Справа № 381/4446/25
Суддя: Бізяєва Н. О.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"27" січня 2026 р. Справа № 381/4446/25
Провадження № 2-а/370/22/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 рік с-ще Макарів

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бізяєвої Н.О.

за участі секретаря судового засідання Гребінської Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-ще Макарів, в порядку спрощеного позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Задорожньої Вікторії Олександрівни до ОСОБА_2 , Управління патрульної поліції у Київській області Департамент патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року до Фаствського районного суду Київської області звернулась ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Задорожня В.О. із вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 5356931 від 31.07.2025 року про притягнення її до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп., за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що викладені в постанові обставини не відповідають дійсності, правил дорожнього руху вона не порушувала. Поліцейський при винесенні постанови не врахував вимог закону, не в повному обсязі з`ясував обставини та без належних та допустимих доказів визнав її винною в порушенні ПДР України, а отже безпідставно притягнув до адміністративної відповідальності шляхом накладення адміністративного штрафу.

Ухвалою Фастівського районного суду Київської області від 13.08.2025 року справу передано за підсудністю Макарівському районному суду Київської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Калинівського районного суду Вінницької області від 05.09.2025 року, визначено склад суду з розгляду адміністративного позову: суддю Бізяєву Н.О.

Ухвалою судді Макарівського районного суду Київської області 09.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження за позовом, призначено його до судового розгляду, зобов`язано відповідача надати суду всі наявні матеріали, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за оскарженою постановою.

Ухвалою судді Макарівського районного суду Київської області 08.10.2025 рокуклопотання позивач задоволено, залучено до участі у справі у якості співвідповідача Департамент патрульної полції Національної поліції України.

Ухвалою судді Макарівського районного суду Київської області 16.12.2025 року зобов`язано відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України надати суду на протязі п`яти днів з дня отримання цієї ухвали, всі наявні матеріли, які стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, відповідно до постанови про накладення адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5356931 від 31.07.2025.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в передбаченому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що 31.07.2025 року інспектором 2 взводу 5 роти 1 батальйону полк-1 Управління патрульної поліціїв місті Києві старшим лейтенантом поліції Шарандак О.О. винесено постанову серії ЕНА №5356931 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. за порушення ним п. 15.9е ПДР України.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 31.07.2025 року о 10 год. 27 хв. М. Київ площ. Чорнобаївська (Героїв Бреста) водій здійснював зупинку ТЗ ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних тз,чим порушив п. 15.9е ПДР України, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вважаючи прийняту постанову протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом в якому зазначає, що викладені в постанові серії ЕНА № 5356931 від 31 липня 2025 року, обставини не відповідають дійсності, правил дорожнього руху вона не порушувала. Поліцейський при винесенні постанови не врахував вимог закону, не в повному обсязі з`ясував обставини та без належних та допустимих доказів визнав її винною в порушенні ПДР України, а отже безпідставно притягнув до адміністративної відповідальності шляхом накладення адміністративного штрафу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно абзацу 1 пункту 8.2 ПДР України дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Відповідно до приписів підпункту г пункту 8.4 ПДР України дорожні знаки зокрема поділяються на інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Згідно положень розділу 33 ПДР України (Дорожні знаки) дорожній знак 5.45.1 "Пункт зупинки автобуса" позначає початок посадкового майданчика автобуса, що рухається за встановленим маршрутом.

Відповідно до пункту 15.9 е ПДР України, зупинка забороняється ближче 30м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30м від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Як визначено частиною першою статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства (далі -КАС) України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Відповідно до частин першої третьої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до частин першої, четвертої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Наведеним положенням кореспондує частина першастатті 8 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) відповідно до якої поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцієюта законами України.

Згідно із пунктом 8 частини першоїстатті 23 Закону № 580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань, у визначених законом випадках, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затвердженіпостановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженоїнаказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу II Інструкції).

