Справа № 160/10393/25
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2026 року м. Дніпросправа № 160/10393/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 року (головуючий суддя Прудник С.В.)

в адміністративній справі №160/10393/25 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася 10.04.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (з урахуванням уточненого позову), просила (а.с. 42-46):

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.02.2025 року № 02 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 23.12.1992 р. по 06.04.1998 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до пільгового стажу роботи по Списку №2 ОСОБА_1 періоди навчання з 22.11.1989 по 24.04.1990 за спеціальністю Машиніст башених кранів та періоди роботи з 03.05.1990 р. по 30.11.1990 р. машиністом башеного крану, з 03.12.1990 р. по 22.12.1992 р. машиністом башеного крану, з 23.12.1992 р. по 06.04.1998 р. машиністом башеного крану, з 13.04.1998 р. по 28.07.1998 р. машиністом башеного крану, з 25.03.2016 по 12.12.2024 машиністом крану (кранівник);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зниженням пенсійного віку відповідно до заяви про призначення пенсії від 31.01.2025 року згідно з пунктом б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХII, в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020.

Позов вмотивовано протиправністю рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.02.2025 року № 02 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2 ОСОБА_1 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.02.2025 року № 02 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2 ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 23.12.1992 р. по 06.04.1998 р.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до пільгового стажу роботи по Списку № 2 ОСОБА_1 періоди навчання з 22.11.1989 по 24.04.1990 за спеціальністю Машиніст башених кранів та періоди роботи з 03.05.1990 р. по 30.11.1990 р. машиністом башеного крану, з 03.12.1990 р. по 22.12.1992 р. машиністом башеного крану, з 23.12.1992 р. по 06.04.1998 р. машиністом башеного крану, з 13.04.1998 р. по 28.07.1998 р. машиністом башеного крану, з 25.03.2016 по 12.12.2024 машиністом крану (кранівник).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.01.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зниженням пенсійного віку відповідно до заяви про призначення пенсії від 31.01.2025 року згідно з пунктом б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХII, в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу роботи позивача по Списку № 2 період роботи відповідно до пільгової довідки від 02.01.2025 р. № 02 з 25.03.2016 по 12.12.2024 р. Вказав, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи, що підтверджують період виконуваної роботи, її характер та зайнятість за професіями. В трудовій книжці йдеться посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, вони завірені підписом повноважної особи та печаткою, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином. Зауважив, що пільговий стаж роботи позивача по Списку № 2 становить 16 років, вік при зверненні до ПФУ - 55, умови ст. 114 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» виконані. З урахуванням дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області повторно розглянути заяву позивача від 31.01.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Вказує, що позивачу не враховано відомості згідно уточнюючої довідки від 02.05.2025 №02, оскільки відсутні накази про проведені атестації та переліки професій і посад, працівникам, яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за віком за Списком №2. Також, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

В частині відмови у задоволенні позову, рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 31.01.2025 року звернулась до органів Пенсійного фонду України через портал ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком по Списку №2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.02.2025 року № 02 позивачу відмовлено в призначенні пенсії з причини відсутності пільгового стажу роботи по Списку № 2.

За розрахунком відповідача страховий стаж позивача складає 25 років 05 місяців 06 днів.

Стаж за Списком № 2 відсутній.

До страхового стажу не зараховано період трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 03.05.90, з 23.12.1992 по 06.04.1998, оскільки відсутній чіткий відтиск печатки, до пільгового стажу - не враховано відомості згідно уточнюючої довідки від 02.05.2025 №02, оскільки відсутні накази про проведені атестації та переліки професій і посад, працівникам, яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за віком за Списком №2; періоди роботи до Списку № 2.

З розрахунку стажу вбачається, що до пільгового стажу роботи по Списку № 2 не зараховано період навчання з 22.11.1989 по 24.04.1990 за спеціальністю «Машиніст башених кранів» та періоди роботи з 03.05.1990 р. по 30.11.1990 р. машиніст башеного крану 5 розряду, 03.12.1990 р. по 22.12.1992 р. машиніст башеного крану 5 розряду, з 23.12.1992 р. по 06.04.1998 р. - машиніст башеного крану 5 розряду, з 13.04.1998 р. по 28.07.1998 р. - машиніст башеного крану 5 розряду

Відповідно до відомостей трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 03.05.1990 р., пільгової довідки від 02.01.2025 р. № 02, Індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5), позивач працювала на посадах згідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 213-VIII, а саме:

Об`єднаний учбово-курсовий комбінат «Укрмонолітспецбуд» 22.11.1989 24.04.1990 навчання за спеціаліьністю «Машиніст башених каранів».

