Справа № 360/1360/24
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2026-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

05 лютого 2026 року м. ДніпроСправа № 360/1360/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення від 01.01.2025 у справі № 360/1360/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

26.01.2026 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 360/1360/24, в якій позивач просить суд: зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 10.10.2017 та з 20.01.2018 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (місяця підвищення доходу) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, у сумі 72522,39 грн (сімдесят дві тисячі п`ятсот двадцять дві грн 39 коп.); зобов`язати керівника Військової частини НОМЕР_2 подати звіт про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду у справі №360/1360/24, у строк один місяць.

В обґрунтування заяви зазначено, що на виконання рішення суду відповідачем у добровільному порядку не було проведено нарахування та виплату позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 10.10.2017 та з 20.01.2018 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (місяця підвищення доходу) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, у сумі 72522,39 грн (сімдесят дві тисячі п`ятсот двадцять дві грн 39 коп.).

Військовою частиною НОМЕР_2 у відповідь на заяву позивача від 13.12.2025 відповіді не надано.

Ухвалою від 30.01.2026 заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду призначено до розгляду в порядку письмового провадження; зобов`язано відповідача надати до суду: документальне підтвердження про повне виконання рішення суду.

02.02.2026 від Військової частини НОМЕР_2 на виконання вимог ухвали надійшли письмові пояснення щодо судового контролю, в яких відповідач зазначає, що представниками юридичної служби військової частини НОМЕР_2 подано рапорт на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року у справі №360/1360/24 за позовом ОСОБА_1 .

Згідно довідки-розрахунку фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 від 31 січня 2026 року №629/ФЕС зазначена сума до виплати за рішенням суду 72522,39 грн.

Військова частина НОМЕР_2 (командир військової частини НОМЕР_2 ) подала відповідний розрахунок потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби (переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення до начальника забезпечувального органу за червень-грудень 2025 року та січень 2026 року. У даних розрахунках наявне прізвище позивача ОСОБА_1 .

На сьогоднішній день асигнувань для виконання вищевказаного рішення суду не надходило. В разі їх надходження кошти невідкладно буде перераховано на карткові рахунки військовослужбовців.

Разом з цим, у зв`язку з відсутністю фінансування у Військовій частині НОМЕР_2 кошти для виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01.01.2025 у справі №360/1360/24 за позовом ОСОБА_1 ще не надходили, тому виплати йому ще не здійснені. У зв`язку із тим, що військова частина НОМЕР_2 перебуває на фінансовому забезпеченні у Фінансовому економічному управлінні Командування Сухопутних військ і не є головним розпорядником коштів, то у неї не має можливості самостійно здійснювати такі виплати. Станом на 01 лютого 2026 року інформації щодо виділення додаткових асигнувань з цього приводу на адресу військової частини НОМЕР_2 не надходило.

Військова частина НОМЕР_2 не включена до Єдиного реєстру підприємств та організацій України, а є структурним підрозділом у Збройних Силах України.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про Збройні Сили України» фінансування діяльності Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законодавством, що фактично ставить в залежність виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01.01.2025 у справі № 360/1360/24.

Командиром військової частини НОМЕР_2 здійснено усі залежні від нього заходи за для своєчасного виконання рішення суду у цій справі, однак через незалежні від нього обставини останнє виконати неможливо фізично.

Посадовими особами військової частини НОМЕР_2 виконано всі можливі заходи стосовно виконання судового рішення суду від у справі № 360/1360/24.

На підставі викладеного просить врахувати, що відсутність реальної можливості отримати грошові кошти на виконання рішення судів за поданими раніше заявками є збігом не передбачуваних обставин та факторів, що унеможливлює виконати фізично.

Враховуючи наведене, відсутність бюджетного та іншого фінансування, коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат, а тому не здійснення виплати, у зв`язку з відсутністю бюджетного фінансування, нарахованої заборгованості не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Тому представник відповідача просить відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю та стосовно накладення на командира Військової частини НОМЕР_2 штрафу за невиконання рішення суду у справі № 360/1360/24.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для встановлення контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин другої, третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно із частиною другою статті 382-1 КАС України за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців (частина третя статті 382-1 КАС України).