За змістом частини п`ятоїстатті 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 10 Інструкції передбачено, що під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючисьзакономі правосвідомістю.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В силу положень статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушенняправил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень

Частиною другоюстатті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності ззаконом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно пункту 1статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно достатті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеномузакономпорядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу, що позивача було притягнуто до відповідальності за частиною 1статті 122 КУпАПу зв`язку з порушенням ОСОБА_1 пункту 15.9е ПДР України, що виявилось у здійсненні зупинки транспортного засобу ближче 30м. від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів.

ОСОБА_1 заперечує вказане порушення, та в позовній заяві зазначає, що дане адміністративне правопорушення не вчиняла.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у виді штрафу.

Оскаржувана постанова серії ЕНА № 5356931 від 31 липня 2025 року, якою позивача притягнуто до відповідальності, містить інформацію про відеофіксацію на портативні відеореєстратори працівників поліції.

Проте, відеозаписи з портативних відеореєстраторів працівників поліції, на виконання вимог ухвали суду від 16.12.2025 року в частині витребування доказів, суду не надані.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не дотримано вимог ст. 77 КАС України та не надано належних та достатніх доказі, які б засвідчили або підтвердили факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Зокрема, відповідачем не надано належних та допустимих доказів проведення замірів відстані від автомобіля позивача до зупинки, що б підтвердило відстань автомобіля до посадкового майданчика зупинки під час складання матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно матеріалів справи, такі заміри не проводилися, про що свідчить відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення даних щодо чітко встановленої відстані від транспортного засобу позивача до посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Отже, достатніх та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем не надано.

Згідно положень розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 121, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2). …Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними устатті 268 КУпАП (пункт 4). …Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (пункт 5). …Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці. Розгляд справ про адміністративне правопорушення у закритому режимі проводиться із додержанням усіх правил провадження. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у закритому режимі можуть бути присутні лише особи, які беруть участь у провадженні в цій справі (пункт 6). …Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268КУпАП) (пункт 8). …Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачаєтьсяКУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (пункт 9).

За приписами розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (пункт 1). …Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідатистатті 283 КУпАП (пункт 2). …По справі про адміністративне правопорушення виноситься одна з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про закриття справи (пункт 3). …Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимогпункту 10розділу XV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено. Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП). У випадках, передбаченихстаттею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП) (пункт 5). …Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або після повернення поштового відправлення з позначкою про невручення (пункт 6).

Системний аналіз викладених правових норм закону надає підстави вважати, що законодавством регламентовано чіткий і послідовний порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності який, окрім іншого, передбачає обов`язок забезпечити повне і всебічне дотримання процесуальних прав, зокрема право бути завчасно повідомленим про дату, час та місце розгляду його справи, бути присутнім під час її розгляду, надавати пояснення, докази, користуватися правовою допомогою тощо.

Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАПта у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 536/583/17.

Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16-а (2-а/337/154/2016).

Відповідач, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, а також дотримання ним вимог статей 268, 279 КУпАП, не довів дотримання ним порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом в постанові від 26 травня 2020 року в справі № 640/16220/16-а, порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення є самостійною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Вказана правова позиція є обов`язковою для застосування судами при вирішенні спорів у подібних правовідносинах.

З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування правомірності винесеного рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та з матеріалів справи неможливо достовірно встановити дані факти, відтак притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, унаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.94, пункт 29).

Відповідно до вимог частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено з матеріалів справи, за подання адміністративних позовів позивачем сплачено судовий збір на загальну суму 605 грн. 60 коп.

Таким чином, на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 12, 17, 70, 71, 94, 159-163, 171-2 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Задорожньої Вікторії Олександрівни до ОСОБА_2 , Управління патрульної поліції у Київській області Департамент патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №5356931 від 31 липня 2025 року інспектора 2 взводу 5 роти 1 батальйону полк-1 Управління патрульної поліціїв місті Києві старшим лейтенантом поліції Шарандак Олега Олеговича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп., за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, та закрити провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 09.02.2026 року.

Суддя: Н.О. Бізяєва