Справа № 381/108/26
Суддя: Самуха В. О.
Дата ухвалення: 2026-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Рішення

Іменем України

06 лютого 2026 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Самухи В.О., за участю секретаря судового засідання Папруга А.С., розглянувши у відкритому судового засіданні в спрощеному позовному провадженні в м. Фастів Київської області адміністративну справу з позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

Встановив:

07 січня 2025 року на адресу Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Як слідує з відтиску поштового штемпеля на конверті, позовна заява з додатками була направлена на адресу суду 29 грудня 2025 року.

Зі змісту заявлених позовних вимог слідує, що позивачка, як особа, яку притягнено до адміністративної відповідальності, оскаржує Постанову № 2293 від 15 грудня 2025 року за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, що винесена т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зазначеній постанові стверджується, що позивачка, яка обіймає посаду юриста товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА», в порушення вимог статті 16 Закону України «Про оборону України», статті 21 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» під час ведення військового обліку порушила вимоги пунктів 12, 37, 40, 45, 46 Порядку організації та ведення військового обліку, затвердженого Постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487.

Згідно цієї постанови, на позивачку було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 59 500 гривень.

Згідно із відміткою на постанові, примірник постанови вручений позивачці 18 грудня 2025 року.

Позивачка категоричне заперечує правомірність винесення оскаржуваної постанови та стверджує про численні порушення, які, на її думку, були допущеними під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови.

Зокрема, позивачка покликається на не повноту формулювань щодо змісту та обсягу інкримінованих правопорушень, також стверджує про не зазначення норм законодавства, що, начебто, були нею порушені, та зазначає про відсутності конкретної інформації щодо часу, дати та способу і обставин вчинення інкримінованого правопорушення.

Позивачка наполягає на тому, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2026 року було відкрито провадження в зазначеній справі та призначено судове засідання.

19 січня 2026 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача з використанням системи «Електронний суд».

У відзиві представником відповідача стверджується про законність винесення оскаржуваної постанови за наслідками проведення перевірки службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 у товаристві з обмеженою відповідальністю «ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА».

Під час проведення перевірки були зафіксовані порушення вимог правил ведення військового обліку.

10 грудня 2025 року був складеним протокол № 2293 про адміністративне правопорушення, в якому наведений перелік вчинених позивачкою порушень.

15 грудня 2025 року був затвердженим акт перевірки стану ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів та бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та у воєнний час у ТОВ «ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА».

Того ж дня, за наслідками проведення перевірки була винесена постанова за справою про адміністративне правопорушення, якою накладено адміністративне стягнення на позивачку.

Враховуючи вище наведені доводи, обставини щодо вчинення позивачкою порушень правил військового обліку належним чином підтверджені, а в діях останньої є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

27 січня 2925 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла відповідь на відзив, подана представником позивачки з використанням системи «Електронний суд».

У відповіді на відзив наведені аргументи щодо відсутності в оскаржуваній постанові опису обставин вчинення адміністративного правопорушення, додатково вказується про процедурні порушення щодо призначення перевірки та зазначається, що акт перевірки не може підміняти собою доказів вчинення адміністративного правопорушення, які в цьому випадку відсутні (не долучені відповідачем до справи).

Представник позивача стверджує, що планові перевірки товариства здійснювались службовими особами відповідача щорічно з 2023 до 2025 року. Тому, за відсутності посилань у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові на період, за який були вчинені інкриміновані правопорушення, позбавляє можливості перевірити дотримання строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.

В судовому засідання, призначеному на 27 січня 2026 року, приймав участь представник позивачки адвокат Черніков Денис Юрійович за допомогою засобів відеоконференцзв`язку.

Позивачка, будучи належним чином повідомленою про час і дату проведення судового засідання, не з`явилась.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час і дату проведення судового засідання, не з`явився, у прохальній частині відзиву на позовну заяву просив проводити судовий розгляд за його відсутності.

Враховуючи наведені обставини та позицію представника позивачки, суд, керуючись приписами статті 205 КАС України, вирішив проводити судове засідання за відсутності зазначених вище осіб.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив адміністративний позов задовольнити.

Представник пояснив суду, що зміст оскаржуваної постанови не дає можливості встановити, які саме та коли були допущені порушення позивачкою та, відповідно, чи дотримані строки накладення адміністративного стягнення, які передбачені статтею 38 КУпАП.

Окремо представник позивачки наголосив на порушенні процедури призначення та проведення перевірки, зокрема, вказав на порушення вимоги щодо завчасно сповіщення про час і дату проведення перевірки.

На уточнюючі питання суду представник позивачки повідомив, що позивачка обіймає посаду юриста відділу кадрів у ТОВ «ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА». Посаду займає з квітня 2024 року.

Позивачка є особою, відповідальною за ведення військового обліку, призначене згідно з наказом , представник номер наказу не пам`ятає.

Представник уточнив, що позивачка складає і веде списки військовозобов`язаних осіб, перевіряє наявність військово-облікових документів, направляє повідомлення про зміни облікових даних у працівників товариства.

Окремо представник позивачки вказав, що підприємство акт перевірки не отримало, результати перевірки не оскаржувало.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши наявні заяви по суті спору і інші письмові матеріали справи, суд закінчив з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами та перейшов на стадію ухвалення судового рішення.

У відповідності до приписів статті 227 КАС України, ухвалення та проголошення судового рішення було відкладеним до 06 лютого 2026 року до 10 години 40 хвилин.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні заяви по суті спору і інші письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Так, судом встановлено, що 10 грудня 2025 року відносно позивачки, ОСОБА_1 , юриста ТОВ «ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА», складений протокол про адміністративне правопорушення № 2293 (а. с. 68-70).

За змістом протоколу стверджується, що було встановлено адміністративне правопорушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке вчинене ОСОБА_1 .

Зокрема, стверджується про порушення вимог статті 16 Закону України «Про оборону України», статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що виразилось у тому, що під час ведення військового обліку порушені вимоги пунктів 12, 37, 40, 45, 46 Порядку організації та ведення військового обліку, затвердженого ПКМУ № 1487.

Судом встановлено, що 15 грудня 2025 року відносно ОСОБА_1 було винесено постанову № 2293 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Позивачку визнано винною у порушенні вимог статті 16 Закону України «Про оборону України», статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме у порушенні вимог пунктів 12,37,40,45,46 Порядку організації та ведення військового обліку, затвердженого ПКМУ № 1487 (а. с. 74-75).

На позивачку накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 59 500 гривень.

Зазначена постанова була вручена позивачці 18 грудня 2025 року.

Також, судом встановлено, що 10 грудня 2025 року службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 була проведена перевірка стану ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів та бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та у воєнний час у ТОВ «ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА».

Результати перевірки відображені у акті, затвердженому виконуючою обов`язки голови Фастівської районної державної адміністрації 15 грудня 2025 року (а. с. 70-73).

В акті зафіксовані порушення правил ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у ТОВ «ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА». В акті наведений детальний опис зафіксованих порушень.

Судом встановлено, що в 2024 році службові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 та службові особи Фастівської РДА також направлялись на проведення перевірки до ТОВ «ТАЙТЕН МАШИНЕРІ УКРАЇНА». Для підтвердження зазначених обставин представником позивачки долучені копії приписів на виконання завдання за 2024 рік.

Встановивши зазначені обставини справи, суд вважає, що спірні правовідносини урегульовані наступними правовими нормами.

Так, згідно приписів частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно приписів частини 1 статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно приписів частини 1 статті 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно приписів частини 1 статті 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Згідно приписів частини 1 статті 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно частини 3 статті 210-1 КУпАП, встановлена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно приписів частини 1 статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно приписів частини 1, 2 статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно приписів частини 9 статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Згідно приписів пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин , зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно абзацу 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Згідно приписів абзацу 3 частини 2 статті 16 Закону України «Про оборону України», посадові особи підприємств, установ та організацій усіх форм власності забезпечують ведення персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, сприяють їх підготовці до військової служби, призову на строкову військову службу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, створенню працівникам належних умов для виконання ними військового обов`язку згідно із законодавством, забезпечують здійснення заходів з їх військово-патріотичного виховання.

