Справа № 420/39097/25
Суддя: Казанчук Г.П.
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/39097/25

Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

дата складання повного тексту

ухвали суду 1 інстанції: 19.12.2025 року;

м.Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючої судді Казанчук Г.П.

Суддів: Єщенка О.В., Градовського Ю.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Запорізькій області, Головного управління ПФУ в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ПФУ в Запорізькій області, Головного управління ПФУ в Одеській області, в якому просить:

- поновити процесуальний строк для звернення до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорозькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання рішення/дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 85 від 28.09.2021 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморського об`єднаного управління ПФУ в Одеській області № 85 від 26.09.2024 року в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів її роботи згідно записів у трудовій книжці: з 25.07.1978 по 30.11.1978 - мотальницею на Тираспольському ХБК; з 23.12.1983 по 10.07.1984 - машиністом-кочегаром у військовій частині НОМЕР_1 ; з 10.07.1984-16.02.1986 - комірником у військовій частині НОМЕР_1 ; з 01.04.1993 по 06.08.1993 - касиром у військторгу № 624; з 16.07.1998 по 06.07.2001 - перебування за місцем відрядження чоловіка ОСОБА_2 в Посольстві України в Румунії; з 13.08.2003 по 13.09.2006 - перебування за місцем довготермінового відрядження чоловіка ОСОБА_2 y зв`язку з його роботою на посаді спеціаліста Генерального консульства України (Словацька республіка); з 31.10.2009 по 30.12.2012 - перебування за місцем довготермінового відрядження чоловіка ОСОБА_2 у Посольстві України в Румунії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи згідно записів у трудовій книжці: з 25.07.1978 по 30.11.1978 - мотальницею на Тираспольському ХБК; з 23.12.1983 по 10.07.1984 - машиністом-кочегаром у військовій частині НОМЕР_1 ; з 10.07.1984- 16.02.1986 - комірником у військовій частині НОМЕР_1 ; з 01.04.1993 по 06.08.1993 - касиром у військторгу № 624; з 16.07.1998 по 06.07.2001 - перебування за місцем відрядження чоловіка ОСОБА_2 в Посольстві України в Румунії; з 13.08.2003 по 13.09.2006 - перебування за місцем

Документ сформований в системі «Електронний суд» 02.01.2026 з довготермінового відрядження чоловіка ОСОБА_2 у зв`язку з його роботою на посаді спеціаліста Генерального консульства України (Словацька республіка); з 31.10.2009 по 30.12.2012 - перебування за місцем довготермінового відрядження чоловіка ОСОБА_2 у Посольстві України в Румунії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 13.09.2021 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки: з 25.07.1978 по 30.11.1978; з 23.12.1983 по 10.07.1984; з 10.07.1984-16.02.1986; з 01.04.1993 по 06.08.1993; з 16.07.1998 по 06.07.2001; з 13.08.2003 по 13.09.2006; з 31.10.2009 по 30.12.2012;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру пенсії з 13.09.2021 року та здійснити її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 року у справі № 420/39097/25 позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме: пропуск встановленого законом строку звернення до суду та неподання клопотання про визнання причин пропуску строку поважними та поновлення вказаного строку.

На виконання ухвали судді про залишення позовної заяви без руху, представник позивача адвокат Івкова Л.В. надала заяву про визнання поважними причин пропуску та поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, яка обґрунтована: запровадженням воєнного стану на території України, юридичною необізнаністю, необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; початок перебігу строку з дати отримання листа-відповіді на запит про надання інформації про періоди страхового стажу, які враховані для розрахунку під час призначення пенсії - розрахунок страхового стажу отримано 23.10.2025 року; необмеження будь-яким строком у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду; адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Запорізькій області, Головного управління ПФУ в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Вказана ухвала мотивована тим, що позивач достеменно була обізнана про прийняття відповідачем рішення від 28.09.2021 з 28.10.2022 року, а про призначення пенсії в місяці її виплати, тобто жовтень 2024. До суду звернулась 24.11.2025, тобто з значним пропуском строку. Введення воєнного стану може бути поважною причиною пропущення процесуального строку, якщо це пов`язано не з загальними, а конкретними причинами. Позивачем не наведено обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних непереборних причин, що зумовили поважність пропуску встановленого законом строку звернення до суду.

