Справа № 380/13060/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2026-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 380/13060/24 пров. № А/857/6687/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2024р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання протиправною відмови в задоволенні скарги про скасування постанови військово-лікарської комісії, зобов`язання прийняти рішення про направлення на повторний медичний огляд військово-лікарської комісії (суддя суду І інстанції: Гулкевич І.З., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 27.11.2024р., м.Львів; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

14.06.2024р. (згідно із відомостями ярлика на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправним (незаконним) рішення відповідача Центральної військово-лікарської комісії /ВЛК/ Збройних Сил /ЗС/ України № 598/9/3042 від 14.02.2024р. щодо відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування постанови ВЛК Військової частини НОМЕР_1 про ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК № 3008/8752 від 22.12.2023р.;

зобов`язати Центральну ВЛК ЗС України прийняти рішення про направлення ОСОБА_1 начальником Центральної ВЛК ЗС України на повторний медичний огляд ВЛК за місцем проживання позивача з метою визначення ступеня придатності до військової служби;

судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на відповідача (а.с.1-10, 42).

Розгляд справи здійснено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.44 і на звороті).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2024р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність відповідача Центральної ВЛК ЗС України щодо нездійснення у встановленому законом порядку розгляду скарги ОСОБА_1 від 11.01.2024р.; зобов`язано відповідача повторно розглянути скаргу позивача та прийняти постанову відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008р., з урахуванням висновків суду; в задоволенні решти позовної заяви відмовлено (а.с.76-80).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач Центральна ВЛК ЗС України, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.83-94).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що звернення ОСОБА_1 відповідає терміну «заява» в розрізі ст.3 Закону України «Про звернення громадян», оскільки позивач звернувся в письмовій формі до відповідача.

Центральна ВЛК ЗС України є органом військового управління, в складі якого є відділи, які працюють за напрямками. Так, в складі відповідача діє відділ по роботі із громадянами, до повноважень якого належить забезпечення кваліфікованого, об`єктивного і своєчасного розгляду заяв, пропозицій і скарг громадян, з метою оперативного вирішення порушених у них проблем; підготовка проектів відповідей на звернення громадян.

Окрім цього, в складі відповідача Центральної ВЛК ЗС України створена власна ВЛК, яка має право розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати постанови будь-якої ВЛК (ЛЛК) ЗС України.

Разом з тим, Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом Міністерства оборони /МО/ України № 402 від 14.08.2008р. (надалі Положення № 402), не передбачено обов`язку відповідача переглядати постанови підпорядкованих ВЛК на підставі необґрунтованих звернень (заяв, скарг), які не містять обґрунтованих, належних доказів про порушення військово-лікарської експертизи, а саме: прийняття постанов підпорядкованими ВЛК з порушенням Положення № 402, не врахуванням ВЛК захворювань, травм осіб, які оглядаються, прийняття підпорядкованими ВЛК постанов у формулюваннях, що не відповідають діагнозам.

Перегляд постанов ВЛК є правом Центральної ВЛК ЗС України.

Оскільки Центральна ВЛК ЗС України, розглянувши (перевіривши) заяву ОСОБА_1 та додані до неї медичні та інші документи, встановила відсутність підстав для її задоволення, остання правомірно надала письмову відповідь заявнику.

Обов`язковість прийняття Центральною ВЛК ЗС України постанови у випадку надходження необґрунтованої заяви про перегляд (скасування) тієї чи іншої постанови ВЛК, не передбачено.

Разом з тим, нормами Положення № 402 чітко визначено, що виключно у разі визнання скарги щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, відповідач або переглядає оскаржувану постанову ВЛК, або приймає рішення про направлення на повторний (контрольний) медичний огляд.

Також в матеріалах справи є відсутніми докази порушення Центральною ВЛК ЗС України процедури прийняття оскаржуваного позивачем рішення.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 проходить військову службу в званні солдата на посаді номер обслуги гранатометного відділення 1 взводу вогневої підтримки 2 гірсько-штурмової роти 1 гірсько-штурмового батальйону Військової частини НОМЕР_2 (а.с.11-17).

Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) Військової частини НОМЕР_2 від 01.08.2023р. солдат ОСОБА_1 08.07.2023р. отримав мінно-вибухову травму. Вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин верхньої третини правої гомілки. За обставин 08.07.2023р. під час виконання бойового завдання в складі підрозділу, приймаючи безпосередньо участь в бойових діях під час захисту Батьківщини та у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, в районі н.п.Новоданилівка Пологівського району Запорізької обл., виконуючи заходи щодо звільнення від окупаційних військ території України, потрапив під обстріл зі сторони противника, та отримав поранення. Поранення отримане під час виконання дій, що входять до обов`язків військової служби та не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком його перебування у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства. На момент отримання поранення військовослужбовець перебував в засобах захисту (а.с.18).

22.12.2023р. ВЛК Військової частини НОМЕР_1 проведений медичний огляд солдата ОСОБА_1 , за результатами якого постановою ВЛК, оформленої довідкою № 3008/8752 від 22.12.2023р., встановлено діагноз та причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, каліцтва): захворювання, не пов`язане з проходженням військової служби; придатний до військової служби (а.с.19).

Не погодившись із постановою (довідкою) ВЛК Військової частини НОМЕР_1 , оформленою довідкою № 3008/8752 від 22.12.2023р., позивач звернувся до Центральної ВЛК ЗС України із скаргою, в якій просив переглянути/зобов`язати переглянути рішення/довідку ВЛК № 3008/8752 від 22.12.2023р., та винести нове рішення з урахуванням усіх скарг та проблем із здоров`ям, або зобов`язати направити на повторну ВЛК для винесення рішення відповідно до його стану здоров`я та скарг; до скарги додав медичні документи, що підтверджують проблеми зі здоров`ям (а.с.20-21).

Листом № 598/9/3042 від 14.02.2024р. відповідач Центральна ВЛК ЗС України повідомив про те, що за встановленого діагнозу постанову ВЛК про ступінь придатності до військової служби згідно довідки № 3008/8752 від 22.12.2023р. прийнято обґрунтовано. Підстав для перегляду постанови ВЛК або проведення повторного медичного огляду ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби на теперішній час немає (а.с.22-23).

Вважаючи протиправним рішення відповідача Центральної ВЛК ЗС України щодо відмови в задоволенні скарги від 11.01.2024р. про оскарження постанови ВЛК, викладеної у довідці № 3008/8752 від 22.12.2023р., та відмови у направленні на повторний медичний огляд з метою визначення ступеню придатності до військової служби, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що Центральна ВЛК ЗС України при розгляді заяви/скарги на рішення ВЛК свій висновок повинна оформлювати не листом, а вмотивованою постановою з викладенням всіх обставин та аргументів.

Відсутність належним чином оформленої постанови Центральної ВЛК про перегляд постанови ВЛК свідчить про те, що орган не прийняв будь-якого рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Отже, у спірному випадку має місце протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо неприйняття постанови за результатами розгляду заяви позивача.

Саме постанова Центральної ВЛК є актом індивідуальної дії, який в подальшому заявник може оскаржити та є підставою для перегляду її в судовому порядку.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд прийшов висновку щодо задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення, у встановленому законом порядку, розгляду скарги позивача від 11.01.2024р. З метою ефективного захисту прав позивача необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути скаргу позивача від 11.01.2024р. із прийняттям постанови відповідно до Положення № 402, з урахуванням висновків суду.

Стосовно заявлених позовних вимог про зобов`язання відповідача при розгляді скарги позивача повторно провести його медичний огляд задоволенню не підлягають, оскільки питання доцільності проведення медичного огляду особи є дискреційними повноваженнями Центральної ВЛК, яка самостійно без судового втручання вирішує питання його необхідності.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із роз`ясненнями, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених (відмовлених) позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Стосовно решти позовних вимог колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Разом тим, правильно по суті вирішивши справу, суд неправильно застосував норми матеріального права, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України № 2232-ХІІ від 25.03.1992р. «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

За змістом ч.12 ст.2 Закону № 2232-XII кожен громадянин України, вперше вступаючи на військову службу до Збройних Сил України, інших військових формувань, особисто складає Військову присягу на вірність Українському народу і скріплює її власноручним підписом. Іноземець або особа без громадянства, який (яка) вперше приймається на військову службу до Збройних Сил України, бере офіційне зобов`язання неухильно додержуватися Конституції та законів України, сумлінно виконувати обов`язки військової служби.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч.5 ст.1 Закону № 2232-XII).

