Справа № 160/29340/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2026 року м. Дніпросправа № 160/29340/23
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року

у справі №160/29340/23

за позовом ОСОБА_1

до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, ОСОБА_2 , від 14 березня 2013 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 1026121,15 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Циганко Олександра Васильовича, від 26 вересня 2013 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 40020233 з примусового виконання стягнення виконавчого збору;

- зобов`язати Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити всі необхідні дії для закінчення виконавчого провадження ВП № 40020233 та зняття всіх публічних обтяжень у зв`язку з таким закінченням;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на мою, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), користь 10581,15 грн. відшкодування безпідставно стягнутих коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в жовтні 2023 року позивачка від державного виконавця дізналася, що в межах виконавчого провадження №40020233, яке розпочато ще 26.09.2013, з неї здійснюється примусове стягнення виконавчого збору в сумі 1026121,15 грн, стягнутого в межах виконавчого провадження №30311157. При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження встановлено, що оригінал виконавчого документа відсутній. Виходячи з цього позивачка стверджує, що спірні постанови відповідачів є протиправними та підлягають скасуванню. Окремо позивачка зазначає, що було порушено процедуру пред`явлення такого виконавчого документа до виконання, оскільки в наявній юридичній ситуації були відсутні підстави для самостійного виконання постанови про стягнення виконавчого збору у повному обсязі в окремому від виконання повернутого виконавчого листа провадженні, а якщо все ж відкривати окреме виконавче провадження зі стягнення виконавчого збору то відповідні повноваження мав реалізувати суб`єкт прийняття спірної постанови про стягнення виконавчого збору, а не інший державний виконавець.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 задоволено заяву позивачки про поновлення строку звернення з позовом. Визнано підстави для поновлення строку звернення до суду поважними та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2025 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кеди Михайла Валентиновича від 14.03.2013 про стягнення з боржника виконавчого збору, що постановлена в рамках виконавчого провадження №30311157.

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Циганко Олександра Васильовича від 26.09.2013 про відкриття виконавчого провадження №40020233.

Зобов`язано Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити усі необхідні дії для закінчення виконавчого провадження №40020233, а також вжити пов`язаних з цим заходів, в тому числі щодо зняття накладених в ході здійснення виконавчого провадження обтяжень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач-2, приймаючи постанову про стягнення виконавчого збору в рамках виконавчого провадження №30311157 з примусового виконання виконавчого листа від 19.10.2011, виданого судом у справі № 2-4354/2011, проігнорував факт апеляційного оскарження судового рішення, за яким видано виконавчий документ, однак за таких обставин мав би згідно приписів ч. 1 ст. 48 Закону №606-XIV повернути такий виконавчий документ. Також відповідач-2 залишив поза увагою відсутність у позивачки заборгованості ще в 2012 році в результаті врегулювання зі стягувачем, тому за висновком суду стягнення через 3 місяці після такого врегулювання з позивачки виконавчого збору не відповідає ані меті існування та правовій природі виконавчого збору, ані положенням ст. 2 КАС України.

Щодо постанови відповідача-1 про відкриття виконавчого провадження суд врахував, що в ході судового розгляду справи №2-4354/11 (провадження № 4-с/932/3/24) встановлено, що статтею 28 Закону України № 606-ХІV від 21.04.99 «Про виконавче провадження» ні для повернення виконавчого листа до суду, який його видав (ст. 48 цього Закону), ні для повернення виконавчого листа стягувачу (ст. 47 цього Закону), не передбачалося будь-яких повноважень державному виконавцю виділяти в окреме провадження постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у ВП № 30311157 і направляти її для самостійного виконання за підвідомчістю. Суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова відповідача-1 про відкриття виконавчого провадження одночасно стосується і примусового виконання протиправного індивідуально-правового акту, що встановлено судом раніше, і є результатом порушення процедури звернення такого акту до примусового виконання.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповіда-2 - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник вказує, що судом першої інстанції жодним чином не встановлено суттєві для справи обставини, зокрема: чи отримував державний виконавець ухвалу суду апеляційної інстанції у справі №2-4354/11, чи отримував державний виконавець заяву ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу. Також відповідач-2 вважає, що судом не приділено уваги правовій позиції Верховного Суду щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні. Скаржник зауважує, що врегулювання заборгованості після початку примусового виконання судового рішення не перешкоджає стягненню виконавчого збору.