Конституційний Суд України у рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

У Рішенні від 26 червня 2013 року Конституційний Суд України взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року, вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Верховний Суд у постанові від 03.05.2018 у справі № 805/402/18 зазначив, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд.

Крім того, Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2023 по справі № 200/3958/19-а зазначив: Судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за невиконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду. При цьому, для прийняття судом звіту суб`єкта владних повноважень необхідним є встановлення виконання відповідним суб`єктом судового рішення у повному обсязі та у спосіб, визначений таким рішенням.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.05.2020 у справі № 800/320/17 зазначила, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 01.01.2025 у справі № 360/1360/24 позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 10.10.2017 та з 20.01.2018 по 28.02.2018 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (місяця підвищення доходу) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 10.10.2017 та з 20.01.2018 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (місяця підвищення доходу) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, у сумі 72522,39 грн.

Судом встановлено, що на виконання рішення суду від 01.01.2025 у справі № 360/1360/24 військовою частиною НОМЕР_2 нараховано ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 10.10.2017 та з 20.01.2018 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (місяця підвищення доходу) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, у сумі 72522,39 грн, що підтверджено довідкою-розрахунком від 31.01.2026 №629/ФЕС.

Представниками юридичної служби військової частини НОМЕР_2 подано рапорт командиру військової частини щодо виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01.01.2025 у справі № 360/1360/24.

В подальшому Військовою частиною НОМЕР_2 складено основу заявку розрахунок на фінансування для виплати забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішення судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямком грошового забезпечення військової частини НОМЕР_2 за червень-грудень 2025 року та січень 2026 року, в якій за номером 64 значиться прізвище позивача.

Пунктом 8 частини першої статті 7 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджетна система України ґрунтується на принципі цільового використання бюджетних коштів бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Згідно із абзацом третім частини третьої статті 10 Бюджетного кодексу України головні розпорядники бюджетних коштів визначають мережу розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів з урахуванням вимог щодо формування єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів і одержувачів бюджетних коштів та даних такого реєстру.

Відповідно до частини першої статті 22 Бюджетного кодексу України за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

У пункті 1 частини другої статті 22 Бюджетного кодексу України Державна судова адміністрація України визначена як головний розпорядник бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України.

Відповідно до частини першої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Абзацом першим частини першої статті 48 Бюджетного кодексу України визначено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років; […].

Відповідно до частини четвертої статті 48 Бюджетного кодексу України зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважається бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.

Вимоги фізичних і юридичних осіб щодо відшкодування збитків та/або шкоди за зобов`язаннями, взятими розпорядниками бюджетних коштів без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), стягуються з осіб, винних у взятті таких зобов`язань, у судовому порядку.

Згідно із частиною п`ятою статті 48 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює реєстрацію та облік бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів і відображає їх у звітності про виконання бюджету. При реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань здійснюється перевірка відповідності напрямів витрачання бюджетних коштів бюджетному асигнуванню, паспорту бюджетної програми.

Частиною першою статті 51 Бюджетного кодексу України визначено, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.

Відповідно до абзацу другого пункту 4-1 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України перерозподіл видатків між розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня у системі Державної судової адміністрації України у межах загального обсягу бюджетних призначень за відповідною бюджетною програмою окремо за загальним та спеціальним фондами державного бюджету здійснюється Державною судової адміністрацією України.

Відповідно до Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, само представництва, представництва інтересів Міністерства оборони України, Збройних Сил України у судах та інших державних органах, затвердженої наказом Міністерства Оборони України від 30.12.2016 №744, Положення про фінансове господарство розпорядника бюджетних коштів нижчого рівня (другого ступеня) за кошторисом Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 05.11.2009 № 550, Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, доведених наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017р. № 280, якщо рішення суду набрало законної сили після вжиття заходів щодо його оскарження відповідно до якого фінансово-економічна служба військової частини НОМЕР_2 зобов`язана здійснити відповідні видатки за КЕКВ 2800 Інші поточні видатки, начальником фінансово-економічної служби головним бухгалтером складається розрахунок коштів, необхідних для виконання рішення суду відповідно до чинного законодавства, який разом з копією рішення суду, та заявкою (додатковою заявкою), в якій враховані відповідні кошти надсилається до фінансово-економічного підрозділу вищого органу для його перевірки стосовно відповідності нормам чинного законодавства та рішенню суду. У разі надходження асигнувань за КЕКВ 2800 Інші видатки для виконання рішення суду, кошти невідкладно перераховуються на карткові рахунки військовослужбовців відповідно до складених розрахунків.

