Справа № 420/39151/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Хаджибейського районного суду м. Одеси (вул. Василя Стуса, 1а, м. Одеса, 65604), третя особа Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (вул. Інститутська, 21/8, м. Київ, 01008) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду через "Електронній суд" надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Хаджибейського районного суду м. Одеси в особі голови суду Гуревського Володимира Климентійовича, Хаджибейського районного суду м. Одеси в особі керівника апарату суду Савенко Валентини Анатоліївни, в якому позивач просив: - визнати протиправною бездіяльність Хаджибейського районного суду м. Одеси щодо нерозгляду інформаційного запиту ОСОБА_1 від 13.11.2025; - зобов`язати Хаджибейський районний суд м. Одеси розглянути інформаційний запит ОСОБА_1 від 13.11.2025 та надати відповідь на електронну скриньку позивача.

Ухвалою суду від 01.12.2025 року позов залишений без руху та позивачу наданий строк на усунення недоліків щодо правильного визначення відповідача (відповідачів) по справі та надання доказів щодо підстав звільнення від сплати судового збору.

Позивач надав до суду заяву про усунення недоліків позову, визначивши у якості відповідача Хаджибейський районний суд м. Одеси та зазначивши третю особу - Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, просить: - визнати протиправною бездіяльність Хаджибейського районного суду м. Одеси щодо нерозгляду інформаційного запиту ОСОБА_1 від 13.11.2025; - зобов`язати Хаджибейський районний суд м. Одеси розглянути інформаційний запит ОСОБА_1 від 13.11.2025 та надати відповідь на електронну скриньку позивача.

Ухвалою суду від 12.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено, що права буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за матеріалами в електронній формі.

Ухвалою суду від 12.12.2025 року звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання цього позову.

Позивач у позові зазначив, що є викривачем корупційних схем в Хаджибейській окружній прокуратурі Одеської обласної прокуратури, в ГУ НП в Одеській області та Хаджибейському районному суді міста Одеси, коли щодо завідомо невинуватої особи фабрикується обвинувачення в тяжкому злочині.

13.11.2025 на електронну скриньку Хаджибейського районного суду м. Одеси він відправив інформаційний запит.

Стаття 20 Закону України Про доступ до публічної інформації передбачає, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, проте він не отримав відповідь у встановлений строк.

В обґрунтування позовних вимог щодо застосування норм права до спірних правовідносин позивач наводить зміст рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.05.2024 по справі №280/2454/24 за його позовом до голови Господарського суду Запорізької області Корсуна Віталія Леонідовича, Господарського суду Запорізької області про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідачем наданий відзив на позов, в якому він просив відмовити у задоволенні позову, при цьому не заперечував, що відповідь позивачу на його запит направлена не у п`ятиденний строк встановлений Законом України Про доступ до публічної інформації, а 25.11.2025 року.

Відповідач просив врахувати, що порушення строку відбулось з об`єктивних причин, а саме знеструмлення будівлі суду, оголошення тривалих повітряних тривог, призупинення роботи суду у зв`язку з повідомленням про замінування.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, зазначивши, що він у запиті поставив дев`ять конкретних питань, та не отримав відповідей у встановлений Законом п`ятиденний строк. Позивач у відповіді на відзив не заперечував отримання відповіді на запит, проте звернув увагу на те, що він звернувся до суду 24.11.2025 року щодо ненадання відповіді на запит від 14.11.2026 року, а відповідь йому направлена 25.11.2025 року. Крім того, позивач вважає, що посилання відповідача на об`єктивні обставини щодо несвоєчасного направлення відповіді на запит, оскільки не зазначено якими нормативними документами ці обставини визначені об`єктивними. Між тим, статтею 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» чітко встановлено, що навіть у цих умовах правосуддя здійснюється виключно судами, а скорочення або прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Третьою особою Секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини пояснень до суду не надано.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 направив на адресу голови Хаджибейського районного суду м. Одеси Гуревського В.К., керівника апарату суду Савенко В.А. інформаційний запит, в якому просив надати інформацію щодо реєстрації зазначеного у запиті клопотання по справі, його отримання судом, авто розподілу, посади ОСОБА_2 .

Запит зареєстрований 14.11.2025 року за №ЕП-11292.

Позивач не отримавши у п`ятиденний строк відповідь на запит звернувся до суду з цим позовом 24.11.2025 року.

Судом встановлено, що відповідачем відповідь від 21.11.2025 року за №02/653/2025 вих направлена позивачу 25.11.2025 року.

Позивач у відповіді на відзив не заперечує отримання вказаної відповіді, проте вважає що позивачем безпідставно порушений строк надання відповіді.

Дослідивши заяви по суті та надані учасниками справи докази суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (ч.1 ст. 1 Закону № 2939-VI).

Згідно з п.2 ч.1 ст.5 Закону №2939-VI, доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону встановлено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у ст.13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Отже спірні правовідносини між позивачем та відповідачем виникли у сфері доступу до публічної інформації.

За правилами ч.1 ст.20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

24.02. 2022 року Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан на території України з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та на час розгляду відповідачем запита позивача та судом цієї справи не скасований.

Питання належного розгляду інформаційних запитів та своєчасної відповіді на них в умовах воєнного стану було предметом розгляду Верховного Суду.

За приписами ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Таким чином, за правовими висновками Верховного Суду суб`єкти владних повноважень-розпорядники публічної інформації повинні дотримуватися положень Закону № 2939-VI.

У той же час в постанові від 04.05.2023 року у справі №380/7189/22 Верховний Суд вказав, що на можливість належного опрацювання запитів і надання запитуваної інформації впливають заходи, передбачені, зокрема, ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», що їх вживають органи державної влади, органи місцевого самоврядування та інші розпорядники публічної інформації в умовах правового режиму воєнного стану, тому своєчасність розгляду запитів на публічну інформацію може залежати від багатьох чинників, зокрема, адресата, якому надісланий запит, режиму його роботи та наявності технічних можливостей опрацьовувати кореспонденцію (засобів комунікації, інтернету), наближення установи до місць проведення бойових дій, характеру запитуваної інформації тощо.

Отже зазначені у відзиві на позов відповідачем обставини щодо знеструмлення будівлі суду, оголошення тривалих повітряних тривог, призупинення роботи суду у зв`язку з повідомленням про замінування є тими чинниками, які вплинули на несвоєчасне направлення позивачу відповіді на інформаційний запит.

При цьому суд не приймає посилання позивача на ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», відповідно до якої правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами, на цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України, скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Вказана норма не регулює правовідносини, які виникли між сторонами, оскільки стосується саме здійснення правосуддя, тобто розгляду судами в установленому процесуальному порядку цивільних, адміністративних, кримінальних справ.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно зі ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Позивач у позові просить визнати протиправною бездіяльність Хаджибейського районного суду м. Одеси щодо нерозгляду інформаційного запиту ОСОБА_1 від 13.11.2025 зобов`язати Хаджибейський районний суд м. Одеси розглянути інформаційний запит ОСОБА_1 від 13.11.2025 та надати відповідь на електронну скриньку позивача.

Судом встановлено, що відповідачем станом на час розгляду справи відповідь позивачу надана. Жодних уточнень підстав або предмету позову позивачем після отримання відповіді не подавалось.

Отже розглянувши позов в межах позовних вимог суд дійшов висновку про його часткове задоволення, а саме визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не направлення відповіді на інформаційного запит ОСОБА_1 від 13.11.2025 року (вх. суду від 14.11.2025 року №ЕП-11292) у встановлений Законом № 2939-VI п`ятиденний строк.

Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.ст.73,74,75,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративного позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Хаджибейського районного суду м. Одеси (вул. Василя Стуса, 1а, м. Одеса, 65604, ), третя особа Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (вул. Інститутська, 21/8, м. Київ, 01008, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Хаджибейського районного суду м. Одеси щодо не направлення відповіді на інформаційного запит ОСОБА_1 від 13.11.2025 року (вх. суду від 14.11.2025 року №ЕП-11292) у встановлений Законом України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» п`ятиденний строк.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва