Справа № 320/6270/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року м. Київ справа №320/6270/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши адміністративну справу у порядку письмового провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ГУ ДФС у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2018 № Ф-14552-17.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду (суддя ОСОБА_2 ) відкрито провадження у справі.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.02.2024 №411/0/15-24 звільнено ОСОБА_2 з посади судді Київського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

За результатами повторного автоматизованого розподілу адміністративна справа була передана для розгляду судді Лисенко В.І.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 прийнято до провадження адміністративну справу, постановлено здійснювати розгляд справи одноособово суддею Лисенко В.І. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, замінено первісного відповідача Головне управління ДФС у Київській області на правонаступника Головне управління ДПС у Київській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана вимога суперечить нормам законодавства, оскільки позивач є особою, що отримує пенсію за віком з 2008 року, а також є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 4). Відтак, на підставі статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", позивач як ФОП звільняється від сплати єдиного внеску.

Відповідач своїм правом подати відзив на позовну заяву скористався та повністю заперечив щодо обґрунтованості позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Встановивши правові позиції сторін по справі та їх обґрунтування, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані до матеріалів справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа-підприємець обрав та перебуває на обліку у Вишгородській ОДПІ.

Контролюючим органом встановлено, що позивач, порушуючи чинне законодавство про оподаткування, заборгував по єдиному внеску до бюджету 17213,71 грн. у тому числі:

Єдиний внесок який сплачується за найманих осіб за договором ЦПХ (ККДБ 71010000) у розмірі грн. 10598,40 грн.

Згідно з сальдовими залишками, переданими з Пенсійного фонду станом на 01.01.2013 за позивачем обліковувась заборгованість у розмірі 1769,20 грн.

Так, починаючи з 01.01.2013 ОСОБА_4 самостійно нараховано та несплачено зобов?язань на загальну суму 969,60 грн., згідно декларацій по єдиному внеску за листопад на суму 484,80 грн. та грудень 484,80 грн.

За 2014 рік позивачем самостійно нараховано та несплачено зобов?язань на загальну суму 5817,60 грн. згідно декларацій по єдиному внеску, в тому числі у січні на суму 484,80 грн., лютому - 484,80 грн., березні - 484,80 грн., квітні - 484,80 грн., травні - 484,80 грн., червні - 484,80 грн., липні - 484,80 грн., вересні - 606 грн., жовтні - 606 грн., листопаді - 606 грн., грудні - 606 грн.

За 2015 рік позивачем самостійно нараховано та несплачено зобов?язань на загальну суму 4242 грн. згідно декларацій по єдиному внеску, в тому числі за січень на суму 606 грн., лютому - 606 грн., березні - 606 грн., квітні - 606 грн., травні - 606 грн., червні - 606 грн., липні - 606 грн.

Самостійно сплачено позивачем кошти у розмірі 2200 грн.

Єдиний внесок для фізичних осіб, які обрали спрощену систему оподаткування (ККДБ 71040000) у розмірі 6615,31 грн.

Згідно з сальдовими залишками, переданими з Пенсійного фонду станом на 01.01.2013 за позивачем обліковувась заборгованість у розмірі 6615,31 грн.

У зв?язку з наявністю боргу з єдиного внеску ГУ ДФС У Київській області виставлено на направлено вимогу від 07.11.2018 №Ф-14552-17 на суму 17 213,71 грн.

Не погоджуючись із прийняттям спірної вимоги та вважаючи її такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим документом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VІ.)

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону №2464-VІ, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Виключно Законом №2464-VІ визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (п.2 статті 2).

Завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску (ч. 1 ст. 12 Закону №2464-VІ). Адміністрування єдиного соціального внеску включає в себе ідентифікацію, облік платників ЄСВ та об`єктів оподаткування, сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою ЄСВ відповідно до законодавства.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236 Про Державну фіскальну службу України (далі - постанова №236) Державна фіскальна служба України (ДФС) здійснює адміністрування податків і зборів, митних та інших платежів, єдиного внеску у порядку, встановленому законом.

