Справа № 160/29737/24
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

09 лютого 2026 року

м. Київ

справа №160/29737/24

адміністративне провадження №К/990/3678/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу Дніпровської міської ради

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року

у справі №160/29737/24

за позовом керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра

до Дніпровської міської ради; Комунального підприємства «Міські активи» Дніпровської міської ради,

треті особи: Дніпропетровська обласна рада, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дарвет»,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року керівник Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра звернувся до адміністративного суду з позовом до Дніпровської міської ради; Комунального підприємства «Міські активи» Дніпровської міської ради, треті особи - Дніпропетровська обласна рада, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дарвет», в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради щодо невжиття заходів з приводу набуття права власності на безхазяйне майно, а саме споруду цивільного захисту сховище №12224, площею 144 кв. м, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Олександра Оцупа, 1С;

- зобов`язати Дніпровську міську раду вчинити дії, спрямовані на набуття права власності на безхазяйне майно шляхом звернення із заявою про взяття на облік до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме споруду цивільного захисту сховище №12224, площею 144 кв. м, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Олександра Оцупа, 1C.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року, позов задоволено.

Не погодившись з рішеннями судів першої і апеляційної інстанцій, Дніпровська міська рада 19 січня 2026 року звернулася з касаційною скаргою та заявою про поновлення строку на касаційне оскарження до Верховного Суду.

На обґрунтування поважності підстав пропуску строку скаржник зазначає, що копія постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року надійшла в електронний кабінет представника відповідача через підсистему ЄСІКС «Електронний суд» 18 грудня 2025 року, що підтверджується карткою руху документа.

Таким чином скаржник вважає наведені підстави пропуску строку поважними, оскільки касаційну скаргу подано в межах тридцятиденного строку з моменту отримання копії оскаржуваної постанови.

Надаючи оцінку наведеним відповідачем доводам щодо поважності підстав пропуску строку Судом з`ясовано наступне.

Керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005 року №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень з`ясовано, що постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року була ухвалена в порядку письмового провадження та набрала законної сили з моменту її прийняття.

Враховуючи викладене, останнім днем для звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою в межах встановленого законом строку був день 15 січня 2026 року, в той час, як касаційну скаргу до Верховного Суду заявником подано 19 січня 2026 року, що свідчить про пропуск встановленого законом процесуального строку на касаційне оскарження.

Відповідно до картки руху документа, електронна копія постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року надійшла в електронний кабінет Дніпровської міської ради 18 грудня 2025 року о 11:40.

Згідно із частиною першою статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до частини шостої статті 120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи, що 17 січня 2026 року був вихідним днем, наступним робочим днем для вчинення процесуальної дії є саме 19 січня 2026 року.

Таким чином, пропуск процесуального строку стався внаслідок несвоєчасного вручення копії постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року, а касаційну скаргу подано скаржником в межах тридцятиденного строку з моменту отримання копії оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, а також положення вимог частини другої статті 329 КАС України, згідно з якими учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення, Суд вважає, що підстави пропуску скаржником строку на касаційне оскарження є поважними, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема якщо: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено оскаржувані судові рішення з неправильним застосуванням положень статей 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР), статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV (далі - Закон №1952-IV), статей 19, 32 Кодексу цивільного захисту України (далі - КЦЗ України), статті 335 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання використання захисних споруд цивільного захисту» від 10 березня 2017 року №138 (далі - постанова КМУ №138), порушили положення статей 2, 9, 43, 46, 55, 73, 75, 76, 160, 169, 242 КАС України.

Скаржник вважає, що Лівобережна окружна прокуратура міста Дніпра не є юридичною особою та не має процесуальної правоздатності. Підписант (керівник окружної прокуратури) не надав документів на підтвердження повноважень діяти у порядку самопредставництва.

Скаржник вважає, що суди безпідставно не врахували висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в ухвалі від 08 червня 2022 року у справі №303/4297/20, та висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 24 жовтня 2024 року у справі №932/6357/20 щодо обов`язку підтверджувати повноваження особи на самопредставництво на підставі закону, статуту, трудового договору тощо.

