Справа № 440/7870/25
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2026-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2026 року м. ПолтаваСправа №440/7870/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянув за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позовних вимог та їх обґрунтування.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" (надалі - ТОВ "ТД "Лубнигаз", позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі також відповідач, податковий орган), у якому позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.02.2025 №1 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем "Податок на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства" загалом у розмірі 1631062,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на неправомірність спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки при формуванні інших операційних витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток за спірний період позивач у повній мірі дотримався вимог Податкового кодексу України. На переконання платника податку, ним правомірно віднесені до складу інших операційних витрат суми штрафів та пені, сплачених АТ "Лубнигаз", тоді як висновки податкового органу ґрунтуються на довільному трактуванні норм чинного законодавства та не відповідають фактичним обставинам справи.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у відзиві представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /т. 1, а.с. 120-124/. Свою позицію мотивував посиланням на доводи, викладені у акті від 22.01.2025 №949/16-31-07-01-01/39581002 про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ "ТД "Лубнигаз". Зокрема зазначив, що перевіркою встановлено заниження податку на прибуток за 2019 рік у розмірі 1304850,00 грн з огляду на безпідставне віднесення до витрат сум штрафів та пені, сплачених АТ "Лубнигаз" внаслідок несвоєчасного виконання договірних зобов`язань за договорами про поставку природного газу та розподіл природного газу, у загальному розмірі 8237813,00 грн.

3. Процесуальні дії у справі, інші заяви учасників справи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

13.08.2025 до суду надійшла відповідь на відзив /т. 1, а.с. 243-246/, у якій представник позивача зазначив, що фактом визнання штрафних санкцій та пені ТОВ "ТД "Лубнигаз" скоротив власні витрати шляхом досудового врегулювання спору із АТ "Лубнигаз" за Договором на розподіл природного газу від 02.07.2015 №10-15-Н та за Договором постачання природного газу від 03.12.2018 №03-12, через уникнення від відшкодування на користь Продавця судового збору, а також компенсації збитків, упущеної вигоди, витрат на правову допомогу адвокатів тощо.

Представник позивача у підготовчі засідання 14.08.2025, 16.09.2025 та 02.10.2025 не з`явилась.

Підготовче засідання 14.08.2025 відкладено за клопотанням представника позивача про перебування у щорічній відпустці /т. 1, а.с. 248-249/.

Підготовче засідання 16.09.2025 відкладено у зв`язку з неявкою представника позивача та не повідомлення нею про причини неявки.

У підготовчому засіданні 02.10.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання, оскільки мала місце третя неявка представника у підготовче засідання.

У підготовчому засіданні 02.10.2025 суд постановив ухвалу (без оформлення окремого документа) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

16.10.2022 до суду надійшла заява представника позивача про проведення судового засідання 16.10.2025 без її участі /т. 2, а.с. 14/.

Згідно з частиною першою статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За змістом частини третьої статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

А відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За наведених обставин, суд завершив розгляд справи у порядку письмового провадження.

Обставини справи

ТОВ "ТД "Лубнигаз" зареєстроване як юридична особа, ідентифікаційний номер 39581002, взяте на облік в органах державної податкової служби як платник податків з 13.01.2015 /т. 2, а.с. 16-17/.

Основний вид діяльності позивача - торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (код КВЕД 35.23) /т. 2, а.с. 16/.

Головним управлінням ДПС у Полтавській області у період з 26.12.2024 по 15.01.2025 проведено планову виїзну перевірку ТОВ "ТД "Лубнигаз" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2018 по 30.09.2024, результати якої оформлені актом від 22.01.2025 №4949/16-31-07-01-01/39581002 /т. 1, а.с. 133-159/.

Перевіркою, окрім іншого, встановлено порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пункту 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", наслідком чого визначено заниження позивачем податку на прибуток за 2019 рік загалом у розмірі 1304850,00 грн.

Заперечення ТОВ "ТД "Лубнигаз" від 07.02.2025 вих.№5835 на акт перевірки відхилені листом ГУ ДПС у Полтавській області від 24.02.2025 вих.№4759/6/16-31-07-01-07 /т. 1, а.с. 66-69, 70-74/.

