Справа № 640/6953/21
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6953/21 Суддя (судді) першої інстанції: В.В. Щербаков
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Рівненского окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕБЕЛЬ`КО" до Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬ`КО» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Київської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 25.01.2021 №UA100060/2021/000007/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від від 25.01.2021 №UA100060/2021/00151.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивачем подані до митного органу декларації з метою оформлення товарів разом з документами, які підтверджують митну вартість товару за основним методом визначення митної вартості (за ціною договору). Проте, митний орган надіслав декларанту повідомлення про необхідність надання додаткових документів із зазначенням про наявність у поданих документах розбіжностей та неточностей. Позивач вказував, що жодних розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не було, а тому вимога митного органу про надання додаткових документів є необґрунтованою та безпідставною. У подальшому митним органом сформовані Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та Рішення про коригування митної вартості, відповідно до яких скориговано митну вартість товарів за другорядним резервним методом визначення митної вартості. Відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий йому пакет документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки митним органом не доведено обставин, які б свідчили про існування у нього достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованих товарів. Позивач вказу, що такі рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки до митного оформлення декларант надав усі без винятку належні документи щодо заявленої ціни товарів. Просив задовольнити позов повністю.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м.Києва від 22.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що подані позивачем до митного оформлення товару документи містили розбіжності та митний орган володів інформацією щодо іншого цінового рівня товарів. Вказане було безумовною підставою для витребування у декларанта додаткових документів, які надані у повному обсязі не були. Відповідно до частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України та за результатом проведеної процедури консультації з декларантом, митним органом обґрунтовано та правомірно були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів. Відповідач стверджував, що митну вартість імпортованих товарів було визначено на підставі визначеної митницею митної вартості аналогічних товарів. Тому, відповідач доводив, що оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є такими, що прийняті митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

26.04.2021 у відповіді на відзив позивачем викладено свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.

11.05.2021 відповідачем подано письмові заперечень на відповідь на відзив.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», що набрав чинності 15.12.2022, ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Згідно з розділом II «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

На виконання вказаного положення Державна судова адміністрація України наказом №399 від 16.09.2024 затвердила Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва.

Відповідно до цього Порядку, 08.11.2024 здійснено пакетний автоматизований розподіл судових справ, за яким Рівненському окружному адміністративному суду, з урахуванням навантаження та за принципом випадковості, визначено до передачі 460 справ.

Ухвалою суду від 10.03.2025 прийняти до провадження адміністративну справу; замінено відповідача Київську митницю Держмитслужби на правонаступника - Київську митницю, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (; 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А).

25.03.2025 відповідачем подано додаткові пояснення, в яких підтримано позицію, викладену у відзиву на позовну заяву.

31.03.2025 позивачем подано додаткові пояснення, в яких підтримано позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві.

08.04.2025 митним органом подано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, зокрема зазначено що розмір витрат є неспіввісним зі складністю справи.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року, позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від № UA100060/2021/000007/2 від 25.01.2021 року.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100060/2021/000151 від 25.01.2021 року.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «MЕБЕЛЬ`КО» за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці судовий збір, у розмірі 4 962,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Київська митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «MЕБЕЛЬ`КО» в повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження на 28.01.2026.

Розгляд апеляційної скарги 28.01.2026 не здійснювався, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Київської митниці не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 02.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬ`КО» (покупець) і нерезидентом компанією ALTINYONGA DIS TICARET PAZARLANA INSAAT NAKLIYE SANAYI VE TICARET AS (м. Бурса, Туреччина) (Продавець) укладено Контракт № 1 (далі за текстом - Контракт).

Відповідно до п. 1.1. Контракту, Продавець продає, а Покупець купує продукцію, що виготовляється серійно Продавцем в асортименті. Найменування, ціна, кількість продукції зазначається в проформі-інвойсі, який є невід`ємною частиною Контракту.

Пунктом 1.2. Контракту, передбачено що, періодичність поставок визначається замовленнями Покупця. Умова поставки EXW митний пост м. Бурса (р-н Інегьоль) (п. 1.3. Контракту).

Згідно із пп. 5.1.1. та 5.1.2. п. 5.1. Контракту, Продавець зобов`язаний поставити товар відповідної якості і кількості в обумовлені терміни та повинен надати Покупцю наступні документи: проформу-інвойс; комерційний інвойс; копію експортної декларації; виписку з прайс-листа; пакувальний лист.

Додатковою угодою № 1 від 27.07.2021 до цього Контракту, внесено зміни до пн. 4.1. п. 4, яким встановлено, що Покупець зобов`язаний оплатити авансовий платіж в сумі і в строк, вказаний в Проформі-інвойсі, і залишкову суму в строк, вказаний в Інвойсі. Оплата здійснюється перерахуванням на розрахунковий рахунок Продавця в доларах США. Датою оплати вважається дата фактичного зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок.