На переконання скаржника, прокурором не доведено, що Дніпровська міська рада здійснювала захист інтересів держави у цій справі неналежним чином. Запити про надання інформації не є належним повідомленням про намір звернутися до суду.

Також скаржник вважає, що суди не врахували висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18, та висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 17 листопада 2022 року у справі №640/16767/21, від 07 грудня 2018 року у справі №924/1256/17 та від 15 травня 2019 року у справі №911/1497/18.

Скаржник також зазначає, що спірна споруда (сховище №12224) має власника (держава в особі засновника ліквідованого заводу) та балансоутримувача (Товариство з обмеженою відповідальністю «Дарвет»), що підтверджується паспортом сховища та актами перевірок. Так стаття 335 ЦК України передбачає право, а не обов`язок органу місцевого самоврядування звертатися із заявою про взяття майна на облік.

Скаржник наводить висновок, викладений у постанові від 21 червня 2024 року у справі №420/19870/21, у якій Верховний Суд сформував позицію про застосування статті 335 ЦК України у питанні взяття на облік безхазяйних нерухомих речей:

(1) безхазяйною нерухомою річчю є нерухоме майно, яке відповідає двом умовам:

- відомості про це майно відсутні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- власник цього майна невідомий органу місцевого самоврядування, на території якого воно розміщене;

(2) орган місцевого самоврядування, на території якого розміщено безхазяйну нерухому річ, зобов`язаний звернутися із заявою до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, для взяття безхазяйної нерухомої речі на облік. Оскільки частину другу статті 335 ЦК України сформульовано імперативно, звернення з відповідною заявою є обов`язком, а не правом органу місцевого самоврядування.

Разом з тим, скаржник у касаційній скарзі здійснює посилання на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25 серпня 2025 року у справі №440/11384/24, щодо необхідності встановлення зв`язку споруди із земельною ділянкою та її власником.

Водночас скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання: Чи може мати об`єкт нерухомості ознаки безхазяйного, якщо є власник в особі держави, який органу місцевого самоврядування невідомий та є балансоутримувач, при цьому в органах державної реєстрації такий об`єкт не зареєстровано?

У касаційній скарзі Дніпровська міська рада просить Верховний Суд скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, враховуючи доводи скаржника, зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, а також положення статті 129 Конституції України, якою забезпечено право на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року, з метою з`ясування правильності застосування судами першої і апеляційної інстанцій положень статей 26, 60 Закону №280/97-ВР, статті 2 Закону №1952-IV, статей 19, 32 КЦЗ України, статті 335 ЦК України, постанови КМУ №138, перевірки дотримання положень статей 2, 9, 43, 46, 55, 73, 75, 76, 160, 169, 242 КАС України, перевірки необхідності врахування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18 та ухвалі від 08 червня 2022 року у справі №303/4297/20, висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07 грудня 2018 року у справі №924/1256/17, від 15 травня 2019 року у справі №911/1497/18, від 17 листопада 2022 року у справі №640/16767/21, від 21 червня 2024 року у справі №420/19870/21, від 24 жовтня 2024 року у справі №932/6357/20, від 25 серпня 2025 року у справі №440/11384/24, а також з метою формування відповідного правового висновку Верховним Судом.

Верховний Суд також зазначає, що перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку у цій справі може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах.

Судом перевірено зарахування судового збору на рахунок Державної казначейської служби України.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Крім того, у касаційній скарзі Дніпровською міською радою заявлено клопотання про зупинення дії рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі №160/29737/24, яке буде розглянуто судом у порядку підготовки справи до касаційного розгляду відповідно до статті 340 КАС України.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати поважними наведені Дніпровською міською радою підстави пропуску строку та поновити строк на касаційне оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі №160/29737/24.

2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі №160/29737/24 за позовом керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра до Дніпровської міської ради; Комунального підприємства «Міські активи» Дніпровської міської ради, треті особи - Дніпропетровська обласна рада, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дарвет», про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

3. Витребувати з Дніпропетровського окружного адміністративного суду справу №160/29737/24.

4. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

5. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

6. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду заперечення щодо клопотання про зупинення дії рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі №160/29737/24.

7. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

8. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя -доповідач Я.О. Берназюк

Судді С.М. Чиркін

В.М. Шарапа