Не погоджуючись із ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року, представник позивача адвокат Івкова Л.В. в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, яка обґрунтована тим, що висновок суду першої інстанції про пропуск встановленого законом строку звернення до суду та повернення позовної заяви, у частині позовних вимог спрямованих до ГУ ПФУ в Одеській області щодо не зарахування всіх періодів трудової діяльності під час прийняття рішення про призначення пенсії від 26.09.2024 року та перерахунку пенсії, є помилковим.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року в частині вимог спрямованих до Головного управління ПФУ в Одеській області щодо не зарахування всіх періодів трудової діяльності під час прийняття рішення про призначення пенсії від 26.09.2024 року та перерахунку пенсійного забезпечення, а справу № 420/39097/25 направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Відповідно до вимог статті 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Згідно пункту 7 частини 1 статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.

За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, суд апеляційльної інстанці, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ПФУ в Запорізькій області, Головного управління ПФУ в Одеській області з метою захисту своїх соціальних прав на отримання пенсії, розмір якої має бути обрахованим з урахування всього страхового стажу.

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області № 85 від 28.09.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Рішенням Чорноморського об`єднаного управління ПФУ в Одеській області № 85 від 26.09.2024 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком, проте до її страхового стажу були зараховане не всі періоди роботи.

Отже, спірні рішення в частині незарахування до страхового стажу усіх періодів роботи є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Перш за все, колегія суддів акцентує увагу, що ухвала судді від 19.12.2025 року оскаржується лише в частині позовних вимог спрямованих до Головного управління ПФУ в Одеській області, тобто щодо повернення позовних вимог про:

- визнання протиправним та скасування рішення Чорноморського об`єднаного управління ПФУ в Одеській області № 85 від 26.09.2024 року в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів її роботи згідно записів у трудовій книжці: з 25.07.1978 по 30.11.1978 - мотальницею на Тираспольському ХБК; з 23.12.1983 по 10.07.1984 - машиністом-кочегаром у військовій частині НОМЕР_1 ; з 10.07.1984-16.02.1986 - комірником у військовій частині НОМЕР_1 ; з 01.04.1993 по 06.08.1993 - касиром у військторгу № 624; з 16.07.1998 по 06.07.2001 - перебування за місцем відрядження чоловіка ОСОБА_2 в Посольстві України в Румунії; з 13.08.2003 по 13.09.2006 - перебування за місцем довготермінового відрядження чоловіка ОСОБА_2 y зв`язку з його роботою на посаді спеціаліста Генерального консульства України (Словацька республіка); з 31.10.2009 по 30.12.2012 - перебування за місцем довготермінового відрядження чоловіка ОСОБА_2 у Посольстві України в Румунії;

- зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи згідно записів у трудовій книжці: з 25.07.1978 по 30.11.1978 - мотальницею на Тираспольському ХБК; з 23.12.1983 по 10.07.1984 - машиністом-кочегаром у військовій частині НОМЕР_1 ; з 10.07.1984- 16.02.1986 - комірником у військовій частині НОМЕР_1 ; з 01.04.1993 по 06.08.1993 - касиром у військторгу № 624; з 16.07.1998 по 06.07.2001 - перебування за місцем відрядження чоловіка ОСОБА_2 в Посольстві України в Румунії; з 13.08.2003 по 13.09.2006 - перебування за місцем

- зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 13.09.2021 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки: з 25.07.1978 по 30.11.1978; з 23.12.1983 по 10.07.1984; з 10.07.1984-16.02.1986; з 01.04.1993 по 06.08.1993; з 16.07.1998 по 06.07.2001; з 13.08.2003 по 13.09.2006; з 31.10.2009 по 30.12.2012;

- зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру пенсії з 13.09.2021 року та здійснити її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Отже, оскаржувана ухвала судді першої інстанції від 19.12.2025 року у частині повернення частини позовних вимог спрямованих до Головного управління ПФУ в Запорізькій області не переглядається апеляційним судом.