В судовому засіданні представник відповідача-2 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, подав додаткові пояснення, в яких наполягає на правомірності прийнятої ним постанови про стягнення виконавчого збору.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні погодився з доводами апеляційної скарги відповідача-2, наполягає на правомірності дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 40020233 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору. Одночасно представником відповідача-1 подано клопотання про долучення до справи документів на підтвердження перейменування Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у зв`язку з реорганізацією міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції.

Представник позивачки проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого відзиву на апеляційну скаргу та додаткових пояснень просить залишити рішення суду першої інстанції без змін через необґрунтованість доводів відповідачів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, заочним рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 23.08.2011 у справі №2-4354/2011 (з урахуванням уточнення резолютивної частини додатковим рішенням від 27.07.2012) з ОСОБА_1 (позивачка у цій справі) стягнуто заборгованість за кредитним договором на загальну суму 10261211,49 грн.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Вовченком О.В. від 09.12.2011 відкрито виконавче провадження №ВП 30311157 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська 19.10.2011 у справі №2-4354/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором №06.37-14/07-СК від 26.12.2007 в сумі 10259391,49 грн., судового збору в сумі 1700 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., разом 10261211,49 грн.

Боржнику надано строк самостійно виконати рішення - до семи днів з моменту винесення (отримання) постанови.

14.03.2013 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кедою М.В. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 30311157.

Згідно цієї постанови, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-4354/2011, виданого 19.10.2011 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості - 10261211,49 грн, встановлено, що боржником у встановлений строк виконавчий лист не виконано, внаслідок чого на підставі ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 1026121,15 грн.

Означена постанова про стягнення виконавчого збору разом із супроводжувальним листом від 17.09.2013 № 11-0-35-719/5-323/4 відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відповідно до вимог ст. 20, 21 Закону України «Про виконавче провадження» направлена до Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ для виконання.

Постановою державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 26.09.2013 відкрито виконавче провадження ВП № 40020233 з примусового виконання постанови № 30311157 від 14.03.2013 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 1026121,15 грн.

Також матеріали справи свідчать, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.09.2013 у справі № 200/9025/13 за результатом розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Державної виконавчої служби України в особі відділу примусового виконання рішень визнано неправомірною бездіяльність Державної виконавчої служби України в особі відділу примусового виконання рішень щодо не розгляду заяви стягувача ПАТ «ВТБ Банк» про повернення стягувачу виконавчого листа 4354/2011 від 19.10.2011.

Зобов`язано державного виконавця Державної виконавчої служби України в особі відділу примусового виконання рішень розглянути питання про повернення стягувачу ПАТ «ВТБ Банк» виконавчого листа 4354/2011 від 19.10.2011 на підставі п.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Скасовано постанову старшого державного виконавця Кеди М.В. відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.05.2013 за виконавчим листом №2-4354/2011, виданим 19.10.2011.

Як встановлено апеляційним судом Дніпропетровської області у вказаній вище цивільній справі, 19.12.2012 представником стягувача ПАТ «ВТБ Банк» на адресу ВДВС направлено заяву про повернення виконавчого листа Банку у зв`язку з виконанням боржником своїх зобов`язань перед Банком.

23.05.2013, тобто після подачі Банком заяви про повернення виконавчого листа, старшим державним виконавцем Кедою М.В. відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України при примусовому виконанні вказаного виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони його відчуження.

Постановою старшого державного виконавця Кедою М.В. відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 12.09.2013 повернуто виконавчий документ виконавчий лист №2-4354/2011, виданий 19.10.2011 Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська, стягувачу ПАТ «ВТБ Банк» відповідно п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно змісту вказаної постанови в якості підстави для її прийняття визначено, що представником стягувача ПАТ «ВТБ Банк» подано заяву від 25.06.2013 про повернення виконавчого документа без виконання.