Згідно приписів абзацу 13 частини 1 статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підприємства, установи і організації зобов`язані вести військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів із числа працюючих, здійснювати заходи щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та в особливий період і надавати звітність з цих питань відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування в установленому порядку.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджений Постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487.

Зазначений порядок визначає конкретні обов`язки щодо ведення військового обліку, в тому числі військово-облікових справ та списків персонального військового обліку.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що існують підстави для задоволення позовних вимог.

Так, суд вважає, що порушення правил військового обліку, вчинені в особливий період, можуть утворювати склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Разом із тим, виходячи з приписів статті 256, 283 КУпАП, як протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові за справою про адміністративне правопорушення повинні бути зазначені час і місце та суть вчиненого адміністративного правопорушення та детально описані встановлені обставини справи.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до переконання, що ні протокол про адміністративне правопорушення, ні постанова у справі про адміністративне правопорушення не містять інформації про час, місце і спосіб вчинення адміністративного правопорушення та про обставини його вчинення.

Зокрема, в зазначених документах наведені лише посилання на конкретні пункти Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, однак не зазначено, які саме порушення були допущені позивачкою, як особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності, не наведений зміст та детальний опис цих порушень. Не зазначений час вчинення відповідних порушень.

В контексті зазначеного вище, суд не може прийняти, як доказ вчинення адміністративного правопорушення, акт перевірки стану ведення військового обліку, затверджений 15 грудня 2025 року виконуючою обов`язки голови Фастівської РДА, так як станом на дату складення протоколу про адміністративне правопорушення від 10 грудня 2025 року, зазначений акт ще не був затвердженим, крім того, посилання на зазначений акт, як підставу для висновків про вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, відсутні в тексті постанови № 2293 від 15 грудня 2025 року.

Далі, в силу приписів частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно приписів статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

В пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 22 грудня 2010 р. № 23-рп/2010 КСУ зазначив, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях.

Такий підхід неодноразово застосовувався у судовій практиці, зокрема, у постановах ВП ВС від 11 лютого 2021 р. у справі № 11-1219сап19 та від 2 вересня 2021 р. у справі № 11-97сап20.

А отже, презумпція невинуватості, крім кримінального процесу, підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення та означає, що всі сумніви стосовно події порушення та винуватості особи, яка притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь; недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Тому, за відсутності в процесуальних документах, складених під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, детального опису подій і обставин, які б свідчили про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, суд, керуючись презумпцією невинуватості, приходить до висновку про недоведеність зазначених обставин та, відповідно, про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Крім того, суд зазначає, що представниками відповідача, в супереч приписів частини 2 статті 77 КАС України не надано жодного доказу, крім акту перевірки, який би підтверджував порушення позивачкою, як відповідальною особою, правил військового обліку та періоду, за який були допущені ці порушення. Представниками відповідача не повідомлено про неможливість надання зазначених доказів, клопотань про їх витребування заявлено не було.

Далі, в силу приписів пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зазначена стаття не конкретизує підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, тому суд вважає, що до даних правовідносин є застосовною стаття 247 КУпАП.

Суд вважає, що в цьому випадку провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі приписів пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Далі, згідно зі ст. 246 ч. 5 п. 2 КАС України, у резолютивній частині рішення суду зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду, зокрема, позовної заяви.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 вказала на те, що судовий збір за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

З урахуванням викладеного, понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору у сумі 605,60 гривень підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вище викладене, керуючись приписами статті 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, статті 210-1, 247, 255, 265, 258, 280, 288, 289 КУпАП, статті 4, 12, 46, 72, 77, 121, 229, 241-256, 257, 286 КАС України, суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати Постанову від 15 грудня 2025 року № 2293 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Суддя Самуха В.О.