Ворошиловградське управління підготовки виробництва тресту «ВМСС» (мовою оригіналу документа):

03.05.1990 р. по 30.11.1990 р. машиніст башеного крану 5 розряду

Мале підприємство Луганське управління механізації і спецробіт проектно- будівельної асоціації «Монолітбуд»:

03.12.1990 р. по 22.12.1992 р. - машиніст башеного крану 5 розряду Компанія «Деміург»:

23.12.1992 р. по 06.04.1998 р. - машиніст башеного крану 5 розряду ТОВ «Монолітбуд»:

13.04.1998 р. по 28.07.1998 р. - машиніст башеного крану 5 розряду Філія «Центральна збагачувальна фабрика Павлоградська ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»:

25.03.2016 12.12.2024 машиніст крану (кранівник).

Позивачка вважає протиправним рішення відповідача від 07.02.2025 року №02 про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції від 02.03.2015 р. № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менш 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та п.1 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 4 постанови КМУ від 27.04.1993 р. №301 «Про трудові книжки працівників» встановлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (Інструкція від 29.07.1993 №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

При цьому, пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993р. №301 «Про трудові книжки працівників» передбачено, що заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок.

При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Водночас, пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано:

періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, аналіз наведених вище норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Слід зазначити, що згідно п. 18 постанови Ради Міністрів СРСР РАДА від 6.09.1973 р. №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17.

Верховного Суд у постанові від 17.07.2018 року по справі №220/989/17 виклав правову позицію, згідно з якою підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідачем не взято до уваги, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення його трудової книжки.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 .

Згідно з п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005р. за №1451/11731 (Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Також, відповідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (Порядок №22-1), до заяви для призначення пенсії за віком додаються такі документи (надаються копії документів з оригіналами):

паспорт та документи про місце проживання (реєстрації) особи;

документ про присвоєння реєстраційного номеру;

трудова книжка (відомості про роботу);

диплом, атестат училища, які стверджують денну форму навчання;

свідоцтво про шлюб (для жінок); свідоцтво про народження дітей (для жінок); та інші документи.

Згідно з п.п.3 п.4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Статтею 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту» передбачено, що професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Статтею 18 вказаного Закону визначено типи професійно-технічних навчальних закладів, зокрема, до професійно-технічних навчальних закладів належить навчально-курсовий комбінат та професійно-технічне училище.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що згідно відомостей трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 від 03.05.1990 р., пільгової довідки від 02.01.2025р. №02, Індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5), позивачка працювала на посадах згідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 213-VIII, а саме:

Об`єднаний учбово-курсовий комбінат «Укрмонолітспецбуд» 22.11.1989 24.04.1990 навчання за спеціаліьністю «Машиніст башених каранів».

Ворошиловградське управління підготовки виробництва тресту «ВМСС» (мовою оригіналу документа):

03.05.1990 р. по 30.11.1990 р. машиніст башеного крану 5 розряду Мале підприємство Луганське управління механізації і спецробіт проектно-будівельної асоціації «Монолітбуд»:

03.12.1990 р. по 22.12.1992 р. - машиніст башеного крану 5 розряду Компанія «Деміург»:

23.12.1992 р. по 06.04.1998 р. - машиніст башеного крану 5 розряду ТОВ «Монолітбуд»:

13.04.1998 р. по 28.07.1998 р. - машиніст башеного крану 5 розряду Філія «Центральна збагачувальна фабрика Павлоградська ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»:

25.03.2016 12.12.2024 машиніст крану (кранівник).

Слід також взяти до уваги, що за період роботи з 25.03.2016 по 12.12.2024 р. позивачкою надано пільгову довідку №02 від 02.01.2025 р. яка підтверджує право на пільгове пенсійне забезпечення.

Вказана пільгова довідка, має посилання на накази про проведення атестації робочого місця, а саме наказ № 207 від 27.02.2015 р., № 1394 від 23.09.2020 р., № 2670 від 28.12.2023 р.

Водночас, якщо відповідачу необхідні накази про атестацію робочого, вони мають право відповідно до ч.3 ст.44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування витребувати у мого роботодавці, Державної інспекції з питань праці, що не було зроблено відповідачем.