На виконання умов контракту на адресу позивача 20.11.2020 року було направлено проформу інвойс № 1, в якій зазначалися: назва товару 78 позицій, кількість товару; ціна одиниці товару та загальна сума по кожному товару.

Проформою визначено загальну вартість товару 25 000 Доларів, з них 10 000 Доларів передоплата, 15 000 залишкова сума перед відвантаженням.

Відповідно до платіжних інструкцій №10JBKLKB від 30.11.2020, №11JBKLKB від 02.12.2020 та №15JBKLKB від 24.12.2020 покупцем перераховано на рахунок Продавця 25 000 доларів.

У призначенні платежу платіжних інструкцій вказано, що оплата здійснена відповідно до контракту від 02.11.2020 з ALTINYONGA DIS TICARET PAZARLANA INSAAT NAKLIYE SANAYI VE TICARET AS.

28.12.2020 Продавцем сформовано Комерційний Інвойс №1 на загальну вартість 24521,40 Доларів США.

Відповідно до Комерційного Інвойсу №1 , Пакувального листа №1, які містять ідентичні відомості щодо асортименту, кількості, продавцем було здійснено відвантаження продукції Покупцю.

Задля митного оформлення товару, 14.01.2021 до митного поста «Столичний» - ВМО № 1 Київської митниці Держмителужби Позивачем до Відповідача подано митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ № UA 100060/2021/439408.

Загальна фактурна вартість товару за митною декларацією визначена за 1 методом та становить 24251,40 доларів США.

Одночасно із митною декларацією надано відповідачу такі документи:

інвойс (Commercial invoice) №1 від 28.12.2020;

коносамент (Bill of lading) від 04.01.2021;

міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) № 364167 від 20.01.2021

декларацію про походження товару (Declaration of origin) № 0096403 від 28.12.2021

платіжні доручення №10JBKLKB від 30.11.2020, №11JBKLKB від 02.12.2020 та №15JBKLKB від 24.12.2020 на загальну суму 25 000 Доларів США

довідку ТОВ «КТЛ Україна» про транспортні витрати № 14/01/21-03М від 14.01.2021;

прескурант від 02.11.2020;

контракт № 1 від 02.11.2020;

договір про надання послуг митного брокера б/н від 12.11.2015

договір транспортного експедирування № 12/01-21-АШ від 12.01.2021 р.;

митну декларацію країни відправлення № 21410300EX090525 від 29.12.2020.

22.01.2021 Відповідач визнав документи, подані декларантом такими, що містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують 3 числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари недостатніми для підтвердження заявленої митної вартості товару та направив на адресу декларанта електронний запит (повідомлення), у якому запропонував Позивачу надати наступні документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; за власним бажанням подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

У свою чергу, позивач електронним повідомленням надіслав відповідачу лист яким додатково надав: проформу інвойс, договір про транспортно-експедиційні послуги від 03.03.2020 № 03/03-20-1, та повідомив, що інших додаткових документів крім наданих, на даний час надати не має можливості.

25.01.2021 за результатами розгляду поданих декларантом документів на товар, Київською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 25.01.2021 № UA100060/2021/000007/2, відповідно до якого, митним органом донараховано митну вартість товару і визначено у загальному розмірі 27112,258 доларів США.

При цьому, обґрунтовуючи підстави відмови у випуску товарів за заявленою декларантом належною митною вартістю, митний орган у графі 33 оскаржуваного рішення, зазначив, що причинами, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано є:

-неподання декларантом всіх запрошених документів;

-відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості

-наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, що не дає можливості митному органу і зборів перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі.

На підставі рішення про коригування митної вартості товару, відповідач видав Декларанту картку відмови в митному оформленні випуску товарів № UA100060/2021/00151.

У свою чергу, 25.01.2021 року позивач подав нову митну декларацію із урахуванням скоригованої вартості, що дозволило останьому випустити товар у вільний обіг на умовах надання гарантій відповідно до розділу X МК України.

Не погоджуючись з рішенням відповідача про коригування митної вартості та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що у відповідача були всі документи, які надавали йому можливість підтвердити визначену позивачем митну вартість товару за ціною договору.

Суд зазначив, що твердження відповідача про наявність у нього сумнівів є не логічними, при цьому, відповідач не надав суду жодного доказу тому, що надані декларантом документи були не повними, містили розбіжності, чи ознаки підробки. Водночас ціна, яка була фактично сплачена позивачем за товар в повній мірі підтверджена належними і допустимими доказами і відповідає домовленостям сторін договору.