Положеннями частини 4 статті 25 Закону №2464-VІ визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з частиною четвертою статті 4 цього Закону особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.п.3 п. 1 розділу ІІ наказу Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 "Про затвердження інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 6 розділу VI наказу Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 "Про затвердження інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п. 5 розділу VI вищенаведеної Інструкції протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені.

У разі незгоди з розрахунком органу доходів і зборів суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) не підлягає адміністративному оскарженню в частині сум недоїмки, які виникли на підставі поданих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом 10 календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) до органу доходів і зборів вищого рівня або суду платник зобов`язаний одночасно письмово повідомити орган доходів і зборів, який направив вимогу.

Так, Закон № 2464 звільняє від сплати єдиного внеску лише осіб, які зазначені у п. 4 та 5-1 ч. 1 ст. 4, та отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого ст. 26 Закону №2464-VІ, та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Інших підстав звільнення від сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями чинним законодавством не передбачено.

Аналіз даної норми свідчить про те, що звільнення фізичної особи-підприємця від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов, по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 805/2195/17-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд встановив, що позивач є особою, яка отримує пенсію за віком відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серія ААА від 26.09.2008.

Вказані обставини не заперечуються сторонами у даній справі.

У зв`язку із вищезазначеним, позивач в силу вказаних приписів закону, звільняється від сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Суд звертає увагу, що виключенням із вказаної категорії осіб становлять тільки ті фізичні особи - підприємці, які добровільно беруть участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок укладання договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлений у ч. 3 ст. 10 Закону № 2464, а саме особи, зазначені в ч. 1 цієї статті, подають до органу доходів і зборів за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Орган доходів і зборів, що отримав заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, має право перевіряти викладені в заяві відомості та вимагати від особи, яка подала заяву, документи, що підтверджують зазначені відомості.

З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, органом доходів і зборів в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналогічний порядок добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування передбачений у розділі V Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449.

Таким чином, з урахуванням наведених норм законодавства, суд приходить до висновку, що підставою для нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на добровільних засадах є укладання договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, в ході розгляду даної справи судом встановлено, що позивач є особою, яка отримує пенсію за віком, при цьому, договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не укладала, зворотного відповідачем під час розгляду справи не доведено, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позивач була звільнений від сплати єдиного внеску за себе.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем було самостійно сформовано та визначено суму податкового зобов`язання зі сплати ЄСВ.

Проте, на думку суду, помилково вказані відомості в декларації особи, яка звільнена від сплати ЄСВ, не є згодою на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, та не є підставою для прийняття спірного рішення щодо сплати штрафних санкцій за несвоєчасну сплату помилково визначеної суми податку.

Встановлені обставини в ході судового розгляду справи, свідчать про те, що у позивача відсутній обов`язок щодо сплати єдиного соціального внеску як на загальних підставах, так із підстав добровільної участі у загальнообов`язковій системі державного соціального страхування.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, не надав.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів наявності правових підстав для прийняття спірної вимоги, діяв не у спосіб, визначений чинним законодавством, а відтак, такі дії контролюючого органу вчинені всупереч норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Отже, суд дійшов висновку про безпідставність прийняття відповідачем оскаржуваної вимоги від 07.11.2018 № Ф-14552-17 про стягнення ЄСВ з позивача на суму 17 213,71 грн. та необхідність її скасування.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відтак, з метою ефективного способу захисту прав позивача, суд дійшов висновку зобов`язати Головне управління ДПС у Київській здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника шляхом виключення з неї відомостей про наявність у ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) боргу(недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 17 213,71 грн., оскільки суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За визначенням частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатніми, у розумінні частини першої статті 76 КАС України, є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом частини другої вищезазначеної правової норми процесуального закону, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Разом з тим частина перша статті 77 КАС України покладає на кожну сторону обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності прийнятої вимоги, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 704,80 грн, що документально підтверджується платіжним документом.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду у сумі 704,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління Державної податкової служби у Київській області.

Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2018 № Ф-14552-17, прийняту Головним управлінням ДПС у Київській області, на суму боргу у розмірі 17 213,71 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Київській здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) шляхом виключення з неї відомостей про наявність боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 17 213,71 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5а, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 704,80 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.