Судом першої інстанції з`ясовано та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 двічі зверталась із заявою про призначення їй пенсії за віком, проте, рішенням Головного управління ПФУ в Запорізькій області від 28.09.2021 року відмовлено у призначенні пенсії, а рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області від 26.09.2024 року - призначено пенсію, але не зараховані до страхового стажу певні періоди роботи.

ОСОБА_1 з жовтня 2024 року отримує пенсію за віком, розмір якої обрахований із розрахунку її страхового стажу 34 роки 5 місяців 02 дні. При цьому, ОСОБА_1 не погоджуються із не зарахуванням до її страхового стажу періодів роботи з 25.07.1978 по 30.11.1978; з 23.12.1983 по 10.07.1984; з 10.07.1984-16.02.1986; з 01.04.1993 по 06.08.1993; з 16.07.1998 по 06.07.2001; з 13.08.2003 по 13.09.2006; з 31.10.2009 по 30.12.2012.

Згідно з пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суддею першої інстанції вказано про неприйнятність доводів представника позивача щодо поновлення строку звернення до суду на підставі заяви, яка подана разом із позовом.

В ухвалі судді про залишення позову без руху від 01.12.2025 року зазначено, що позивач була обізнана про прийняття Чорноморського об`єднаного управління ПФУ в Одеській області рішення від 26.09.2024 року з жовтня 2024 року, оскільки отримала першу пенсійну виплату. До суду звернулась 24.11.2025, тобто з значним пропуском строку.

Як зазначено в оскаржуваній ухвалі судді та вбачається з матеріалів позовної заяви, разом із позовною заявою позивач надав клопотання про поновлення строку звернення до суду із вказаним позовом, в якому вказав, що строк звернення до суду пропущений через запровадження воєнного стану на території України, юридичну необізнаність, необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; початок перебігу строку з дати отримання листа-відповіді на запит про надання інформації про періоди страхового стажу, які враховано для розрахунку під час призначення пенсії - розрахунок страхового стажу отримано 23.10.2025 року; необмеження будь-яким строком у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат.

З позовом до суду позивач звернулась 24.11.2025 року.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості оскаржуваній ухвали, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

За визначенням, наведеним в частині першій статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальних правил щодо обчислення строків звернення до адміністративного суду у спорах, які виникли у зв`язку з неврахуванням пенсійним органом певних періодів роботи до загального страхового стажу ані КАС України, ані будь-яким іншим законом не встановлено.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини другої якої, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Як вже було зазначено вище, у клопотанні про поновлення строку звернення до суду представник позивача навела доводи, які на її переконання, можуть свідчити про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Водночас, в оскаржуваній ухвалі від 19.12.2025 року про повернення позову, суддею не було надано правову оцінку усім доводам, викладеним у клопотанні. Так, зокрема, поза увагою суду першої інстанції залишені доводи щодо юридичної необізнаності, необхідності здійснювати постійний догляд за батьком, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; початок перебігу строку з дати отримання листа-відповіді на запит про надання інформації про періоди страхового стажу, які враховано для розрахунку під час призначення пенсії - розрахунок страхового стажу отримано 23.10.2025 року; необмеження будь-яким строком у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат.

Згідно з імперативними вимогами ст. 248 КАС України ухвала суду складається із мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Отже, умотивованість судового рішення є результатом, зокрема, оцінки аргументів, наведених учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для поновлення строку звернення до суду.

Відсутність правової оцінки наведених доводів представника, свідчать про передчасний висновок судді щодо повернення позовної заяви в частині позовних вимог спрямованих до ГУ ПФУ в Одеській області.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду, колегія суддів погоджуються із висновком судді першої інстанції, що введення воєнного стану може бути поважною причиною пропущення процесуального строку, якщо це пов`язано не з загальними, а конкретними причинами. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні, обстріли, перебої в енергопостачанні, евакуація звітності та інші обставини, не є підставою для поновлення процесуального строку, оскільки не призводять до неможливості виконання учасником судового процесу процесуальних дій по своєчасному зверненню до суду з позовом (постанова Верховного Суду від 14.02.2024 року по справі №686/22156/23).