Крім того, обов`язок щодо повідомлення підтвердження або скасування права на пенсію на пільгових умовах покладається на Державну експертизу праці відповідно до постанови КМУ від 11.04.2022 р. № 497.

Тому, витребування відповідачем документів які не передбачені чинним законодавством є протиправними діями.

Крім того, як вбачається з виписки з індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) за період з 2016 по 2024 роки позивачка має спеціальний стаж за кодом ЗП3013Б1.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) вбачається, що у спірні періоди позивач працювала у роботодавця за кодом , що відповідно до відомостей про страхувальника відповідає ФІЛІЯ "ЦЕНТРАЛЬНА ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА ПАВЛОГРАДСЬКА" ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", за кодом ВАТ «Павлоградвугілля».

Відповідно до постанов правління Пенсійного фонду України (далі - ПФУ) № 7-6 від 10.06.2004 «Про затвердження Порядку формування і подачі органам ПФУ відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», № 26-1 від 05.11.2009 «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування органам ПФУ», №22-2 від 08.10.2010 «Про Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та № 25-2 від 03.12.2013 «Про визнання такою, що втратила чинність, постанови правління ПФУ від 08.10.2010 №22-2», якими затверджувалися «Довідники кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства», встановлено код підстав для обліку спецстажу за ЗП3013Б1, для застрахованих осіб, які є працівниками, що зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці:

- код ЗПЗ013Б1- Працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» і за результатами атестації робочих місць.

Тобто, при здачі звітів вказаними страхувальниками до органів ПФУ зазначалося, що страхові внески за позивача вносилися за вищевказаними професіями за відповідними кодами, що в свою чергу відповідає положенням ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому суд вважає, що відповідач неправомірно не зарахував до пільгового стажу позивача роботи з повним робочим днем під землею спірні періоди роботи.

На підставі зазначеного наявні підстави для висновку, що відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу роботи позивачки по Списку № 2 період роботи з 25.03.2016 по 12.12.2024 р згідно пільгової довідки від 02.01.2025 р. № 02.

Що стосується інших періодів роботи позивачки, то суд апеляційної інстанції бере до уваги, що в трудовій книжці позивачки зазначений період навчання:

- з 22.11.1989 по 24.04.1990 навчання у Дніпропетровському учкомбінаті свідоцтво №3169.

Також зазначено періоди роботи:

- з 03.05.1990 р. по 30.11.1990 р. машиністом башеного крану 5 розряду,

- з 03.12.1990 р. по 22.12.1992 р. машиністом башеного крану,

- з 23.12.1992 р. по 06.04.1998 р. машиністом башеного крану,

- з 13.04.1998 р. по 28.07.1998 р. машиніст башеного крану, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, матеріалами справи підтверджується (згідно трудової книжки), що позивачка навчалась в Об`єднаному учбово-курсовому комбінаті «Укрмонолітспецбуд» з 24.11.1989 по 24.04.1990 за спеціаліьністю «Машиніст башених каранів», по закінченню навчання отримала свідоцтво № 3169 від 24.04.1990 р.

Протягом 3-х місяців працевлаштувалась за набутою професією, а саме 03.05.1990 р. машиністом башеного крану у Ворошиловградському управлінні підготовки виробництва тресту «ВМСС».

Позивачка проходила навчання та працювала фахом, а присвоєна кваліфікація є роботою за набутою професією в розумінні ст.38 Закону України «Про професійно-технічну освіту», тому відповідач неправомірно не зарахував до пільгового стажу вищезазначений період навчання.

Також, згідно записів трудової книжки позивачка працювала:

- у Ворошиловградському управлінні підготовки виробництва тресту «ВМСС» (мовою оригіналу документа) з 03.05.1990 р. по 30.11.1990 р. машиністом башеного крану 5 розряду.

- у Малому підприємстві Луганське управління механізації і спецробіт проектно-будівельної асоціації «Монолітбуд» з 03.12.1990 р. по 22.12.1992 р. машиністом башеного крану 5 розряду,

- у Компанії «Деміург» з 23.12.1992 р. по 06.04.1998 р. машиністом башеного крану 5 розряду,

- у ТОВ «Монолітбуд» з 13.04.1998 р. по 28.07.1998 р. машиністом башеного крану 5 розряду.