В пункті 2 постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 12.09.2013 ВП № 30311157 зазначено: постанову про стягнення з боржника виконавчого збору виділити в окреме провадження та направити до органу ДВС за підвідомчістю та місцем виконання, визначеними статтями 20, 21 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2024 у справі №2-4354/11 (провадження № 4-с/932/3/24), яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.08.2025, визнано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кеди М.В. від 12.09.2013 про повернення виконавчого листа, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за №2-4354/2011 від 19.10.2011, стягувачу згідно п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» протиправною в частині виділення в окреме провадження і направлення для виконання за підвідомчістю постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору та скасовано її в цій частині.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, виходить з такого.

На час виникнення спірних відносин, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначалися Законом України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999.

В статті 1 Закону № 606-XIV визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно приписів ч.1, 2 ст. 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і протягом трьох робочих днів з дня надходження виконавчого документа відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону № 606-XIV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Статтею 27 Закону № 606-XIV визначено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (ч.1 ст.27 Закону № 606-XIV).

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються (ч.3 ст. 27 Закону № 606-XIV).

За правилами ч.1 ст.28 Закону № 606-ХІV, в редакції на час прийняття постанови про стягнення виконавчого збору від 14.03.2013, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір

стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, відшкодування витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, і стягнення штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону (ч.2 ст.28).

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні (ч.3 ст.28).

Розмір фактично стягнутого з боржника виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі (ч.4 ст.28).

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа, виконавчий збір повертається боржникові (ч.6 ст.28).

У разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо

виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за

постановою про стягнення виконавчого збору (ч.7 ст.28).

Згідно п.1 ч. 1 ст. 47 Закону №606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5.

Відповідно до положень п.3.7 вказаної Інструкції №512/5 в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону (пп. 3.7.1 Інструкції №512/5)

Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно (пп.3.7.2 Інструкції №512/5).

Відповідно до пп. 3.7.4 Інструкції №512/5 у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 частини першої статті 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Строк для самостійного виконання боржнику в такому випадку не надається.

У разі повернення виконавчого документа з підстави, передбаченої пунктом 8 частини першої статті 47 Закону, постанова про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження не виділяється та залишок нестягнутої суми виконавчого збору не стягується.

Відповідно до пп. 3.7.5 Інструкції №512/5 копія постанови про стягнення виконавчого збору з боржника залишається у виконавчому провадженні, за яким її винесено, з відміткою державного виконавця про розмір фактично стягнутого виконавчого збору. На постанові про стягнення виконавчого збору, за якою відкрито виконавче провадження, зазначається залишок суми виконавчого збору, що підлягає стягненню.

В спірному випадку, як встановлено судом вище, постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 14.03.2013 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 1026121,15 грн. винесена державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП № 30311157, відкритого з примусового виконання виконавчого листа, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 19.10.2011 у справі №2-4354/11.

Питання правомірності дій державного виконавця з приводу відкриття виконавчого провадження ВП № 30311157 та постанови державного виконавця від 09.12.2011 про відкриття виконавчого провадження ВП № 30311157 спірним у цій справі не є.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з того, що обставин, які мають значення для справи, встановлені, в тому числі, судовими рішеннями, які набрали законної сили, у справах №2-4354/11, № 200/9025/13-ц, у яких брали участь ті самі особи.

Так, згідно встановлених у справі обставин відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знищив паперові носії матеріалів виконавчого провадження № 30311157 на 64 аркушах у зв`язку з тим, що документи цього виконавчого провадження втратили для нього своє практичне значення. Докази надсилання та вручення позивачці як боржнику у виконавчому провадженні ВП № 30311157 постанови державного виконавця від 09.12.2011 про відкриття виконавчого провадження № 30311157, як того вимагає ч.1 ст.31 Закону № 606-XIV, матеріали справи не містять, сторонами не подані.