28.02.2025 відповідач з урахуванням вищенаведеного висновку податкової перевірки сформував податкове повідомлення-рішення №1 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем "Податок на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства" загалом у розмірі 1631062,50 грн, з них: 1304850,00 грн - основний платіж, 326212,50 грн - штрафні (фінансові) санкції /т. 1, а.с. 6-7/.

Скарга платника податків на податкове повідомлення-рішення залишена без задоволення, а спірне рішення - без змін рішенням ДПС України від 06.05.2025 №12913/6/99-00-06-01-01-06 /т. 1, а.с. 75-78, 79-82/.

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Полтавській області від 28.02.2025 №1 та оскаржив його до суду.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перелік та компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України (надалі - ПК України).

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

При цьому у силу пункту 22.1 статті 22 ПК України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Положеннями підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України визначено, що прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1 статті 135 ПК України).

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Спір у цій справі стосується правомірності визначення позивачем об`єкта оподаткування податком на прибуток.

За висновком податкової перевірки ТОВ "ТД "Лубнигаз" у 2019 році завищило інші операційні витрати за рахунок включення до їх складу штрафних санкцій та пені, виставлених АТ "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" (попередня назва - ПАТ з постачання та газифікації "Лубнигаз").

Так, перевіркою встановлено, що між ТОВ "ТД "Лубнигаз" (замовник) та ПАТ з постачання та газифікації "Лубнигаз" (газорозподільне підприємство) укладено договір розподілу природного газу від 02.07.2015 №10-15-Н /т. 1, а.с. 83-88/, за умовами якого газорозподільне підприємство зобов`язувалось надати замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об`єктів замовника для задоволення потреб виключно релігійних організацій та населення, відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.

Замовник зобов`язується сплатити газорозподільному підприємству вартість послуги з транспортування природного газу ГРМ у розмірі, строки та порядку, що передбачені умовами Договору (пункт 2.2 Договору).

Розрахунки за послуги з транспортування природного газу ГРМ здійснюються за тарифом на транспортування природного газу розподільними трубопроводами за 1000 куб. м., встановленим для газорозподільного підприємства Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (пункт 5.1 Договору).

Розрахунковий період за договором становить один місяць з 10:00 годин першого дня місяця до 10:00 годин першого дня наступного місяця включно (пункт 5.3 Договору).

Оплата вартості послуг з транспортування природного газу ГРМ здійснюється замовником на умовах щомісячної 100% попередньої плати договірного обсягу транспортування природного газу ГРМ не пізніше ніж за два робочих дні до початку періоду транспортування природного газу ГРМ на поточний рахунок газорозподільного підприємства (пункт 5.5 Договору).

ПАТ з газопостачання та газифікації "Лубнигаз" на адресу ТОВ "ТД "Лубнигаз" виставлено вимогу від 24.12.2019 вих. №3476/1 щодо сплати штрафних санкцій на загальну суму 1 808 213 грн, згідно якої повідомлено про нарахування пені у розмірі 1 608 221,27 грн та 3% річних у розмірі 199 991,73 грн за період з 10.12.2016 по 30.11.2017 за несвоєчасно отриману оплату за послуги з транспортування природного газу ГРМ за період з листопада 2016 року по жовтень 2017 року (згідно розрахунку) /т. 1, а.с. 90-94/.

ТОВ "ТД "Лубнигаз" у листі від 27.12.2019 вих.№2018/1 повідомило АТ "Лубнигаз" про згоду з нарахованою штрафною санкцією у розмірі 1 808 213,00 грн та відсутність змоги погасити заборгованість у строки, передбачені вимогою /т. 1, а.с. 95/.

У бухгалтерському обліку відповідну операцію у 2019 році відображено таким чином: Дт 948 «Визнані штрафи, пені, неустойки» … Кт 374 «Розрахунки по претензіям» 1 808 213 грн /т. 1, а.с. 96/.

Крім того, перевіркою встановлено, що між ТОВ "ТД "Лубнигаз" (постачальник) та ПАТ з газопостачання та газифікації "Лубнигаз" (споживач) укладено договір постачання природного газу від 03.12.2018 №03-12 /т. 1, а.с. 101-103/, за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у грудні 2018 року, січні та лютому 2019 року природний газ, а споживач - прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Постачальник передає споживачу з 01.12.2018 по 28.02.2019 газ обсягом до 2850,000 тис. куб. м. (пункт 2.1. Договору).

Ціна на природний газ на дату укладення договору визначається відповідно до п. 5.2 цього Договору. У подальшому ціна на газ визначається шляхом підписання сторонами відповідних додаткових угод до цього Договору (пункт 5.1. Договору).

Розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 10-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Оплата за газ здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника (пункт 6.1. Договору).

21.03.2019 ПАТ з газопостачання та газифікації "Лубнигаз" на адресу ТОВ "ТД "Лубнигаз" виставлено вимогу №464, у якій зазначено, що на момент пред`явлення вимоги споживачем не отримано природний газ в обсязі, передбаченому договором від 03.12.2018 №03-12, а тому ТОВ "ТД "Лубнигаз" на підставі пункту 8.4. Договору та відповідно до частини першої статті 549 Цивільного кодексу України має сплати штраф в розмірі 6 429 600 грн /т. 1, а.с. 105/.

ТОВ "ТД "Лубнигаз" у листі від 29.03.2019.2019 вих.№734/1 повідомило АТ "Лубнигаз" про згоду з нарахованою штрафною санкцією у розмірі 6 429 600,00 грн та просило відстрочити сплату штрафу до 2020 року /т. 1, а.с. 106/.

У бухгалтерському обліку відповідну операцію у 2019 році відображено таким чином: Дт 948 «Визнані штрафи, пені, неустойки» 685/5 «Розрахунки з іншими кредиторами» 6 429 600 грн /т. 1, а.с. 108/.

Відповідач в акті перевірки та відзиві на позов зауважив, що ТОВ "ТД "Лубнигаз" добровільно визнано нараховані штрафні санкції, без їх оскарження в судовому порядку з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних.

Крім того, відповідач зазначив, що розрахунок заборгованості та вимога на сплату штрафних санкцій ПАТ з газопостачання та газифікації "Лубнигаз" на адресу ТОВ "ТД "Лубнигаз" складені з порушенням та не відповідають вимогам п. 2 ст. 9 Закону №996-XIV, згідно яких: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України; а відповідно до п. 5 ст 9 Закону №996-XIV господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Так, представник відповідача у відзиві на позов звертав увагу на те, що ПАТ з газопостачання та газифікації "Лубнигаз" лише в грудні 2019 року виставило вимогу щодо неповної оплати на підставі розрахунків за попередні роки (2016, 2017 роки).

Крім того, за даними обліку по бухгалтерському рахунку 311 "Поточний рахунок в національній валюті" перевіркою встановлено постійне перерахування ТОВ "ТД "Лубнигаз" попередніх оплат ПАТ по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" по договору №10-15-Н від 02.07.2015, що станом на 04.02.2020 сформувалися в розмірі 69 095 397,69 грн та які в подальшому поверталися за вимогою.

Розрахунки за нарахованими штрафними санкціями проводилися шляхом взаємозаліку згідно заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог.

З урахуванням наведеного, за висновком податкового органу, перерахування коштів на розрахунковий рахунок ПАТ по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" зі сплати штрафних санкцій не проводилися, ТОВ "ТД "Лубнигаз" не мало намір сплачувати нараховані та визнані штрафні санкції та пеню, тоді як визнання штрафних санкцій підприємство проводить одночасно з заліком зустрічних однорідних вимог по штрафним санкціям.

ТОВ "ТД "Лубнигаз" віднесено суми штрафних санкцій, пені в розмірі 1 808 213 грн та в розмірі 6 429 600 грн до складу інших операційних витрат (рядок 2180 Звіту про фінансові результати) у 2019 році, що призвело до збільшення задекларованих витрат платника та зменшення об`єкта оподаткування податком на прибуток.

