Справа № 400/8780/25
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 400/8780/25

Перша інстанція: суддя Гордієнко Т. О.,

повний текст судового рішення

складено 05.11.2025, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,
при секретарі Марченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ЛАКМА» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року по справі за позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ЛАКМА» про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року Миколаївський обласний відділ Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (далі позивач, Фонд соцзахисту інвалідів) звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ЛАКМА» (далі відповідач), в якому просив:

- стягнути суму адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році у розмірі 55419,42 грн., з яких: адміністративно-господарські санкції 52232,78 грн. та пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій 3186,64 грн..

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що протягом 2024 року відповідач не працевлаштував інвалідів відповідно до нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, у зв`язку з чим до нього застосована адміністративно-господарська санкція, а в результаті її несвоєчасної сплати нарахована пеня.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 07.03.2025 року позивач відправив через електронний кабінет на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України відповідачу розрахунок суми адміністративно-господарських санкцій в розмірі 52232,78 грн., що підтверджується квитанцією про розміщення документу в електронному кабінеті роботодавця на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України.

У розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій за 2024 рік, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю зазначено, що:

- середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за рік складала 8 осіб,

- середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність складає 0 осіб,

- норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю - 1 особа,

- середньорічна заробітна плата складає 104465,57 грн.,

- сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю складає 52232,78 грн..

Відповідно до листа Миколаївського обласного центру зайнятості від 29.04.2025 року, в 2024 році звітність за формою №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", в якій би зазначалась інформація щодо кількості осіб, які мають додаткові гарантії щодо сприяння працевлаштуванню, а саме осіб з інвалідністю, які не досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та можуть бути працевлаштовані у 2024 році відповідач не подавав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що уточнення, зазначенні відповідачем у Додатку 1, що 3 працівника у січні та 4 у лютому-грудні 2024 року працюють без трудової книжки та неповний робочий день не підтверджує, що вони не є штатними працівниками та працюють за сумісництвом. Будь-яких інших доказів, що зазначені в Додатку 1 працівники працюють за сумісництвом: наказ про прийняття на роботу за сумісництвом, повідомлення до ДПС про прийняття працівників за сумісництвом, звітність 4ДФ, в якій ці працівники мають ознаку 101, відповідач суду не надав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України» (в редакції дійсній продовж 2024 року) забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань особи з інвалідністю, наявних у неї професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Пенсійний фонд України у порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію:

- про працевлаштованих осіб з інвалідністю;

- про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю;

- необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.

Отримана від Пенсійного фонду України інформація, яка містить ознаки порушень законодавства про створення робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, є підставою для проведення перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю.

Отримана від Пенсійного фонду України інформація про працевлаштованих осіб з інвалідністю використовується в Централізованому банку даних з проблем інвалідності для визначення в автоматичному режимі осіб з інвалідністю, які можуть бути працевлаштовані.

Порядок контролю за виконанням нормативу робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування, визначається Кабінетом Міністрів України.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.

У разі зміни до 31 березня показників за попередній рік у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, що впливають на визначену згідно із частиною 12 цієї статті суму адміністративно-господарських санкцій, Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю до 10 червня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності формує та надсилає уточнений розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону. Зміна показників у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування після 31 березня не призводить до зміни сум адміністративно-господарських санкцій, які визначені у відповідному розрахунку або уточненому розрахунку (вказана частина ст.19 була додана на підставі Закону №3911-IX від 21.08.2024 року).

Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України.

Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення осіб з інвалідністю, які можуть бути працевлаштовані, та надсилає інформацію про таких осіб до Державного центру зайнятості для проведення роботи з їх працевлаштування.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів).

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Отже, з наведеного вбачається, що позивач на підставі отриманої інформації з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування надсилає підприємствам, установам та організаціям, які використовують найману працю та які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік. Дані Реєстру формуються на підставі зведеної звітності поданої роботодавцями з ПДФО та ЄСВ.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем надано до суду копії первісно поданих до ГУ ДПС у Миколаївській області звітів за 1, 2, 3 та 4 квартали 2024 року від 04.05.2024 року, від 06.08.2024 року, від 26.11.2024 року та від 19.01.2025 року.

Згідно вказаним звітам, а саме Податковим розрахункам сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 2024 рік (звітний), середньооблікова кількість штатних працівників відповідача за звітний період складає 8 осіб (п.101).

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що разом із листом від 25.03.2025 року №2 (вхідний номер отримувача №453/06.2-10 від 25.03.2025 року) відповідач повідомив позивача про надання Уточнюючого звіту Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого сплаченого на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за січень грудень 2024 року та Уточнюючого Додатку Д1 «Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за січень-грудень 2024 року.

Також з відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідні уточнюючі звіти були поданні з метою усунення виявлених помилок. Зміни до звітності стали реагуванням відповідача на слушне зауваження позивача та перевірки документів кадрового обліку працівників, первинних документів праці та заробітної плати.

Вказані уточнюючі звіти були надані відповідачем і до суду.

У відзиві та апеляційній скарзі апелянт зазначає, що відповідно Інструкції №286 до облікової кількості штатних працівників не включаються працівники, прийняті на роботу за сумісництвом з інших підприємств, тобто до облікової кількості штатних працівників включаються лише працівники, для яких таке місце роботи є основним.

Відповідач стверджує, що згідно поданих ним уточнюючих Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за період з січня по грудень 2024 року облікова кількість штатних працівників у 2024 році складала: у січні 2024 року - 5 осіб, у лютому 2024 року - 5 осіб, у березні 2024 року - 5 осіб, у квітні 2024 року - 5 осіб, у травні 2024 року - 5 осіб, у червні 2024 року - 5 осіб, у липні 2024 року - 5 осіб, у серпні 2024 року - 5 осіб, у вересні 2024 року - 5 осіб, у жовтні 2024 року - 5 осіб, у листопаді 2024 року - 5 осіб, у грудні 2024 року - 5 осіб.

Відповідач вказує, що саме ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 працюють на ТОВ «ТД Лакма» за сумісництвом, а тому їх було помилково вказано у первісній звітності за 2024 рік.

З уточнюючих звітів Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого сплаченого на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за січень грудень 2024 року, вбачається, що відповідач лише в п.061 встановив «Х», що наявні додатки щодо відомостей про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам, інші пункти відповідач залишив порожніми.

З наданого до суду відповідачем Наказу №РЧ/1 від 29.12.2023 року «Про встановлення неповного робочого часу», вбачається, що директор ТОВ «ТД Лакма» - ОСОБА_5 на підставі відповідних заяв, встановив режим неповного робочого дня з 01.01.2024 року:

- бухгалтеру ОСОБА_1 робочий час з 12 год 00 хв до 16 год 00 хв 4 години;

- консультанту з економічних питань ОСОБА_2 робочий час з 9 год 00 хв до 12 год 00 хв 3 години;

- керуючому магазином ОСОБА_3 робочий час з 9 год 00 хв до 11 год 00 хв 2 години;

- менеджеру (управітелю) із збуту ОСОБА_4 робочий час з 12 год 00 хв до 16 год 00 хв 4 години.

Також з наданих до суду відповідачем Табелів обліку використання робочого часу за кожен місяць 2024 року, вбачається, що наведені вище ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відпрацювали на ТОВ «ТД Лакма» за вказаними вище своїми посадами весь 2024 рік з використанням робочого часу, який був встановлений Наказом №РЧ/1 від 29.12.2023 року «Про встановлення неповного робочого часу». Однак, як також вбачається з вказаних Табелів, у травні 2024 року ОСОБА_2 з 1 по 17 число місяця відпрацював по 6,5 годин на добу, тобто повний робочий день. У грудні 2024 року ОСОБА_4 весь місяць відпрацював по 6,5 годин на добу, тобто повний робочий день.

До вказаних вище уточнюючих звітів було додано уточнюючі Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам (Довідки Д1) з яких вбачається, що при поданні первісних звітних відомостей за 2024 рік працівники ТОВ «ТД Лакма» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мали трудові книжки та працювали на своїх посадах повний робочий день. Однак, вказаними уточнюючими відомостями за 2024 рік, поданими 21.03.2025 року до податкового органу, відповідач змінив вказані вище дані працівників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на відсутність в них трудових книжок та на неповний робочий час.

Наказом Державним комітетом статистики України №286 від 28.09.2005 року було затверджено «Інструкцію зі статистики кількості працівників» (далі Інструкція №286).

Згідно розділу 2 Інструкції №286 «Облікова кількість штатних працівників» в облікову кількість штатних працівників включаються усі наймані працівники, які уклали письмово трудовий договір (контракт) і виконували постійну, тимчасову або сезонну роботу один день і більше, а також власники підприємства, якщо, крім доходу, вони отримували заробітну плату на цьому підприємстві (п.2.1).

В обліковій кількості штатних працівників за кожний календарний день враховуються особи, які фактично працювали, а також відсутні на роботі з будь-яких причин, тобто усі працівники, які перебувають у трудових відносинах, незалежно від виду трудового договору (п.2.3).

До облікової кількості включаються штатні працівники, які:

- фактично з`явилися на роботу, включаючи тих, які не працювали з причин простою;

- прийняті на роботу з випробувальним терміном;

- прийняті або переведені за ініціативою адміністрації на роботу на неповний робочий день або неповний робочий тиждень.

В обліковій кількості ці працівники враховуються за кожний календарний день як цілі одиниці, включаючи неробочі дні тижня, що обумовлені при зарахуванні на роботу.

До працівників, прийнятих та переведених на роботу на неповний робочий день (тиждень), не належать ті категорії працівників, яким відповідно до законодавства встановлюється скорочена тривалість робочого часу, зокрема: працівники, молодші 18 років; зайняті на роботах зі шкідливими умовами праці; жінки, яким надані додаткові перерви у роботі для годування дитини, інші категорії працівників;

- перебувають у службових відрядженнях, включаючи закордонні;

- уклали трудовий договір з підприємством про виконання роботи вдома особистою працею (надомники). До облікової кількості штатних працівників надомники включаються за кожний календарний день як цілі одиниці;

- прийняті для заміщення працівників, які тимчасово відсутні (через хворобу, відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею віку, встановленого чинним законодавством або колективним договором, та з інших причин);

- працюють згідно з договорами (розпорядженнями, наказами) за межами підприємства;

- направлені для виконання робіт вахтовим методом;

- прийняті на постійну роботу за направленням державної служби зайнятості згідно з договором з роботодавцем про надання дотації на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних;

- іноземні громадяни, якщо вони оформлені згідно з національним законодавством та одержують заробітну плату;

- студенти денних відділень навчальних закладів, аспіранти, а також учні професійно-технічних навчальних закладів, з якими укладені трудові договори (п.2.4).

Не включаються до облікової кількості штатних працівників такі категорії:

- прийняті на роботу за сумісництвом з інших підприємств.

Працівник, який отримує на одному підприємстві дві, півтори ставки, тобто оформлений за сумісництвом на тому самому підприємстві, де й основне місце роботи (внутрішнє сумісництво), або менше однієї ставки, в обліковій кількості штатних працівників враховується як одна фізична особа;

- залучені до виконання робіт за цивільно-правовими договорами (договорами підряду).

Працівник, який перебуває в обліковому складі підприємства і уклав цивільно-правовий договір з цим самим роботодавцем, враховується в обліковій та середньообліковій кількості працівників один раз за місцем основної роботи та не враховується у кількості працюючих за цивільно-правовими договорами;

- переведені з інших підприємств згідно з договорами між суб`єктами господарювання;

- та інші (п.2.6).

Таким чином, в облікову кількість штатних працівників включаються усі наймані працівники, які уклали письмово трудовий договір (контракт) і виконували постійну, тимчасову або сезонну роботу один день і більше, прийняті або переведені за ініціативою адміністрації на роботу на неповний робочий день або неповний робочий тиждень, окрім працівників прийнятих на роботу за сумісництвом з інших підприємств.

Відповідно до розділу 3 Інструкції №286 «Визначення середньої кількості працівників» середня кількість працівників підприємства за період (місяць, квартал, з початку року, рік) визначається як сума таких показників:

- середньооблікової кількості штатних працівників;

- середньої кількості зовнішніх сумісників;

- середньої кількості працюючих за цивільно-правовими договорами (п.3.1).

Середньооблікова кількість штатних працівників розраховується на підставі щоденних даних про облікову кількість штатних працівників, які повинні уточнюватись відповідно до наказів про прийом, переведення працівника на іншу роботу та припинення трудового договору.

Облікова кількість штатних працівників за кожен день має відповідати даним табельного обліку використання робочого часу працівників, на підставі якого визначається кількість працівників, які з`явились або не з`явились на роботу (п.3.2).

Середньооблікова кількість штатних працівників за місяць обчислюється шляхом підсумовування кількості штатних працівників облікового складу за кожний календарний день звітного місяця, тобто з 1 по 30 або 31 число (для лютого - по 28 або 29), включаючи вихідні, святкові та неробочі дні, і ділення одержаної суми на число календарних днів звітного місяця (п.3.2.1).

При обчисленні середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу враховуються всі категорії працівників облікового складу, зазначені у пунктах 2.4, 2.5 цієї Інструкції, крім працівників, які перебувають у відпустках у зв`язку з вагітністю та пологами або для догляду за дитиною до досягнення нею віку, передбаченого чинним законодавством або колективним договором підприємства, включаючи тих, які усиновили новонароджену дитину безпосередньо з пологового будинку (підпункти 2.5.8 - 2.5.9 Інструкції). Облік цих категорій працівників ведеться окремо (п.3.2.2).

Отже, наведені норми Інструкції №286 підтверджують доводи відповідача про помилковість включення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до середньооблікової кількості штатних працівників за звітний період, за умови їх прийняті на роботу за сумісництвом з інших підприємств.

Однак, на підтвердження доводів відповідача, ним було надано суду лише копії Уточнюючого звіту Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого сплаченого на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за січень грудень 2024 року, Уточнюючого Додатку Д1 «Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за січень-грудень 2024 року, Наказу №РЧ/1 від 29.12.2023 року «Про встановлення неповного робочого часу», ОСОБА_6 обліку використання робочого часу за кожен місяць 2024 року.

Будь яких доказів того, що працівники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 працюють за сумісництвом: наказ про прийняття на роботу за сумісництвом, повідомлення до ДПС про прийняття працівників за сумісництвом відповідач до суду не надав.

Уточнення, зазначенні відповідачем у Додатку Д1, що працівники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у січні-грудні 2024 року працюють без трудової книжки та неповний робочий день не підтверджує, що вони не є штатними працівниками та працюють за сумісництвом, що також вірно було встановлено судом першої інстанції.

Вищеозначене спростовує доводи відповідача як апелянта та підтверджує висновки суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ЛАКМА» залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення складений 05.02.2026

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді Н.В. Вербицька О.В. Джабурія