Справа № 380/6033/25
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2026-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 380/6033/25 пров. № А/857/37345/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Глушка І.В., Затолочного В.С.,

за участі секретаря судового засідання Грищук В.Б.,

представник позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2025 року у справі № 380/6033/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,

суддя в 1-й інстанції Клименко О.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 08 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №8312/13-01-24-08 від 04.03.2024 року на суму 913 987,35 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №8308/13-01-24-08 від 04.03.2024 року на суму 76 165,61 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.08.2025 року по справі №380/6033/25 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено повністю.

З висновками суду першої інстанції не погодився апелянт - ОСОБА_1 . У поданій апеляційній скарзі зазначає про неврахування судом першої інстанції положень пунктів 95.1-95.3 статті 95 і пункту 102.4 статті 102 КАС України якими встановлено, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, а також строку - 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Апелянт вказує про те, що при наявності у відповідача податкового боргу, який фактично набув статус безнадійного за ознакою закінчення строку давності у 1095 днів, позивач, всупереч чинного законодавства, не приймав рішення про списання безнадійного податкового боргу згідно із положенням Податкового кодексу України та Порядку №220. Тому дані податкові заборгованості взагалі не підлягали ні нарахуванню, ні стягненню. На підставі вище викладеного, вважаємо, що суд першої інстанції не повно та не всебічно дослідив всі обставини справи, що призвело до ухвалення неправомірного рішення.

Просить апеляційну скаргу задовольнити. Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.08.2025 року у справі №380/6033/25 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Частиною 4 ст.229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ГУ ДПС у Львівській області за результатами проведення документальної позапланової невиїзної перевірки щодо дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р. складено Акт від 05.02.2024 №3874/13-01-24-08-03/ (далі Акт перевірки).

Під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено, що згідно з відомостями ЦБД ДРФО, інформацією ТОВ «ОТП Факторинг України» від 18.11.2022 №11237, фізична особа - платнику податків ОСОБА_1 , окрім отриманих доходів, обов`язок щодо відображення яких у податковій декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, фактично отримав дохід за ознакою «126» у вигляді «суми прощеного (анульованого) богу за укладеним кредитним договором згідно абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України», у розмірі 4062166,00 грн, виплата одноразова.

Фізична особа - платник податку ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік до ГУ ДПС у Львівській області не подав, дохід отриманий у вигляді додаткового блага за ознакою доходу «126» за 2018 рік не декларував, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір від отриманого доходу у вигляді додаткового блага за 2018 рік не сплатив.

У висновках акту перевірки від 05.02.2024 встановлено порушення вимог:

- п. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, ст.168 п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України в частині заниження податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету за 2018 рік в сумі 731189,88 грн;

- пп.164.2.7 п.164.2 ст.164, пп.168.4.5 п.168.4 ст.168, п.179.7 ст.179, пп.1.2, 1.3, 1.4, 1.6 п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України в результаті чого занижено військовий збір, що підлягає сплаті до бюджету за 2018 рік в сумі 60932,49 грн;

- пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України в частині неподання декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік.

Акт про результати проведеної перевірки від 05.02.2024 №3874/13-01-24-08-03/ НОМЕР_1 надіслано ОСОБА_1 06.02.2024 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу м. Львів, Володимира Великого, 48/2, який повернувся до контролюючого органу 22.02.2024 з відміткою про повернення із зазначенням причин «за закінченням терміну зберігання».

За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки, серед іншого, винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- №8312/13-01-24-08 від 04.03.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 913987,35 грн;

- №8308/13-01-24-08 від 04.03.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 76165,61 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення надіслані рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу м. Львів, вул. Володимира Великого, 48/2, який повернувся до контролюючого органу 24.03.2024 з відміткою про повернення із зазначення причин «за закінченням терміну зберігання».

