не скасовує самого наказу про притягнення позивача до матеріальної відповідальності та не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі. Застосування заходів забезпечення позову фактично матиме наслідком лише відтермінування стягнення нарахованих збитків, визначених таким наказом, якщо за результатом розгляду справи по суті суд відмовить у задоволенні позову.

Натомість невжиття заходів позову може спричинити для позивача негативні наслідки щодо можливої втрати майна (грошових коштів), у зв`язку з чим захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, буде істотно ускладнений.

Таким чином, з огляду на вказані обставини, позивач вважає, що наявна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі та можливість виникнення ситуації, при якій захист та/або відновлення прав позивача, у разі задоволення позову, буде утрудненим.

Невжиття заходів забезпечення позову, по-перше, може призвести до того, що намір позивача захистити свої права та інтереси в суді залишиться нереалізованим у випадку примусового стягнення з нього спірних коштів або їх частини; по-друге, може зумовити виникнення інших спорів і для відновлення прав позивача необхідно буде докладати значних зусиль шляхом ініціювання нових судових процесів.

Вирішуючи заяву позивача про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За приписами ч.2 ст.151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною 1 ст.154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.

За змістом ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

При цьому, під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову та доведеності належними доказами обставин, на які посилається заявник в заяві; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи наявна хоча б одна з вищенаведених обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи з забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із наведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно п.10 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2025 р. №871 «Про результати проведення службового розслідування», наказано помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 : стягнути суму завданої шкоди з відповідальних за неї військовослужбовців до повного відшкодування, а саме: Стягнути з командира 4 роти спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 суми завданої ним шкоди у розмірі 5 429 405 грн. 99 коп., яка складається з 5 253 005,99 грн. - суми недостачі і 176 400 грн. - загальної суми кратності по недостачі до повного відшкодування завданої шкоди. Стягнення здійснювати щомісяця у розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення майора ОСОБА_1 . Занести до книги грошових стягнень та нарахувань заборгованість з відшкодування завданих державі збитків у розмірі 5429405 грн. 99 коп. за майором ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення (ч.1 ст.13 вищевказаного Закону).

Наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2025 р. №871 «Про результати проведення службового розслідування за фактом встановлення нестач військового майна в 4 роті спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 встановленими за результатами проведення позапланової інвентаризації військового майна 2 загону спеціальних операцій та дивізіону катерів вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 » вже виконується, і з грошового забезпечення позивача 09.01.2026 р. стягнуто 4 576,46 грн. згідно платіжного доручення №65 від 09.01.2026 р., про що свідчить інформація з витягу з книги грошових стягнень та нарахувань за номенклатурою на 2025 р. №60/159 стор. №170.

Наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 871 від 24.12.2025 р. в частині притягнення позивача до матеріальної відповідальності є самостійною, законодавчо визначеною підставою для проведення стягнення з щомісячного грошового забезпечення позивача.

Також суд погоджується з доводами позивача, що оскаржуваний наказ вважається документом, за яким стягнення матеріальної шкоди з військовослужбовця здійснюється у безспірному порядку.

Зазначене рішення суб`єкта владних повноважень є предметом спору у цій справі.

Отже, заявлений спосіб забезпечення позову, передбачений п.5 ч.1 ст.151 КАС України, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного наказу не скасовує самого наказу про притягнення позивача до матеріальної відповідальності та не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі. Застосування заходів забезпечення позову, про які просить позивач, матиме наслідком лише відтермінування стягнення нарахованих збитків, визначених таким наказом, до набрання рішенням законної сили, якщо суд відмовить у задоволенні позову.

Натомість невжиття заходів позову може спричинити для позивача негативні наслідки у вигляді утримання грошових коштів, у зв`язку з чим, у разі задоволення позову, поновлення порушених прав позивача буде істотно ускладнене, вимагатиме від позивача додаткових зусиль для захисту своїх прав шляхом стягнення у судовому порядку утриманих коштів.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову шляхом: зупинення стягнення з грошового забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_1 на підставі п.10 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2025 р. №871 «Про результати проведення службового розслідування за фактом встановлення нестач військового майна в 4 роті спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 встановленими за результатами проведення позапланової інвентаризації військового майна 2 загону спеціальних операцій та дивізіону катерів вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 » до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256, 293 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ) про забезпечення позову задовольнити повністю.

Зупинити стягнення з грошового забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_1 на підставі п. 10 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2025 р. №871 «Про результати проведення службового розслідування за фактом встановлення нестач військового майна в 4 роті спеціального призначення 2 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 встановленими за результатами проведення позапланової інвентаризації військового майна 2 загону спеціальних операцій та дивізіону катерів вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 » - до набрання законної сили рішенням суду у справі № 420/1342/26.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дня складення повної ухвали. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає розгляду справи.

Суддя В.В. Андрухів