При цьому відповідач звертав увагу на те, що АТ "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" (попередня назва - ПАТ по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз", п.н. 05524713) є засновником ТОВ "ТД "Лубнигаз" (100% статутного фонду) та може впливати на господарську діяльність вказаного підприємства, на визнання і сплату штрафів ТОВ "ТД "Лубнигаз", що унеможливлює оскарження вимог у судовому порядку. ТОВ "ТД "Лубнигаз" та АТ "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" є між з собою пов`язаними особами та можуть маніпулювати фінансовою звітністю підприємств за рахунок виставлених штрафів для завищення інших операційних витрат з метою ухилення від сплати податку на прибуток. Тобто, збиткова діяльність підприємств є виключно за рахунок безпідставних виставлених зустрічних вимог.

Водночас позивач переконував, що фактом визнання штрафних санкцій та пені ТОВ "ТД "Лубнигаз" скоротив власні витрати шляхом досудового врегулювання спору із АТ "Лубнигаз" за Договором на розподіл природного газу від 02.07.2015 №10-15-Н та за Договором постачання природного газу від 03.12.2018 №03-12, через уникнення від відшкодування на користь Продавця судового збору, а також компенсації збитків, упущеної вигоди, витрат на правову допомогу адвокатів тощо.

Оцінюючи наведені доводи сторін, суд виходить з такого.

За змістом пункту 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпунктом 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 ПК України окреслено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків.

А приписами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України на платника податків покладений обов`язок сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

У контексті спірних відносин суд враховує, що засновником та власником 100% статутного капіталу ТОВ "ТД "Лубнигаз" є АТ "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" /т. 2, а.с. 16-17/, що учасники справи не заперечують.

За визначенням, наведеним у підпункту 14.1.159 пункту 14.1 статті 14 ПК України, пов`язані особи - юридичні та/або фізичні особи, та/або утворення без статусу юридичної особи, відносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють, з урахуванням таких критеріїв: для юридичних осіб: одна юридична особа безпосередньо та/або опосередковано (через пов`язаних осіб) володіє корпоративними правами іншої юридичної особи у розмірі 25 і більше відсотків.

Тож АТ "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" та ТОВ "ТД "Лубнигаз" підпадають під визначення поняття пов`язаних осіб у розумінні ПК України.

Факт такої пов`язаності безумовно має враховуватися під час з`ясування питання правомірності визначення об`єктів оподаткування, адже засновник має здатність впливати на процес прийняття рішень і діяльність афілійованого підприємства.

За обставин цього спору ТОВ "ТД "Лубнигаз", як юридична особа, засновником якої є АТ "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз", добровільно (без проведення претензійно-позовної роботи, судового оскарження тощо) визнавав нараховані останнім штрафні санкції (штраф, пеня, інфляційні втрати), наслідком чого було формування позивачем витрат без їх фактичного понесення, оскільки розрахунки за такими штрафними санкціями проведені шляхом взаємозаліку зустрічних однорідних вимог.

При цьому відповідні штрафні санкції визнавались позивачем без перевірки правильності їх розрахунку, опротестування, оскарження в судовому порядку тощо, що загалом є звичайною практикою ведення господарської діяльності.

Суд зауважує, що під терміном "господарська діяльність" з метою застосування норм Податкового кодексу України розуміється діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Мета отримання доходу, як кваліфікуюча ознака господарської діяльності, кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.231 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Поняття економічного ефекту не розкрито в Податковому кодексі України. Однак із загального розуміння характеру економічної діяльності можна дійти висновку, що економічний ефект - це приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

При цьому не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому. Також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитися збитковою, і це є один із варіантів перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.

Проте з визначеного Податковим кодексом України поняття ділової мети слідує, що обов`язково повинен бути намір платника податків отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.

Тобто наведене вище є підставою для висновку, що не є господарською діяльністю операція, яка позбавлена розумної економічної причини, та сформована лише з метою отримання податкових вигод. Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не підлягають відображенню в податковому обліку.

З`ясування наміру платника податку на отримання економічного ефекту від господарської операції передбачає аналіз умов та обставин її здійснення. При цьому економічний ефект не повинен полягати виключно в зменшенні податкового навантаження на хоча б одного з учасників операції.