Військова частина НОМЕР_2 не включена до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, а є структурним підрозділом у Збройних Силах України, перебуває на фінансовому забезпеченні у Фінансовому економічному управлінні Командування сухопутних сил і не є розпорядником коштів.

Згідно із абзацом восьмим пункту 1.2 глави 1 Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 грудня 2012 року № 1407 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 січня 2013 року за № 130/22662 (далі Порядок № 1407), мережа розпорядника коштів державного бюджету - згрупована відповідно до законодавства головним розпорядником коштів державного бюджету (розпорядником коштів державного бюджету нижчого рівня, що має власну мережу) інформація щодо розпорядників нижчого рівня, які у своїй діяльності підпорядковані цьому розпоряднику та/або діяльність яких координується ним, а також отримують від нього бюджетні асигнування, та одержувачів коштів державного бюджету.

Головні розпорядники до початку бюджетного періоду визначають мережу за територіями (обласний рівень) із зазначенням статусу кожної установи (розпорядник бюджетних коштів або одержувач бюджетних коштів), яка обслуговується у відповідному органі Казначейства (абзац перший пункту 2.1 розділу 2 Порядку № 1407).

До мережі включаються головний розпорядник, розпорядники нижчого рівня, які у своїй діяльності підпорядковані відповідному головному розпоряднику та/або діяльність яких координується через нього, та одержувачі бюджетних коштів, які уповноважені головним розпорядником на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримують на їх виконання кошти з державного бюджету (абзац другий пункту 2.1 розділ 2 Порядку № 1407).

Згідно з пунктом 3.6 Порядку № 1407 доведені обсяги бюджетних асигнувань є підставою для взяття розпорядниками бюджетних коштів та одержувачами бюджетних коштів бюджетних зобов`язань.

Абзацом першим пункту 1.1 глави 1 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333 (у редакції наказу від 21.06.2012 № 754) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.03.2012 за № 456/20769 (далі Інструкція № 333), визначено, що економічна класифікація видатків бюджету призначена для розмежування видатків бюджетних установ та одержувачів бюджетних коштів за економічними характеристиками операцій, які здійснюються відповідно до функцій держави та місцевого самоврядування.

Відповідно до підпункту 6 пункту 2.6 глави 2 Інструкції № 333 виконання судових рішень (як у безспірному, так і добровільному порядку незалежно від економічної суті платежу), крім виплат, передбачених підпунктами 24 та 28 підпункту 2.5.3 пункту 2.5 цієї глави цієї Інструкції, щодо: відшкодування збитків, майнової (матеріальної) та моральної (немайнової) шкоди юридичним та фізичним особам згідно з рішенням суду; інші виплати юридичним та фізичним особам згідно з рішенням суду. Перерахування (сплата) податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також інших податків і зборів, які у встановлених законодавством випадках підлягають нарахуванню/утриманню на/з сум виплат за рішеннями суду, здійснюються за цим кодом; відшкодування судових витрат віднесені до виконання за Кодом 2800 «Інші поточні видатки».

Розпорядники бюджетних коштів можуть брати на себе зобов`язання, у тому числі й щодо виконання рішень судів, тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Міністерством фінансів України в Інструкції № 333 розпорядникам бюджетних коштів визначено здійснювати виконання судових рішень (як у безспірному, так і добровільному порядку незалежно від економічної суті платежу) за КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки».

Дослідженням основної заявки розрахунку на фінансування для виплати забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішення судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямком грошового забезпечення військової частини НОМЕР_2 за червень-грудень 2025 року, січень 2026 року, встановлено, що боржником внесено запит на отримання коштів для виплати зобов`язань за рішеннями суду, в тому числі й стосовно ОСОБА_1 потреба за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення ( з к. ПДФО та ЄСВ) складає 83577 грн.