При цьому позивачка зазначає, що надати пільгову довідку не має можливості, оскільки підприємства знаходяться на окупованій території.

Суд апеляційної інстанції, оцінюючи зазначені обставини бере до уваги, що дійсно, на даний час вказані підприємства знаходяться на тимчасово окупованій території.

Однак вказане не позбавляє позивачку права на пенсійне забезпечення та не дає підстав для не врахування вказаного періоду роботу для призначення пенсії за Списком №2, оскільки записами трудової книжки позивачка підтверджуються вказані періоди її роботи.

Професія машиніст башеного крана (машиніст крана) передбачена Списком №2 затвердженого постановою Ради СРСР від 22.08.1956 р. № 1173, постановою РСРС №10 від 26.01.1991 р., постановою КМУ від 11.03.1994 р. № 162.

Трудова книжка позивачки містить усі необхідні записи, що підтверджують період виконуваної роботи, її характер та зайнятість за професіями.

При цьому, в трудовій книжці позивачки наявні посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, вони завірені підписом повноважної особи та печаткою, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином.

Доводи відповідача щодо відсутності (нечитабельність) печатки не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду роботи позивачки, оскільки всі записи про прийняття, переведення та звільнення є чіткими записами з посилання на відповідні накази.

Водночас, позивачка не може нести відповідальність за оформлення трудової книжки, при цьому, матеріали справи не містять будь-яких доказів, що вказана трудова книжка позивачки є підробкою, не дійсною та ін.

Аналіз записів трудової книжки та норм законодавства України, які встановлюють, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, дають підстави для висновку, що вказана трудова книжка позивачки має бути врахована при призначенні позивачці пенсії на пільгових умовах (зокрема, період з 23.12.1992 по 06.04.1998, який не був зарахований відповідачем згідно рішення від 07.02.2025 року №02).

Так, пільговий стаж роботи позивачки по Списку № 2 становить 16 років, вік при зверненні до ПФУ 55 років, отже, виконані умови пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХII, в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020.

Так пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції від 02.03.2015 р. №213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менш 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років.

Водночас, пільговий стаж позивачки по Списку № 2 відповідно до пільгової довідки від 02.05.2025 №02 за період з 25.03.2016 по 02.08.2016 становить 4 місяці 9 днів та з 03.08.2016 по 12.12.2024 становить 8 років 8 місяців 18 днів (а.с. 23).

Вказаною довідкою підтверджується, що посада за якою працювала позивачка машиніст крана (кранівник) передбачена Списком №2, також зазначено, що позивачка виконувала роботи на основному виробництві по збагаченню вугілля.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції наявні підстави для врахування вказаної довідки для призначення позивачці пенсії на пільгових умовах.

На момент звернення позивачки із заявою про призначення пенсії позивачці виповнилось 55 років, при цьому стаж роботи позивачки, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 значно перевищує вимоги щодо стажу роботи, що встановлені ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», як наслідок, у відповідача були наявні підстави для призначення позивачці пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.02.2025 року № 02 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2 ОСОБА_1 рокує протиправним та підлягає скасуванню.

Відновленням порушеного права позивачки є зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 23.12.1992 р. по 06.04.1998 р.; зарахувати до пільгового стажу роботи по Списку № 2 ОСОБА_1 періоди навчання з 22.11.1989 по 24.04.1990 за спеціальністю Машиніст башених кранів та періоди роботи з 03.05.1990 р. по 30.11.1990 р. машиністом башеного крану, з 03.12.1990 р. по 22.12.1992 р. машиністом башеного крану, з 23.12.1992 р. по 06.04.1998 р. машиністом башеного крану, з 13.04.1998 р. по 28.07.1998 р. машиністом башеного крану, з 25.03.2016 по 12.12.2024 машиністом крану (кранівник).

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зниженням пенсійного віку відповідно до заяви про призначення пенсії від 31.01.2025 року згідно з пунктом б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХII, в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення під 02.03.2015 №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п.4 ч.2 ст.245 КАС України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ефективним способом захисту права позивачки на пенсію за віком на пільгових умовах є зобов`язання ГУ ПФУ в Рівненській області повторно розглянути заяву позивачки від 31.01.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що при повторному розгляді заяви позивачки про призначення пенсії, суб`єкт владних повноважень не може покладатися на свої висновки, які були спростовані судом в ході розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Ураховуючи те, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 13.01.2026 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова