Справа № 640/27654/21
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2026-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 лютого 2026 року № 640/27654/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, б.33/19, ) визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.05.2021 року №0-2651 Головного управління державної податкової служби у місті Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі № 640/27654/21.

На виконання Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України " Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 року № 399, Київський окружний адміністративний суд передав Харківському окружному адміністративному суду 742 судові справи згідно з актом приймання - передачі від 31.01.2025 року, в тому числі і справу № 640/27654/21.

18.02.2025 року зазначену справу відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями передано у провадження судді Рубан В.В.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 року адміністративну справу прийнято до розгляду. Клопотання представника відповідача про розгляд справи за участю представників сторін залишено без задоволення. Заяву представника ГУ ДПС у м. Києві () про заміну відповідача його правонаступником задоволено. Замінено відповідача Головне управління ДПС у м. Києві () на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ).

В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення є протиправними, а тому, підлягають скасуванню.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки при винесенні спірних рішень податковий орган діяв з дотриманням норм чинного законодавства України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 отримала податкове повідомлення-рішення від 14.05.2021 року №0-2651 Головного управління державної податкової служби у місті Києві.

Згідно вищевказаного рішення визначено суму податкового зобов`язання податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів не житлової нерухомості, податковий період 2020 рік, сума податкового зобов`язання 47472,05грн., одержувач платежу ГУДКС в Київській області.

ОСОБА_1 , є власником нерухомого майна на території Броварського району Київської області, а саме майнового комплексу, загальна площа нежитлових будівель складає 2193 кв.м., що знаходиться за адресою Київська область Броварський район, село Заворичі, який складається з таких будівель : Будівля інв. № 134, позначено на плані літ.А-2 площею 1275,5 кв.м; ел.щитова №134, позначено на платі літ. Б площею 31,6 кв.м; склад матеріалів №133, позначений на платі літ. В, площею 885,9 кв.м; асфальтова площ. Інв.№136, позначено на плані літ. Т; під`їзна дорога інв. № 137; зовнішні електромережі інв.№138; внутрішні електромережі інв.№139; пожежний резервуар інв,№135.

Позивач зазначає, що згідно повідомлення опублікованого на сайті Верховної ради України Заворицька сільська рада Броварського району Київської області ліквідована шляхом приєднання до Калитянської сільської ради Броварсього району Київської області. На офіційному сайті Калитянської сільської ради Броварського району Київської області, відсутні відомості про прийняття рішення про встановлення розміру податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів не житлової нерухомості, податковий період 2019 рік.

Крім того, вказує, що безперервно з 10 лютого 1984 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_2 і відповідно на вищевказане майно розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя .

Позивач зазначає, що податкове повідомлення рішення розраховане з невстановленому відповідним органом місцевого самоврядування відповідним рішенням, без врахувавши реальної площі об`єкта нерухомості згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та сумісної власності подружжя.

Посилаючись на безпідставність та протиправність дій податкового органу щодо визначення податкового зобов`язання по земельному податку, позивач звернулась з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України (в редакції станом на час виникнення спірних відносин) встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової або нежитлової нерухомості.

Згідно п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

У п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України зазначено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пп.266.5.1. п. 266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

ОСОБА_1 є власником майнового комплексу в Київський області, Броварського району в селі Заворичи.

Відповідно до п.266.7. ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Таким чином, враховуючи те, що згідно з відомостями контролюючого органу є власником комплексу будівель, Відповідачем проведено розрахунок та сформовано податкове повідомлення-рішення від 14.05.2021р. №0-2651 на суму 47472,05грн.

Положеннями пп. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 ПК України передбачено визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:

а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;

б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Як зазначено позивачем, оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки майновий комплекс, який перебуває у спільній сумісній власності позивача та її чоловіка, частки в натурі останні не виділяли.

Шлюб зареєстровано 10.02.1984 року з ОСОБА_2 .

З даного приводу, суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Відповідно до ст. 368 Цивільного кодексу України ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі по тексту ЦК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною (без визначення часток) власністю, якщо інше не встановлено законом або договором.

Виникнення цього права згідно зі статтею 182 ЦК України підлягає державній реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 182 ЦК України порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість встановлюється законом.

Згідно ст.ст. 2, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно.

Отже, виходячи з аналізу п.п. б п.п. 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України, суд зауважує, що вжита законодавцем конструкція спільна сумісна власність кількох осіб, що не поділена в натурі передбачає наявність встановленого факту права власності, що підтверджується правовстановлюючими документами, зокрема свідоцтва про право власності, витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно тощо.

Суд звертає увагу, що відповідно до Договору купівлі продажу від 14.08.2001р. ОСОБА_1 є одноосібним власником комплексу за адресою: Київська область Броварський район, село Заворичі, загальна площа нежитлових будівель, складає 2193 кв.м.

Тобто наведене вище спростовує твердження позивача, що вказане нерухоме майно перебуває у спільній сумісній власності, що вказує на правомірність спірного податкового повідомлення-рішення.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що позивач не зверталась до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки відповідно до пп.266.7.3. п.266.7 ст.266 ПК України.

Враховуючи викладені обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволені адміністративного позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.