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями №8312/13-01-24-08 від 04.03.2024 та №8308/13-01-24-08 від 04.03.2024, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції досліджував правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд першої інстанції вказав про те, що матеріалами справи підтверджено, та як слідує зі змісту листа ТОВ «ОТП Факторинг України» від 18.11.2022 №11237 на запит ГУ ДПС у Львівській області № 18337/6/13-01-24-02-09 від 17.10.2022, на підставі Договору купівлі продажу кредитного портфелю АТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги боргових зобов`язань за кредитним Договором укладеним між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1

ТОВ «ОТП Факторинг України» відповідно до положень ст. 605 Цивільного кодексу України укладено із ОСОБА_1 . Додаткові договори до Кредитних договорів, умовами яких передбачено прощення боргу, а саме:

- Додатковий договір № 5 від 07.06.2018 до Кредитного договору №CM-SME600/070/2006 від 06.07.2006, відповідно до п. 2.1.3 якого фізичній особі боржнику Кредитором було здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту) в розмірі 2660731,72 грн;

- Додатковий договір № 5 від 07.06.2018 до Кредитного договору №CM-SME600/051/2007 від 17.07.2007, відповідно до п. 2.1.3 якого фізичній особі боржнику Кредитором було здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту) в розмірі 1401433,97 грн.

Також умовами п. 2.1.3 Додаткових договорів, Сторони домовились скасувати всю суму пені, що була нарахована до моменту укладання цих Додаткових Договорів.

оложеннями п. 3.4. Додаткових договорів до Кредитних договорів №CM-SME600/070/2006 від 06.07.2006 та №CM-SME600/051/2007 від 17.07.2007 визначено, що підписанням цих Додаткових договорів ОСОБА_1 (Позичальник) підтверджує, що ТОВ «ОТП Факторинг України» (Кредитор) повідомив його про необхідність відображення суми прощеної суми боргу у річній податковій декларації.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відображено вищевказаний дохід у звітності формою 1-ДФ за 2018 рік з ознакою доходу 126. Таким чином ТОВ «ОТП Факторинг Україна» виконано вимоги п.п «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України в повному обсязі.

Встановлені судом обставини, беззаперечно вказують, що фізичній особі - платнику податків ОСОБА_1 прощено (анульовано) виключно основну суму боргу на загальну суму 4062165,69 грн у 2018 році.

З врахуванням цього, контролюючий орган цілком правильно визначив базу оподаткування лише з суми боргу, прощеної (анульованої) ТОВ «ОТП Факторинг України», яку позивач фактично отримав за кредитними договорами, без врахування сум процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені).

Обставини належного повідомлення від ТОВ «ОТП Факторинг України» позивачем не заперечувалися, адже умовами п. 3.4. зазначених Додаткових договорів до Кредитних договорів визначено, що підписанням цих Додаткових договорів ОСОБА_1 (Позичальник) підтверджує, що ТОВ «ОТП Факторинг України» (Кредитор) повідомив його про необхідність відображення суми прощеної суми боргу у річній податковій декларації, отже кредитор дотримався умов та обов`язків, наведених у абз. «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивачу здійснено анулювання (прощення) виключно основної суми боргу (кредиту) на загальну суму 4062165,69 грн, у зв`язку з чим сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Кодексу та оподатковується податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

Колегія суддів вважає висновки суду обґрунтованими та достатніми для з`ясування всіх обставин справи, вважає за необхідне заначити наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Колегія суддів зазначає про те, що , що із урахуванням предмету та підстав даного позову, позивач не наводить жодних доводів про неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки, тож стосовно порушень, виявлених контролюючим органом під час проведення перевірки та які слугували підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, суд враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України, в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин).

Так, згідно з п. п. 163.1.1, 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

За визначеннями, наведеними у п. п. 14.1.54, 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні; додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Так, відповідно до абз. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку-боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульвано. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Вирішуючи питання щодо обов`язку сплати податку на доходи фізичних осіб внаслідок анулювання (прощення) боргу кредитором, відповідач виходив з податкової інформації (відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України), згідно якої ТОВ «ОТП Факторінг Україна» у 2018 році нараховано фізичній особі платнику податків ОСОБА_1 дохід у сумі 4062166,00 грн з ознакою «126» додаткове благо.