Суд наголосив, що умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. В зв`язку із цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнівів в достовірності задекларованої митної вартості.

Також, суд дійшов до висновку, що декларантом надано документи на підтвердження транспортних витрат, у зв`язку з чим вважає безпідставними доводи представника відповідача в цій частині.

Щодо зауважень митного органу в частині експортної митної декларації, суд підкреслив, що митним органом, ні в рішенні про коригування митної вартості, ні у відзиві на позовну заяву, не зауважено жодного нормативного документу, який б регламентував порядок заповнення експортної митної декларації, зокрема в частині зазначення умов поставки, позивач як покупець не впливає на заповнення експортної декларації і тому подає її митниці в такому вигляді, в якому отримав від Продавця.

Суд констатував, що оскаржувані Рішення не відповідають критерію правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки:

- сукупність документів, поданих на підтвердження вартості перевезення, не є достатньою та належною для достовірного визначення митної вартості товару з урахуванням вимог статті 53 МК України, та не дають можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі;

- декларантом не надано у повному обсязі додаткові документи, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартосіт товарів від 25.01.2021 № UA100060/2021/000007/2 за резервним методом відповідно до ст. 64 Кодексу.

- жодних порушень у застосуванні ст. 64 МК України, як і обсягу пояснень, які мають бути надані відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, Київською митницею не допущено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Митним кодексом України від 13.03.2012 №4495-VІ (далі - МК України), встановлено порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За правилами статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

У відповідності до статей 49, 50 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

У силу вимог частини другої статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У відповідності до частин першої, другої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьої статті 53 МК України, передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною п`ятою статті 54 МК України, закріплено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відтак, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом.

У той же час, у частині п`ятій статті 53 МК України, встановлено заборону вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом із тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості, відповідач виходив з того, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару згідно частини третьої статті 53 МК України.

Так, статтею 57 МК України, встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України, передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). При цьому, вказаний метод не підлягає застосуванню, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Щодо доводів апелянта про те, що рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з дотриманням норм митного законодавства України, враховуючи сумніви митного органу відносно митної вартості товарів, колегія суддів зазначає наступне.

Відомості, які містяться в базах даних Держмитслужби України мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини з різноманітними контрагентами здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Верховним Судом у постанові постанови від 21.02.2018 у справі №820/17417/14, від 04.09.2018 у справі №818/1186/17 було сформовано правову позицію, що "формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню".

За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про протиправність рішення про коригування митної вартості товарів № UA100060/2021/000007/2 від 25.01.2021, а також протиправність та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100060/2021/000151 від 25.01.2021 року, вважає їх протиправними та таким, що підлягають скасуванню, оскільки з наявних документів, вбачається, що під час проходження процедури митного оформлення товарів до митного органу надано документально підтверджені дані про ціну договору, які містилися у документах, поданих за переліком, передбаченим ч. ч. 1, 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що саме контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

Відтак, вказані доводи митного органу є безпідставними.

Щодо доводів апелянта про те, що сукупність документів, поданих на підтвердження вартості перевезення, не є достатньою та належною для достовірного визначення митної вартості товару з урахуванням вимог статті 53 МК України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною десятою статті 58 МК України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Загальна фактурна вартість товару за митною декларацією визначена за 1 методом та становить 24251,40 доларів США.

Одночасно із митною декларацією надано відповідачу такі документи: інвойс (Commercial invoice) №1 від 28.12.2020; коносамент (Bill of lading) від 04.01.2021; міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) № 364167 від 20.01.2021 декларацію про походження товару (Declaration of origin) № 0096403 від 28.12.2021; платіжні доручення №10JBKLKB від 30.11.2020, №11JBKLKB від 02.12.2020 та №15JBKLKB від 24.12.2020 на загальну суму 25 000 Доларів США; довідку ТОВ «КТЛ Україна» про транспортні витрати № 14/01/21-03М від 14.01.2021; прескурант від 02.11.2020; контракт № 1 від 02.11.2020; договір про надання послуг митного брокера б/н від 12.11.2015; договір транспортного експедирування № 12/01-21-АШ від 12.01.2021 р.; митну декларацію країни відправлення № 21410300EX090525 від 29.12.2020.

22.01.2021 відповідач визнав документи, подані декларантом такими, що містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують 3 числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари недостатніми для підтвердження заявленої митної вартості товару та направив на адресу декларанта електронний запит (повідомлення)

В подальшому, Позивач електронним повідомленням надіслав Відповідачу лист яким додатково надав: проформу інвойс, договір про транспортно-експедиційні послуги від 03.03.2020 № 03/03-20-1, та повідомив, що інших додаткових документів крім наданих, на даний час надати не має можливості.