Стосовно інших доводів апеляційної скарги, колегія зазначає наступне.

Факт здійснення догляду за батьком, який помер більш як за рік до звернення до суду з позовом не свідчить про неможливість звернення до суду. Більш того, до матеріалів позовної заяви не надано жодного доказу, який би засвідчував догляд за хворою особою.

Юридична необізнаність також не може бути підставою для поновлення строку звернення до суду, оскільки позивач мала можливість звернутись за правовою допомогою, що і було нею зроблено, але пізніше, ніж виникнуло порушене право.

Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо початку обрахунку строку звернення до суду з дати отримання листа-відповіді 23.10.2025 року, оскільки вказаний лист свідчить лише на початок вчинення дій позивачем щодо наміру захистити своє право на пенсійні виплати у більшому розмірі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема, ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Незараховані спірні періоди та як наслідок, можливі збільшені суми пенсії, станом на день звернення до суду не були нараховані, а тому доводи щодо незастосування строків звернення до суду у цих правовідносинах також відхиляються апеляційний судом за їх безпідставністю.

Водночас, правовідносини щодо пенсійних виплат є триваючими, оскільки їх виплата здійснюється щомісячно, тобто, наразі позивач стверджує про недоплату пенсії з дати її призначення, що на переконання колегії суддів, є триваючим порушенням права особи на отримання соціальної виплати.

Позивач отримує щомісячно пенсію у розмірі, який обрахований за рішенням Чорноморського об`єднаного управління ПФУ в Одеській області № 85 від 26.09.2024 року. Кількість страхового стажу безпосередньо має вплив на розмір пенсії, яка виплачується щомісячно, а тому, можлива виплата пенсії у меншому розмірі є триваючим порушенням, а тому повернення позовної заяви унеможливить відновлення порушеного права навіть, у межах шестимісячного строку звернення.

Відповідно до частинами 1-3 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття, "дізналася" та "повинна була дізнатись" про порушення права.

Зокрема, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї немає перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19).

Теорією та практикою вироблені правила, згідно яких причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Згідно статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Позивач звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом через підсистему «Електронний суд» 24.11.2025 року, а тому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог за період з 13.09.2021 по 23.05.2025 року та відповідно відсутності поважних причин на його поновлення, у зв`язку із чим, спірна ухвала суду відповідає критерію законності, оскільки наявні правові підстави для повернення адміністративного позову в цій частині.

Водночас, право позивача на перерахунок її страхового стажу та розміру пенсії може бути захищено судом з 24.05.2025 року, тобто у межах 6-місячного строку, що свідчить про те, що за вказаний період позивач не пропустила строк звернення до суду.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції інстанцій дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позову в частині вимог за період з 24.05.2025 по 24.11.2025 у зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, тоді як доводи позивача щодо незастосовності строків позовної давності до заявлених нею вимог щодо періоду 13.09.2021 по 23.05.2025 ґрунтуються на хибному тлумаченні норм КАС України та іншого законодавства.

Відтак, ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 року прийнята при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, неправильному застосуванні норм процесуального права, а тому відповідно до вимог частини 3 статті 312 КАС України підлягає скасуванню у частині повернення позовних вимог спрямованих до ГУ ПФУ в Одеській області з 24.05.2025 року.

Відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Згідно з вимогами статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до вимог частини 3 статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року у частині повернення позовних вимог спрямованих до ГУ ПФУ в Одеській області щодо неврахування періодів роботи позивача та проведення перерахунку пенсії з 24.05.2025 року по 24.11.2025 року прийнята при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, неправильному застосуванні норм процесуального права, а тому відповідно до вимог частини 3 статті 312 КАС України підлягає скасуванню з направленням до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статтями 238, 292, 311, 312, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу судді Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року у частині повернення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування всіх періодів трудової діяльності під час прийняття рішення про призначення пенсії від 26.09.2024 року та проведення перерахунку пенсійного забезпечення з 24.05.2025 року, а справу № 420/39097/25 направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду в цій частині позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча-суддя Г.П.Казанчук

Судді О.В.Єщенко

Ю.М.Градовський