Інші беззаперечні докази на підтвердження належного повідомлення позивачки про відкрите виконавче провадження ВП № 30311157 і надання їй державним виконавцем строку для добровільного виконання рішення суду у справі №2-4354/11, відсутні.

Також суд враховує, що ОСОБА_1 у позасудовому порядку врегулювала спір з ПАТ «ВТБ Банк», яке підтвердило відсутність заборгованості і 19.12.2012 звернулося до державного виконавця із заявою про повернення виконавчого листа банку без виконання згідно ст. 47 Закону України № 606-ХІV у зв`язку з виконанням боржником своїх зобов`язань перед банком. 25.06.2013 банк повторно звернувся до відділу державної виконавчої служби з заявою про повернення виконавчого листа на підставі п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Виходячи з таких обставин, фактично на виконання ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.09.2013 у справі № 200/9025/13 постановою від 12.09.2013 старший державний виконавець повернув виконавчий лист №2-4354/2011, виданий 19.10.2011 Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська, стягувачу ПАТ «ВТБ Банк» відповідно п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, апеляційний суд Дніпропетровської області в ухвалі від 03.09.2013 у справі № 200/9025/13 визнав неправомірною бездіяльність Державної виконавчої служби України в особі відділу примусового виконання рішень щодо не розгляду заяви стягувача ПАТ «ВТБ Банк» про повернення стягувачу виконавчого листа №2-4354/2011 від 19.10.2011 і, у зв`язку з цим, передчасність винесення постанови про накладення арешту на майно боржника.

Таким чином, вбачається, відповідачем-2 не спростовується, що з дати відкриття виконавчого провадження ВП № 30311157 (09.12.2011) по дату повернення виконавчого документа без виконання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону №606-XIV (12.09.2013) відповідачем не вчинено жодних правомірних дій з фактичного примусового виконання рішення суду у справі №2-4354/2011, стягнення на користь стягувача суми за виконавчим листом, що відповідно до змісту та суті діючих на час виникнення спірних відносин правових норм виключає стягнення з боржника виконавчого збору.

Наведене вище є самостійно і достатньою підставою для визнання постанови відповідача-2 про стягнення з позивача виконавчого збору від 14.03.2013 протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог в частині оскарження постанови державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 26.09.2013 про відкриття виконавчого провадження ВП № 40020233 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України № 30311157 від 14.03.2013 суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Постановою старшого державного виконавця Кедою М.В. відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 12.09.2013 повернуто виконавчий лист №2-4354/2011, виданий 19.10.2011 Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська, стягувачу ПАТ «ВТБ Банк» відповідно п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» і одночасно виділено в окреме провадження постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Листом від 17.09.2013 № 11-0-35-719/5-323/4 відділ примусового виконання Державної виконавчої служби України з посиланням на ст. 20, 21 Закону № 606-XIV направив до Бабушкінського ВДВС Дніпровського МУЮ постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 30311157 від 14.03.2013 для виконання.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що Закон № 606-ХІV не передбачає у випадку повернення виконавчого листа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону виділення в окреме провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору і направлення її для самостійного виконання за підвідомчістю.

Сам факт того, що п.7 ч. 2 ст. 17 Закону № 606-XIV відносить до виконавчих документів, які підлягають виконанню державною виконавчою службою, постанову про стягнення виконавчого збору, не є безумовною підставою для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання такої постанови і не звільняє державного виконавця від дотримання вимог, визначених, зокрема у ч.1 ст.25 вказаного Закону, а також положень ч. 7 ст. 28 Закону № 606-ХІV, яка встановлює випадки відкриття окремо виконавчого провадження для самостійного виконання постанови про стягнення виконавчого збору, під які повернення стягувачу виконавчого листа за судовим рішенням майнового характеру (ст. 47 Закону № 606-XIV) не підпадає.

Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд апеляційної інстанції дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення в його оскаржуваній частині про задоволення позовних позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі №160/29340/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, встановлені ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко

суддя А.В. Суховаров