Разом із тим, як вбачається із платіжного доручення №10JBKLKB від 30.11.2021, серед інших реквізитів, у призначенні платежу зазначено, що платіж здійснюється на користь Продавця на підставі Контракту №1 від 02.11.2020 (CNTR №1 DD 02.11.2020) та інвойсу № 1 від 20.11.20 (inv. 1 dd 20.11.20).

Тобто, у призначені платежу, як підставу для оплати за товар зазначено реквізити контракту, за яким здійснюється поставка товару і реквізити інвойсу №1 від 20.11.2020 р., наявність якого передбачена п.п. 1.1., 1.2. та пп. 5.1.2. п. 5.1. цього Контракту.

При цьому, такий інвойс (проформа-інвойс) № 1 від 20.11.2020 р. на відміну від інвойсу (Commercial invoice) № 1 від 28.12.2020 (наявність якого також передбачена пп. 5.1.2. п. 5.1. Контракту), оформляється з метою внесення попередньої оплати за погодженими позиціями перед поставкою товару, які пропонує виробник. В той час, як інвойс (Commercial invoice) N№1 від 28.12.2020 є остаточним погодженням обсягу та ціни товару для поставки товару, який готовий до відправлення виробником та виписується разом з пакувальним листом (Packing list) № від 28.12.2020 р.

Як за інвойсом (проформою-інвойсом) №1 від 20.11.2020 р., так і за інвойсом (Commercial invoice) №1 від 28.12.2020, предметом поставки с продукція ТМ «Weltew Home», зокрема: меблі з кріпленням та фурнітурою, текстильні килими для підлоги, матраси, дзеркала скляні.

Вартість товару за інвойсом (проформою-інвойсом) №1 від 20.11.2020 р. становить 25 000,00 доларів США, яка була фактично сплачена, а вартість товару за інвойсом (Commercial invoice) № 1 від 28.12.2020 р., становить 24 521,40 доларів США, якою було конкретизовано вартість та обсяг товару.

При цьому, оплата за інвойсом (проформою-інвойсом) № 1 від 20.11.2020 р. здійснювалась 30.11.2021 року, коли ще, не було конкретизовано вартість та обсяг товару, готового для відправки. В той час, як за інвойсом (Commercial invoice) №1 від декларації вказано найменування і місцезнаходження продавця і покупця: умови поставки, митний пост, код товару згідно УКТ ЗЕД; вагу брутто, вагу нетто, фактурну вартість товару, валюту, документи, тощо.

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції, вказані документи не містили суперечностей та є належними документами на підтвердження митної вартості.

Ураховуючи викладені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Київська митниця протиправно відмовила позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товарів за основним методом, визначивши митну вартість за резервним методом та прийнявши оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Ураховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 12.03.2019 у справі № 826/2313/16 та 13.06.2019 у справі № 820/6315/15 колегія суддів зауважує, що вимоги частин третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України, зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Стосовно транспортних витрат, як вбачається із матеріалів справи, Позивачем на підтвердження транспортних витрат, Відповідачу була надана довідка ТОВ «КТЛ Україна» №14.01.2021 №14/01/21-03М, крім неї були ще надані: договір транспортного експедирування № 12/01-21-АШ від 12.01.2021 р, пунктом 2.1.1 якого, передбачено право ТОВ «КТЛ Україна» укладати договори та угоди з перевізниками для надання позивачу послуг перевезення вантажів.

ТОВ «КТЛ Україна» та ТОВ «АТП 2020» укладено договір №КП/02-11-20-1 від 02.11.2020 про транспортно-експедиторські послуги. В контексті наведеного, довідку про витрати видано саме ТОВ «КТЛ Україна», які організовували перевезення вантажу.

З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що декларантом надано документи на підтвердження транспортних витрат, у зв`язку з чим вважає безпідставними доводи представника відповідача в цій частині.

Колегія суддів критично ставиться до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами, які не викликають у суду сумнівів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.

Інших розбіжностей у поданих до митного оформлення документах у спірному рішенні про коригування митної вартості не зазначено.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що під час митного оформлення задекларованого товару позивач подав митному органу усі документи, що необхідні для визначення митної вартості та її підтверджують, у наданих декларантом документах суд не виявив розбіжності, документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

Колегія суддів дійшла висновку, що позивачем під час митного оформлення та на вимогу відповідача надано усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність та наявність підстав для скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA100060/2021/000007/2 від 25.01.2021 року, а також протиправність та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100060/2021/000151 від 25.01.2021 року, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всі вимоги законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 243, 244, 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Київської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Рівненского окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко