Справа № 160/19975/25
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2026-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2026 року м. Дніпросправа № 160/19975/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Ясенової Т.І., Юрко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року в адміністративній справі №160/19975/25 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Акціонерного товариство "Видавництво "Зоря" корпоративне підприємство АТ «ДАК «Укрвидавполіграфія», ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

09.07.2025 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Акціонерного товариство "Видавництво "Зоря" корпоративне підприємство АТ «ДАК «Укрвидавполіграфія», ОСОБА_1 , в якому просило: встановити тимчасове обмеження у праві виїзду керівника Акціонерного товариства Видавництво Зоря корпоративне підприємство АТ ДАК УКРВИДАВПОЛІГРАФІЯ () ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за межі України до погашення податкового боргу Акціонерного товариства Видавництво Зоря корпоративне підприємство АТ ДАК УКРВИДАВПОЛІГРАФІЯ ().

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року адміністративний позов задоволено, а саме суд:

Встановив тимчасове обмеження у праві виїзду керівника АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ВИДАВНИЦТВО "ЗОРЯ" КОРПОРАТИВНЕ ПІДПРИЄМСТВО АТ "ДАК "УКРВИДАВПОЛІГРАФІЯ" () - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за межі України, до погашення податкового боргу або настання інших обставин, зазначених в п.87.14 ст.87 ПК України.

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначено, що за період 2023-2025 р.р. з рахунків підприємства стягнуто та сплачено підприємством самостійно в рахунок сплати податкової заборгованості з податку на землю 3 908 859,23 грн та з орендної плати за землю 2 020 926,43 грн. Зазначене підтверджується наявними у справі копіями платіжних інструкцій та інкасових доручень.

Позивач на підтвердження існування заборгованості у розмірі більше 1 млн грн надав копію податкової вимоги № 0-0464 від 07.06.2021 на суму 5669605,14 грн., а відповідач надає докази погашення заборгованості на суму 5929785,66 грн.

Позивач не довів існування на момент звернення до суду заборгованості, яка є підставою для застосування до керівника обмежувального заходу у вигляді встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Так, підставою для застосування обмежувальних заходів щодо керівника юридичної особи є факт несплати такою юридичною особою податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги.

Податкова вимога № 0-0464 від 07.06.2021р.була сформована на суму 5669605,14 грн., а підприємством надано докази погашення 5929785,66 грн.

У матеріалах справи відсутні докази того, що станом на день звернення позивача до суду із даним позовом про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України керівника Апелянта, за відповідною юридичною особою обліковувався податковий борг, який на протязі 240 календарних днів з дня вручення податкової вимоги, перевищував 1 мільйон гривень.

Апелянт наголошує, що підставою для звернення до суду із вимогами застосування обмежувальних заходів щодо керівника юридичної особи є факт несплати такою юридичною особою податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, протягом 240 календарних днів, а не наявність у юридичної особи станом на день подання відповідного позову податкового боргу, який перевищує 1 мільйон гривень.

Враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів того, що станом на дату звернення до суду з позовом і станом на дату ухвалення судового рішення по даній справі за Апелянтом обліковувався податковий борг, який на протязі 240 календарних днів з дня вручення податкової вимоги, перевищував 1 мільйон гривень, слід прийти до висновку про відсутність підстав для застосування забезпечувального заходу у виїзді тимчасового обмеження мене у праві виїзду за межі території України.

Крім того, згідно довідки №9/26 від 18.07.2025 року вбачається, що апелянт включений до переліку посадових осіб передбачених у пункті 2.14 Правили перетинання державного кордону затверджених постановою КМУ. А пошук ринків збуту продукції є одним із пріоритетів підприємства, для недопущення появи боргів з податків в подальшому.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Згідно відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №1559094 від 10.07.2025 на запит суду, АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ВИДАВНИЦТВО "ЗОРЯ" КОРПОРАТИВНЕ ПІДПРИЄМСТВО АТ "ДАК "УКРВИДАВПОЛІГРАФІЯ" (, 49051, Україна, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Журналістів, будинок, 7) зареєстроване 24.12.2001, про що внесено запис № 0002671. Директор, керівник Баркаров Юрій Андрійович.

Основний вид діяльності: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Інші види діяльності: Друкування іншої продукції, Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1559063 від 10.07.2025 року, ОСОБА_1 ) зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Акціонерне товариство Видавництво Зоря корпоративне підприємство АТ ДАК УКРВИДАВПОЛІГРАФІЯ перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області та має податковий борг у сумі 9 687 472,06 грн.

Згідно довідки про відсутність зобов`язання держави, щодо повернення АТ "ВИДАВНИЦТВО "ЗОРЯ" (05905591) помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, бюджетного відшкодування податку на додані вартість, станом на 01.07.2025 у АТ "ВИДАВНИЦТВО "ЗОРЯ" згідно даних інформаційно-комунікаційних систем контролюючого органу у підприємства обліковується податковий борг по :

- орендній платі з юридичних осіб (код 18010600) у сумі 4088874,89 грн.;

- земельному податку з юридичних осіб (код 18010500) у сумі 5598597,17 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі №160/7873/20, позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Акціонерного товариства "Видавництво "Зоря" корпоративне підприємство АТ «ДАК «Укрвидавполіграфія» про стягнення коштів задоволено частково, а саме вирішено:

стягнути з рахунків у банках, обслуговуючих Акціонерне товариство "Видавництво "Зоря" корпоративне підприємство АТ «ДАК «Укрвидавполіграфія» (), на користь Державного бюджету податковий борг у розмірі 5 827 479,62 грн.;

в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набрало законної сили 12.08.2021 року.

З метою погашення податкового боргу позивач засобами поштового зв`язку надіслав на адресу АТ "ВИДАВНИЦТВО "ЗОРЯ" (05905591) податкову вимогу форми "Ю" №0-0464 від 07.06.2021, яка отримана представником підприємства 23.06.2021, що підтверджується відміткою на повідомленні про вручення поштового відправлення №627.

Відповідно до статті 89 Податкового кодексу України, 07.06.2021 прийнято рішення №0-0464 про опис майна акціонерного товариства «Видавництво «Зоря» у податкову заставу, проведено опис майна в податкову заставу та складено акт №1261/05905591/04-36-13-06-64 від 17.11.2023.

На виконання вимог п. 95.5 ст. 95 ПК України, 01.09.2022 уповноваженою особою контролюючого органу прийнято рішення про стягнення коштів платника податків у рахунок погашення податкового боргу відносно АТ Видавництво Зоря, який виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки.

Як зазначено позивачем, на виконання вищезазначеного рішення, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області протягом 2023 - 2025 років до банківських установ направлено платіжні інструкції. Проте, вказаний захід не призвів до повного погашення податкового боргу АТ "ВИДАВНИЦТВО "ЗОРЯ" КОРПОРАТИВНЕ ПІДПРИЄМСТВО АТ "ДАК "УКРВИДАВПОЛІГРАФІЯ".

Зазначене також підтверджено відповідачем у поданому до суду відзиві, в якому зазначено, що за період 2023 року по 2025 рік з рахунків відповідача-1 стягнуто та сплачено відповідачем-1 самостійно в рахунок сплати податкової заборгованості з податку на землю 3 908 859,23 грн. та з орендної плати за землю 2 020 926, 43 грн. Зазначене підтверджується доданими до відзиву копіями платіжних інструкцій та інкасових доручень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року у справі №160/11473/24, позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про надання дозволу на погашення суми податкового боргу задоволено, а саме вирішено:

- надати дозвіл на погашення суми податкового боргу у розмірі 10 009 800,46 грн. за рахунок майна Акціонерного товариства "Видавництво "Зоря" Корпоративного підприємства АТ "ДАК "Укрвидавполіграфія" (), що перебуває у податковій заставі.

Рішення набрало законної сили 19.02.2025.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 6 ПК України надано визначення понять «податок» та «збір». Так, податок - це обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платника податку відповідно до цього Кодексу. Збором (платою, внеском) є обов`язковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податків, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. ПК України).

За визначенням підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України ).

Тобто, узгоджена сума податкового зобов`язання, не сплачена платником в строки, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, на платників податків покладений обов`язок сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 36.1 статті 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Підпунктом 20.1.35-2 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівників юридичних осіб або постійних представництв нерезидентів-боржників за межі України у разі невиконання податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу.

У відповідності з пунктом 87.13 статті 87 ПК України, у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.

Вимоги абзацу першого цього пункту не застосовується у разі наявності зобов`язання держави щодо повернення юридичній особі або постійному представництву нерезидента-боржника помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, бюджетного відшкодування податку на додану вартість, якщо загальна сума непогашеної заборгованості держави перед боржником дорівнює або перевищує суму податкового боргу такого боржника.

Тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України встановлюється як забезпечувальний захід виконання судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що статтю 87 ПК України доповнено наведеним вище пунктом 87.13 та 87.14 згідно із Законом України від 30.11.2021 №1914-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень», який набрав чинності з 01.01.2022 (далі - Закон №1914-IX).

Також цим Законом Кодекс адміністративного судочинства України доповнено статтею 289-2 «Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу тимчасового обмеження права громадян України на виїзд за межі території України».

Відповідно до частини 1 статті 289-2 КАС України, у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.

Отже, підставами для застосування забезпечувального заходу у виді тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України є:

1) наявність у юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень;

2) наявність судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу.

3) не сплата такого боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги.

Верховний Суд у постанові від 01 липня 2025 року у справі № 120/2450/24 дійшов висновку, що норми статті 289-2 КАС України не встановлюють окремих строків звернення до суду, не визначають інших вимог до позовної заяви, відмінних від тих, які передбачені загальними нормами КАС України, як і не встановлюють іншої, особливої процедури розгляду таких заяв, що свідчить про те, що звернення в порядку статті 289-2 КАС України з позовною заявою про обмеження виїзду керівника платника податків за кордон відбувається в загальному порядку, в тому числі і за загальними строками звернення до суду.

При цьому, право на звернення до суду згідно зі статтею 289-2 КАС України щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України виникає через 240 днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, та повинно бути реалізовано в межах тримісячного строку, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України.

Згідно із частиною 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Отже, наведена норма чітко встановлює момент початку перебігу строку для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень саме з дня виникнення підстав, які наділяють його правом на подання визначених законом позовних вимог. Такими підставами слід уважати об`єктивно визначені обставини, за наявності яких суб`єкт владних повноважень усвідомлює або повинен усвідомлювати факт порушення публічного інтересу, на захист якого спрямований відповідний адміністративний позов. При цьому слід виходити з того, що строк звернення до суду не може визначатися на розсуд суб`єкта владних повноважень чи пов`язуватися з будь-якими суб`єктивними чинниками, такими як момент прийняття внутрішніх рішень чи отримання додаткових роз`яснень.

Таким чином, законодавець передбачив об`єктивний критерій для обчислення строку звернення до адміністративного суду, який забезпечує належну реалізацію принципів юридичної визначеності, стабільності правовідносин та оперативності у вирішенні публічно-правових спорів. Недотримання цього строку позбавляє суб`єкта владних повноважень можливості реалізувати своє право на судовий захист, якщо не буде встановлено наявності поважних причин для його поновлення. Вказане забезпечує збалансованість інтересів суб`єктів владних повноважень та інших учасників адміністративного процесу, сприяє дисциплінованості та прогнозованості діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, унеможливлює зловживання процесуальними правами та гарантує ефективний судовий захист прав і законних інтересів усіх учасників правовідносин.

Відповідно до пункту 59.5 цієї статті у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Аналіз вказаної норми свідчить про відсутність обов`язку контролюючого органу направляти платнику податків нову податкову вимогу у випадку збільшення суми податкового боргу. Тобто, в разі коли після направлення платнику податків податкової вимоги сума його податкового боргу збільшується, податкова вимога на збільшену суму податкового боргу не направляється.

Так, Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2024 р.у справі № 120/2322/24 дійшов висновку, що "правові підстави для звернення до суду згідно зі статтею 289-2 КАС України щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України виникають через 240 днів від дня вручення платнику податків податкової вимоги, а відповідні повноваження повинні бути реалізовані контролюючим органом в межах тримісячного строку, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України.".

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 12 вересня 2024 року у справі № 120/2322/24, від 12 вересня 2024 року у справі №140/26462/23, від 01 липня 2025 року у справі № 120/2450/24, від 24 липня 2025 року у справі № 80/11507/24, від 11 вересня 2025 року у справі № 460/1354/25.

Аналогічна правова позиція також викладена в постановах Верховного Суду від 18 грудня 2025 року у справі № 280/5892/25 та від 18 грудня 2025 року у справі № 160/20031/25.

Посилання суду першої інстанції та відповідача на висновки Верховного Суду щодо порядку обчислення строку на звернення до суду з позовами відповідно до положень пункту 87.13 статті 87 ПК України та статті 289-2 КАС України, викладеного в постанові 31 березня 2025 року у справі №160/5655/22, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки у вказаній постанові Верховний Суд не формував конкретно визначених висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 15 січня 2026 року справа № 340/4971/25.

Позивач посилався на те, що станом на день звернення до суду в інтегрованих картках платника податків відповідача, обліковується податковий борг на загальну суму 9 687 472,06 грн., який складається з: орендна плата з юридичних осіб (код 18010600) у сумі 4088874,89 грн.; земельний податок з юридичних осіб (код 18010500) у сумі 5598597,17 грн.

Позивачем у позовній заяві не зазначено з якого моменту податкове грошове зобов`язання відповідача щодо якого позивач звертається у цій справі є узгодженим.

Матеріали справи свідчать, що у зв`язку з виникненням податкового боргу контролюючим органом за місцем обліку відповідача було сформовано податкову вимогу форми "Ю" №0-0464 від 07.06.2021 на суму 5669605,14, яка була отримана підприємством 23.06.2021, що підтверджується відміткою на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Граничний 240-денний строк, визначений пунктом 87.13 статті 87 ПК України та частиною 1 статті 289-2 Кодексу адміністративного судочинства України для сплати податкового боргу, завершився 18.02.2022.

З цієї дати у контролюючого органу виникли правові підстави для реалізації владної компетенції та пред`явлення відповідних позовних вимог, а відтак з цього моменту почав свій перебіг тримісячний строк звернення до адміністративного суду, передбачений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто до 19.05.2022. включно.

Натомість, контролюючий орган подав позов до суду лише 09.07.2025, без дотримання встановленого законодавством строку, не навівши поважність причин його пропуску суду першої інстанції та проігнорувавши доводи скаржника/відповідача на стадії апеляційного перегляду справи.

Щодо приписів пункту 102.4 статті 102 ПК України, та колегія суддів зазначає наступне.

Указаною нормою дійсно встановлено спеціальний строк звернення до суду з вимогами про стягнення податкового боргу - 1095 днів з дня виникнення податкового боргу. Водночас зазначений строк не підлягає застосуванню до позовних вимог про застосування тимчасових обмежень у праві виїзду за межі України керівника платника податків-боржника. Це пояснюється тим, що такі забезпечувальні заходи, хоча й мають певний зв`язок із погашенням податкового боргу, але вони не можуть ототожнюватися з вимогами про безпосереднє стягнення податкового боргу.

Колегія суддів також звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15 червня 2022 року у справі № 280/5400/19, де зазначено, що повноваження податкового органу щодо стягнення податкового боргу та щодо інших заходів впливу на платника податків з метою погашення податкового боргу законом чітко розмежовуються, що виключає можливість їх ототожнення. За своєю правовою природою ці повноваження є різними, як з огляду на підстави їх виникнення, так і юридичні наслідки.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 01 липня 2025 року у справі № 120/2450/24, від 24 липня 2025 року у справі №580/11507/24, відповідно до якої строк звернення до суду у подібних правовідносинах становить три місяці відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Керуючись статтями 122-123, 240, 289-2, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року в адміністративній справі №160/19975/25 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року в адміністративній справі №160/19975/25 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким залишити без розгляду позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Акціонерного товариство "Видавництво "Зоря" корпоративне підприємство АТ «ДАК «Укрвидавполіграфія», ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Т.І. Ясенова

суддя І.В. Юрко