Пунктом «б» ч.4 ст.26 Закону № 2232-XII визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставі, зокрема, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби

Статтею 70 Закону України № 2801-XII від 19.11.1992р. «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (надалі - Закон № 2801-XII; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що Військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною другою статті 12 Закону України «Про національну безпеку України».

Відповідно до ч.10 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи затверджено наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008р. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Згідно з п.1.1 вказаного Положення військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до п.1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно з п.2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до пп.2.3.4 п. 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 ЦВЛК має право:

оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення;

перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи;

перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах;

перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у закладах охорони здоров`я (установах), медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи;

витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме:

виписки (витяги) з матеріалів службового (спеціального) розслідування, матеріалів дізнання, досудового розслідування, а також витяги з наказів, актів;

особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі витребовування оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу);

архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років);

залучати головних медичних фахівців Збройних Сил України, лікарів-спеціалістів Національного військово-медичного клінічного центру та інших закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи;

перевіряти у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) і закладах охорони здоров`я (установах) організацію, стан та результати лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів;

направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників;

запитувати від закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, ТЦК та СП і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи;

надавати до Генерального штабу Збройних Сил України, командуванням видів, Сил підтримки Збройних Сил України, керівникам органів місцевої адміністрації результати лікувально-оздоровчої роботи, проведеної серед допризовників та призовників, медичного огляду військовослужбовців, членів їх сімей, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів та іншого контингенту;

розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України;

надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).

Згідно з пп.2.3.5 п.2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, передбачених п.1.1 розділу І наведеного Положення, зокрема, з метою визначення ступеня придатності до військової служб, за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК.

Пунктом 1.1 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.

Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).

Пунктом 1.4 розділу ІІ вказаного Положення визначено, що медичний огляд громадян, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення та допризовників, проводиться в порядку, визначеному таблицею.

Згідно з п.3.8 розділу ІІ зазначеного Положення (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, які передбачають індивідуальне визначення придатності до військової служби і військової спеціальності, ВЛК щодо військовозобов`язаних, яких призивають на військову службу або приймають на військову службу за контрактом, виносить одну із таких постанов: «Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час»; «Обмежено придатний до військової служби»; «Придатний (або непридатний) до військової служби за контрактом, за спеціальністю (вказати спеціальність)»; «Придатний (або непридатний) до військової служби в миротворчій місії за спеціальністю (вказати спеціальність)»; «Придатний до військової служби».

Згідно з п.20.2 розділу ІІ зазначеного Положення постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК.

Постанови штатних ВЛК про ступінь придатності до військової служби можуть прийматися як за результатом проведеного медичного огляду в цих ВЛК, так і на підставі проведеного медичного огляду у позаштатних ВЛК та наданих на розгляд медичних документів.

Враховуючи приписи вказаних норм, колегія суддів приходить до висновку, що ЦВК, яка має у штаті медичних працівників та як установа, наділена повноваженнями щодо розгляду, перегляду, скасування, затвердження, незатвердження та контролю за постановами будь-якої ВЛК (включно з їх переглядом по суті прийнятих діагнозів) виступає єдиним компетентним суб`єктом владних повноважень, що контролює усі ВЛК та перевіряє прийняті ними рішення з метою захисту військовозобов`язаних, військовослужбовців та резервістів.

Саме враховуючи дискреційні повноваження Центральної ВЛК ЗС України, військовослужбовець має право на перегляд постанови ВЛК.