Відповідно, економічний ефект відсутній в операціях, які призводять до збільшення задекларованих витрат платника та зменшують об`єкт його оподаткування без можливості отримання додаткового приросту активів чи збереження їх вартості.

При цьому варто виходити з того, якою в тій чи іншій ситуації має бути поведінка добросовісного суб`єкта господарювання, що за звичайних умов ведення господарської діяльності зацікавлений у найбільшому скороченні своїх витрат.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19.06.2020 у справі №160/1446/19, від 24.08.2023 у справі №440/2552/20, що враховані судом на підставі приписів частини п`ятої статті 242 КАС України.

Повертаючись до обставин цієї справи, суд вкотре зауважує, що фактичної сплати відповідних штрафних санкцій не відбулось, оскільки їх погашення проведено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог /т. 1, а.с. 98, 109/, внаслідок чого відповідні витрати мали місце виключно "на папері" та не були фактично понесеними позивачем.

Поряд з цим, суд враховує, що АТ "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" у 2016, 2017 роках в ході виконання умов договору від 02.07.2015 №10-15-Н не зверталось до позивача з вимогами про внесення попередньої оплати за надання послуг з транспортування природного газу, як те передбачено пунктом 5.5. Договору.

Про нарахування ТОВ "ТД "Лубнигаз" пені за період з 10.12.2016 по 30.11.2017 у розмірі 1608221,27 грн та 3% річних за вказаний період у розмірі 199991,73 грн АТ "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" повідомило позивача лише у грудні 2019 року.

При цьому ні під час перевірки, ані у ході розгляду справи у суді позивач не надав доказів узгодження з АТ "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" надання останнім послуг з транспортування природного газу без внесення 100% попередньої оплати на виконання умов пункту 5.5. Договору від 02.07.2015 №10-15-Н.

Також позивачем не доведено фактичну неможливість внесення передоплати з огляду на скрутний фінансовий стан підприємства, відсутність коштів тощо.

Як зауважив відповідач, у ході податкової перевірки встановлено постійне перерахування ТОВ "ТД "Лубнигаз" коштів, як попередньої оплати засновнику ПАТ по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" на підставі договору від 02.07.2015 №10-15-Н, що станом на 04.02.2020 сформувалися в розмірі 69095397,69 грн та в подальшому поверталися за вимогою.

Позивач наведені доводи не заперечував та не спростував.

Крім того, недоведеною є правомірність нарахування ПАТ по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" штрафних санкцій позивачу відповідно до вимоги від 21.03.2019 вих.№464 за непоставку у період з грудня 2018 року по лютий 2019 року природного газу, оскільки умовами договору від 03.12.2018 №03-12 конкретний обсяг газу, що мав бути поставлений ТОВ "ТД "Лубнигаз" в адресу ПАТ по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" не визначений, адже у пункті 2.1. Договору передбачено обсяг до 2850,000 тис. куб. м. /т. 1, а.с. 101/.

За вищевикладених обставин суд погоджується з доводами податкового органу про наявність у позивача реальної можливості уникнення нарахування штрафних санкцій, пені за спірними господарськими відносинами та, як наслідок, безпідставність їх віднесення до інших операційних витрат.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з цим, як визначено частиною першою цієї статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач у ході розгляду справи довів правомірність висновків податкової перевірки, як підстави для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Натомість позивач, всупереч вимогам частини першої статті 9, частини першої статті 77 КАС України, не надав суду доказів на спростування висновків податкового органу про порушення ТОВ "ТД "Лубнигаз" вимог податкового законодавства.

Спірне рішення податкового органу відповідає вимогам частини другої статті 2 КАС України, є правомірним та обґрунтованим.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду справи фактичні обставини, беручи до уваги вищенаведені норми права, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ "ТД "Лубнигаз" повністю.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 24465,95 грн, що підтверджено платіжною інструкцією від 04.06.2025 №57 /т. 1, а.с. 111/. Вказану суму судового збору зараховано до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджено випискою /т. 1, а.с. 112/.

Відповідач доказів понесення судових витрат під час розгляду цієї справи суду не надав.

З огляду на ухвалення рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 71-77, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, визначені статтями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр КУКОБА