Вказані обставини свідчать, що, як на час набрання законної сили рішенням суду від 01.01.2025 у справі № 360/1360/24, так і на час розгляду заяви про встановлення судового контролю за виконанням цього рішення суду, у Військової частини НОМЕР_2 відсутні кошти на виконання рішення суду.

При цьому вище описаними доказами підтверджено, що боржником постійно вживаються залежні від нього заходи з метою виконання рішення суду.

Однак вжиті заходи не призвели до фактичного виконання рішення суду від 01.01.2025 у справі № 360/1360/24, оскільки, як встановлено судом, виплата нарахованої стягувачу індексації грошового забезпечення залежить не тільки від дій Військової частини НОМЕР_2 та вжитих ним заходів, а й від здійснення відповідного фінансування (надходження до нього коштів від головного розпорядника бюджетних коштів) присуджених за судовим рішенням виплат.

Отже судом установлено, що боржник не ухиляється від виконання рішення суду та вчиняє всіх залежних від нього заходів з метою виплати ОСОБА_1 нарахованих на виконання рішення суду коштів, а рішення суду в цій частині не виконано боржником з поважних та незалежних від нього причин.

Суд зазначає, що невиплата позивачу коштів на виконання судового рішення в цій справі обумовлена відсутністю належного фінансування Військової частини НОМЕР_2 , яка є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, яка вчиняє залежні від неї дії для виконання судових рішень (спрямовує до Міністерства оборони України запити на отримання додаткового фінансування).

Метою встановлення судового контролю шляхом зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення є спонукання суб`єкта владних повноважень до виконання судового рішення зокрема і шляхом застосування наслідків, передбачених статтею 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України - накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, половина якого стягується на користь заявника.

Проте, оскільки надходження коштів в достатньому обсязі, зокрема і для проведення виплати нарахованої індексації грошового забезпечення на виконання судового рішення, не залежить від командира військової частини, ураховуючи спрямування запитів на отримання додаткового фінансування, суд зазначає, що в цій справі за наведених обставин, встановлення строку для надання звіту про виконання судового рішення, не буде мати того результату, з метою якого законодавець передбачив такий вид судового контролю.

Суд вважає, що надані у матеріали справи докази сукупно підтверджують виконання боржником покладеного на нього рішенням суду обов`язку щодо здійснення нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 10.10.2017 та з 20.01.2018 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (місяця підвищення доходу) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, у сумі 72522,39 грн.

Окрім того, по справі № 360/1360/24 судом видано виконавчий лист.

У свою чергу, інформації про завершення виконавчого провадження станом на час розгляду заяви позивача про встановлення судового контролю до суду подано не було.

Наведене свідчить про існування у позивача можливості отримати реальне виконання судового рішення у межах процедури виконавчого провадження, у тому числі шляхом застосування державним виконавцем примусових заходів, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, не повне виконання рішення суду фактично зумовлено лише відсутністю виділення відповідачу додаткових асигнувань на відповідні цілі.

Наразі судом не встановлено обставин, які б свідчили про недобросовісність дій боржника саме під час виконання даного рішення суду, його умисне невиконання або ухилення від його виконання.

Всі інші наведені стягувачем у заяві обставини не спростовують встановлених судом обставин, тому не впливають на прийняте судом рішення за наслідками розгляду заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Підсумовуючи вище викладене, оскільки судом встановлено, що боржником на час розгляду цієї заяви вжито всіх можливих та залежних від нього заходів щодо виконання рішення суду від 01.01.2025 у справі № 360/1360/24, а причиною тривалого невиконання є відсутність бюджетних коштів у межах передбаченого обсягу видатків якої й має бути виконане рішення суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю шляхом зобов`язання боржника подати до суду звіт про виконання рішення суду, оскільки встановлення такого виду контролю жодним чином не сприятиме досягненню його мети спонукання боржника до належного та добросовісного виконання рішення суду.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також, що такий контроль може бути встановлений за умови існування підстав для його застосування, якими є саме невиконання або неналежне виконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви стягувача про встановлення судового контролю.

Керуючись статтями 248, 256, 295, 382, 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення від 01.01.2025 у справі № 360/1360/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя І.О. Свергун