Встановлено, що не погодившись із постановою (довідкою) ВЛК Військової частини НОМЕР_1 , оформленою довідкою № 3008/8752 від 22.12.2023р., позивач звернувся до Центральної ВЛК ЗС України із скаргою, в якій просив переглянути/зобов`язати переглянути рішення/довідку ВЛК № 3008/8752 від 22.12.2023р., та винести нове рішення з урахуванням усіх скарг та проблем із здоров`ям, або зобов`язати направити на повторну ВЛК для винесення рішення відповідно до його стану здоров`я та скарг; до скарги додав медичні документи, що підтверджують проблеми зі здоров`ям.

Листом № 598/9/3042 від 14.02.2024р. відповідач Центральна ВЛК ЗС України повідомив про те, що за встановленого діагнозу постанову ВЛК про ступінь придатності до військової служби згідно довідки № 3008/8752 від 22.12.2023р. прийнято обґрунтовано. Підстав для перегляду постанови ВЛК або проведення повторного медичного огляду ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби на теперішній час немає.

Вказана заява була розглянута фактично в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», та за результатами розгляду такої листом № 598/9/3042 від 14.02.2024р. повідомлено позивача про результати розгляду.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до ст.3 Законом України № 393/96-ВР від 02.10.1996р. «Про звернення громадян» (надалі - Закон № 393/96-ВР) під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги; пропозиція (зауваження) звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства; заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності; клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо; скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Отже, у розглядуваному випадку звернення позивача адресовано до Центральної ВЛК ЗС України, відповідає передбаченому в ст.3 Закону України «Про звернення громадян» терміну «заява», оскільки позивач звернувся в письмовій формі до Центральної ВЛК ЗС України, яка згідно пп.2.3.1 п.2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 є органом військового управління, з вимогою про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби.

Листом Центральної ВЛК ЗС України № 598/9/3042 від 14.02.2024р. повідомлено позивача про відсутність підстав для скасування постанови ВЛК Військової частини НОМЕР_1 про ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК № 3008/8752 від 22.12.2023р. чи направлення позивача начальником Центральної ВЛК ЗС України на контрольний медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби, оскільки відсутні підстави для здійснення таких дій.

Відповідно до абз.7 п.п.2.3.3 п.2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 на Центральну ВЛК покладається розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.

Пунктом 3.1 глави 3 розділу І Положення № 402 визначено, що вимоги до звернення військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1,2 глави 1 розділу І цього Положення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України «Про звернення громадян», Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затв. наказом МО України № 735 від 28.12.2016р., зареєстр. у Міністерстві юстиції України 23.01.2017р. за № 94/29962.

Згідно п.3.4 глави 3 розділу І Положення № 402 у разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обґрунтованою ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на повторний (контрольний) медичний огляд.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень серед іншого зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Також згідно з п.1 розділу І Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затв. наказом МО України № 735 від 28.12.2016р. (надалі - Інструкція № 735), ця Інструкція визначає порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), а також визначає порядок контролю за його дотриманням.

Враховуючи, що згідно пп.2.3.1 п.2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 Центральна ВЛК є органом військового управління, вищезазначена Інструкція № 735 поширюється на Центральну ВЛК ЗС України.

Згідно абз.5 п.5 розділу II Інструкції № 735 відповідь за результатами розгляду звернень в обов`язковому порядку дається тим органом військового управління, військовою частиною, які отримали ці звернення і до компетенції яких входить вирішення порушених у зверненнях питань, за підписом керівника, командира або осіб, які виконують його обов`язки згідно з письмовим наказом.

Враховуючи вищенаведені обставини, заява представника позивача була розглянута Центральною ВЛК ЗС України фактично у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», та за результатами розгляду такої листом № 598/9/3042 від 14.02.2024р. надано відповідь.

Водночас, апеляційний суд враховує, що згідно з п.20.2 розділу ІІ Положення № 402 постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК.

Постанови штатних ВЛК про ступінь придатності до військової служби можуть прийматися як за результатом проведеного медичного огляду в цих ВЛК, так і на підставі проведеного медичного огляду у позаштатних ВЛК та наданих на розгляд медичних документів.

Згідно фактичних обставин справи під час розгляду заяви позивача, скерованої до Центральної ВЛК ЗС України, не прийнято до уваги, зокрема, документи, які свідчать про наявність в ОСОБА_1 діагнозів, що не відображені в довідці ВЛК № 3008/8752 від 22.12.2023р., виданій Військовою частиною НОМЕР_1 .