Підпунктом «б» пункту 176.2 статі 176 ПК України визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду.

Довідник ознак доходів фізичних осіб (додаток до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 за ознакою доходу « 126» передбачає відображення доходу, отриманого платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Кодексу) (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу).

Позивач стверджує, що ним не отримано наказ на перевірку, письмове повідомлення в якому визначено обов`язок надання документів до перевірки та вимогу про надання документів за встановленим переліком. Однак, пунктом 42.2 статті 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

При цьому добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Відповідно до листа ТОВ «ОТП Факторинг України» від 18.11.2022 №11237 фізичній особі платнику податків ОСОБА_1 списано прострочену основну суму Кредиту в 2018 в сумі 4 062 165, 69 грн., що відображено в «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (форма 1ДФ) за ознакою доходу «126» відповідно до абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, який підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податку в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації).

Фізична особа платник податку ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік до ГУ ДПС у Львівській області не подав, дохід отриманий у вигляді додаткового блага за ознакою доходу «126» за 2018 рік не декларував, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір від отриманого доходу у вигляді додаткового блага за 2019 рік не сплачено. Перевіркою дотримання встановленого порядку подання (у випадках коли згідно з нормами Кодексу таке подання є обов`язковим) до органів ДПС податкових декларацій встановлено, що фізичною особою платником податку ОСОБА_1 за 2018 рік податкову декларацію про майновий стан і доходи до ГУ ДПС у Львівській області не подано, чим порушено п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу.

У разі прощення (анулювання) боргу Позичальник зобов`язується самостійно сплатити всі податки та збори, що передбачені чинним законодавством на день анулювання (прощення) боргу з таких доходів та відобразити їх у річній податковій декларації за відповідний звітний період, в якому проводиться анулювання (прощення) боргу. Порядок оподаткування доходів фізичних осіб встановлено розділом ІV Кодексу, згідно з п.163.1 ст.163 якого об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Підпунктом 49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України передбачено, що платник податків до 1 травня року, що настає за звітним, подає річну податкову декларацію до контролюючого органу, де перебуває на обліку, в якій відображає вказаний дохід.

Відповідно до пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включається дохід, отриманий платником як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст.165 Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податків, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

ТОВ «ОТП Факторинг України» належним чином, укладаючи додаткові договори №5 від 07.06.2018 під підпис ОСОБА_1 , повідомив про обов`язок включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено п.3.4.

Вказане відображено у Додаткових договорах від 07.06.2018 до Кредитного договору №СМ-SME600/070/2006 від 06.07.2006 та №СМ-SME600/051/2007 від 17.07.2007 у п.3.4., де зазначається, що: « Підписанням цього Додаткового договору Позичальник підтверджує, що кредитор повідомив його про необхідність відображення суми прощеного боргу у річній податковій декларації. Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.

Початок відліку строку стягнення Відповідно до п. 102.4 ст. 102 ПКУ, якщо грошове зобов`язання нараховано контролюючим органом до закінчення строку давності, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. У цьому випадку податкові повідомлення-рішення № 8312/13-01-24-08 та № 8308/13-01-24-08 були винесені 04.03.2024. Отже, строк стягнення розпочався саме з цієї дати і становить 1095 днів, що підтверджує відсутність пропуску строку. Таким чином, твердження позивача про пропуск строку стягнення є безпідставними.

Як вбачається з апеляційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків суду у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. Водночас зазначеним доводам судом першої інстанції вже була надана належна правова оцінка.

Інших доводів на підтвердження правомірності своїх дій відповідач не навів, що не дає підстав вважати висновки суду першої інстанцій помилковими, а застосування ним норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ч.4 ст.229, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2025 року у справі № 380/6033/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді І. В. Глушко
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 09.02.26