Справа № 420/1449/26
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1449/26
УХВАЛА

04 лютого 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву адміністративного суду Лебедєва Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), що полягає у не внесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), що полягає у не внесенні відомостей у Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо виключення інформації про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Справі за цією позовною заявою присвоєно №420/1449/26 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Лебедєвій Г.В.

Разом з позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову.

Ухвалою від 21.01.2026 року Одеський окружний адміністративний суд заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернув без розгляду.

22.01.2026 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою від 23.01.2026 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/1449/26, та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

Ухвалою від 23.01.2026 року Одеський окружний адміністративний суд у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом: заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі; заборони усім іншим центрам комплектування та соціальної підтримки на території України (районним, об`єднаним, обласним тощо) вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі відмовив.

03.02.2026 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява від 02.02.2026 року (вх. № 12096/26 від 03.02.2026року) про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом: заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі; заборони усім іншим центрам комплектування та соціальної підтримки на території України (районним, об`єднаним, обласним тощо) вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказує, що 31.01.2026 представником позивача отримано відповідь на адвокатський запит від 30.12.2026року. Зазначена відповідь, на думку позивача, є доказом того, що існує реальна загроза вжиття заходів, спрямованих на призов заявника на військову службу під час мобілізації, оскільки у відповіді від 31.01.2026 на адвокатський запит ІНФОРМАЦІЯ_4 прямо вказує « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно состоїть на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ) та підлягає призову на військову службу під час мобілізації», а тому на думку позивача, цілком очевидним є намір відповідача щодо здійснення мобілізаційних заходів щодо позивача.

Також позивач зазначає, що у відповіді від 31.01.2026 року на адвокатський запит ІНФОРМАЦІЯ_4 прямо суперечить своїм же твердженням у 3 абзаці посилається на довідку ВЛК від 22.08.2022 як на підставу визнання позивача непридатним в мирний час, обмежено придатним до військової служби у воєнний час. В той же час, у абзаці 4 вказує, що перевірити об`єктивність довідки ВЛК від 22.08.2022 немає можливості у зв`язку із її знищенням. У абзаці 4 відповіді відповідач зазначає, що документи періоду коли була видана довідка ВЛК позивачу (22.08.2022) знищена згідно розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №943/2980 від 08.05.2022. Тобто в травні 2022 надається доручення знищити документи які будуть сформовані лише в серпні 2022. З огляду на викладене, позивач уважає, що цілком очевидно, що це є достатнім обґрунтуванням безвідповідального ставлення відповідача до документів, якими обґрунтовується стан здоров`я громадян з метою створення підстав для направлення на повторний огляд ВЛК та вжиття мобілізаційних заходів.

Крі того, позивач вказує, що у відповіді від 31.01.2026 на адвокатський запит ІНФОРМАЦІЯ_4 прямо вказує, що позивач є порушником правил військового обліку та мусить бути невідкладно направлений на проходження медичного огляду ВЛК (абзац 5). Разом з тим, жодного доказу про наявність відкритого провадження про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності немає, в розширених відомостях з Реєстру «Оберіг» в розділі «Правопорушення» актуальні записи відсутні. Отже, твердження про порушення правил військового обліку позивачем до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг" відповідач вніс безпідставно з метою створення умов для безпідставного затримання, безпідставного направлення на повторний медичний огляд, безпідставної мобілізації з огляду на відповідь на адвокатський запит відповідач цього навіть не приховує. Позивач уважає, що у разі безпідставного направлення на проходження огляду ВЛК та його мобілізації, дійний позов про зобов`язання відповідача внести достовірні дані про виключення його з обліку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів вже не буде дієвим способом захисту порушених прав. Натомість доведеться оскаржувати протиправність висновку огляду ВЛК, протиправність наказу про мобілізацію, що створить додаткові та набагато складніші перешкоди.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з такого.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Згідно ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

За положеннями статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Слід зазначити, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Таким чином інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією із гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний гарантувати, у суворій відповідності до закону та за наявності безумовних фактичних підстав, виконання майбутнього рішення суду або/та ефективний захист особи, який неможливий без негайного втручання суду.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Міністрів Ради Європи від 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акту може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами. І якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту.

Суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову має пересвідчитись, зокрема, у тому, що дійсно невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При цьому заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а також бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Подібні за змістом висновки були висловлені Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17 та в подальшому підтримані у постановах від 01.06.2022 у справі №580/5656/21, від 18.05.2023 у справі №500/4200/22, від 21.02.2024 у справі №420/11311/23.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, перевіряє чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Суд зазначає, що предметом оскарження у цій справі є бездіяльність відповідача, що полягає у не внесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та у не внесенні відомостей у Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо виключення інформації про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Дії або рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) чи інших органів РТЦК та СП щодо призову та мобілізації позивача останнім не оскаржуються, тому визначений позивачем спосіб забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо призову його на військову службу виходить за межі предмету спору.

Також суд враховує, що позивачем не додано до матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позову жодних підтверджуючих документів, що свідчать про вжиття ІНФОРМАЦІЯ_3 чи іншими органами РТЦК та СП дій щодо призову позивача на військову службу.

Суд зауважує, що зазначена інформація у листі відповідача від 31.01.2026 року №3/110 не є належним доказом вчинення щодо позивача дій, спрямованих на призов/мобілізаційні заходи відносно позивача, оскільки у ньому зазначено лише про належність позивача до осіб, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, та не вказано про намір відповідача вчинити будь-які дії щодо призову або мобілізаційних заходів відносно позивача.

Доказів, що відповідачем вчиняються активні мобілізаційні заходи по відношенню до позивача, які полягають у врученні йому повістки на відправку тощо та що існує реальна загроза вжиття заходів, спрямованих на призов заявника на військову службу під час мобілізації, позивачем не надано. Тому, доводи позивача про ймовірні дій відповідача щодо проведення стосовно нього певних мобілізаційних заходів є припущенням позивача.

Таким чином, наведені позивачем у заяві про забезпечення позову аргументи, зокрема, про ймовірний призов позивача на військову службу під час мобілізації, на цій стадії судового процесу не дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Суд зазначає, що підстави забезпечення позову не можуть ґрунтуватися на ймовірних припущеннях і повинні підтверджуватись належними та допустимими доказами.

Також слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Сама лише незгода позивача із рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, виходячи із змісту поданої заяви та доводів, наведених заявником у її обґрунтування, суд приходить до висновку, що заявником не наведено обставин та не надано доказів, за яких в разі невжиття заходів забезпечення позову, буде істотно ускладнено чи унеможливлено виконання рішення суду, а отже відсутні підстави для забезпечення позову шляхом: заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі; заборони усім іншим центрам комплектування та соціальної підтримки на території України (районним, об`єднаним, обласним тощо) вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі, а тому заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 241, 243, 256, 294 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 від 02.02.2026 року (вх. № 12096/26 від 03.02.2026 року) про забезпечення позову шляхом: заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі; - заборони усім іншим центрам комплектування та соціальної підтримки на території України (районним, об`єднаним, обласним тощо) вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набрала законної сили в порядку ст. 256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 04.02.2026 року.

Суддя Г.В. Лебедєва