Окрім цього, Центральна ВЛК фактично відмовила позивачу у перегляді постанови ВЛК Військової частини НОМЕР_1 про ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК № 3008/8752 від 22.12.2023р., фактично визнавши скаргу позивача необґрунтованою.

Завданням адміністративного судочинства в силу ч.1 ст.2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суб`єктом владних повноважень на підставі п.7 ч.1 ст.4 КАС України є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Із змісту листа Центральної ВЛК ЗС України № 598/9/3042 від 14.02.2024р. висновується, що остання лише констатувала відсутність підстав для визнання позивача непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку. При цьому, яким чином Центральна ВЛК ЗС України дійшла саме такого висновку відповідач не обґрунтував.

Водночас, Положенням № 402 передбачено, що перевірка рішення ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені цим Положенням при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій Центральної ВЛК.

Колегія суддів враховує постанову від 10.02.2022р. у справі № 160/7153/20 у якій Верховний Суд наголосив, що перевірка правильності прийнятого ВЛК рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.2 ст.2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12.02.2021р. у справі № 820/5570/16, від 12.06.2020р. у справі № 810/5009/18 про те, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду касаційної інстанції.

Дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення ст.2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу в позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Окрім цього, в межах розгляду цієї справи судом не надається оцінка діагнозу позивача, а перевіряється дотримання відповідачем вищенаведених правових норм та визначеної процедури при проведенні військово-лікарської експертизи.

Отже, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність в межах дотримання процедури прийняття таких.

У справі ж, що розглядається, Центральна ВЛК у листі фактично відмовила позивачу у перегляді рішення ВЛК Військової частини НОМЕР_1 , лише констатувавши правильність висновку, зазначеного у рішенні останньої, жодним чином не обґрунтувавши свою відмову в його перегляді, хоча позивач надав перелік документів, які підтверджують поранення, отримане військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, та яке не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що відмова Центральної ВЛК № 598/9/3042 від 14.02.2024р. щодо оскарження постанови ВЛК Військової частини НОМЕР_1 про ступінь придатності до військової служби чи направлення на повторний медичний огляд ВЛК, прийнята за неповно встановлених обставин та з порушенням вимог законодавства щодо проведення військово-лікарської експертизи військовослужбовця.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує висновки Верховного Суду України щодо вирішення аналогічних спорів, яка викладена в постанові від 16.04.2025р. у справі № 160/31586/23.

За таких обставин та правового врегулювання з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, колегія суддів вважає за необхідне визнати протиправною відмову Центральної ВЛК ЗС України в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 11.01.2024р. щодо скасування постанови ВЛК Військової частини НОМЕР_1 про ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК № 3008/8752 від 22.12.2023р., що викладена в листі № 598/9/3042 від 14.02.2024р.; зобов`язати відповідача повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 11.01.2024р. щодо скасування постанови ВЛК Військової частини НОМЕР_1 про ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК № 3008/8752 від 22.12.2023р. (з додатками), з урахуванням висновків суду в цій справі.

Із врахуванням викладеного, суд першої інстанції правильно по суті вирішив розглядуваний спір, однак помилково застосував норми матеріального права (не застосував закон, який підлягав застосуванню), через що оскаржуване рішення суду слід змінити.

В решті рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків прийнятого судом рішення, а тому підстави для його скасування чи зміни у цій частині є відсутніми.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Центральну ВЛК ЗС України.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2024р. в адміністративній справі № 380/13060/24 змінити в частині мотивів часткового задоволення позову та викласти резолютивну частину рішення суду в наступній редакції:

«Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 11.01.2024р. щодо скасування постанови військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 про ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК № 3008/8752 від 22.12.2023р., що викладена в листі № 598/9/3042 від 14.02.2024р.

Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 11.01.2024р. щодо скасування постанови військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 про ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК № 3008/8752 від 22.12.2023р. (з додатками), з урахуванням висновків суду в цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.».

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного судового рішення: 06.02.2026р.