Справа № 755/4947/25
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2026-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/4947/25
Провадження №: 2-а/755/168/26
У Х В А Л А

про відкриття провадження у справі

"16" січня 2026 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., перевіривши матеріали позовної заяви за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП №Б/185 від 12.01.2025,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2025 до Дніпровського районного суду м. Києва через систему «Електронний суду» надійшла позовна заява ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Крищук Богдан Валентинович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП №Б/185 від 12.01.2025.

27.03.2025 позовна заява передана у провадження судді Коваленко І.В. в порядку визначеному ст. 18 КАС України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 березня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у поновленні пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП №Б/185 від 12.01.2025. Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - повернуто суб`єкту звернення.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31.03.2025, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

10.11.2025 року на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду матеріали адміністративної справи передано в провадження судді Коваленко І.В.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 листопада 2025 року адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій запропоновано надати інші докази поважності причин пропуску строку звернення до суду.

В ухвалі суду зауважувалось, що позивачем не вказується дата та місце отримання ним оскаржуваної постанови, що позбавляє суд встановити поважні причини, які дійсно були непереборними, тобто не залежали від волевиявлення позивача, і були пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

28.11.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Крищука Б.В. надійшла заява про поновлення процесуального строку, в якій він просить суд: поновити ОСОБА_1 пропущений строк на звернення до адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП №Б/185 від 12.01.2025 року.

Клопотання обґрунтовує тим, що постанова ІНФОРМАЦІЯ_1 №Б/185 від 12.01.2025 року не отримана позивачем ні станом на дату подання до суду позову, ні станом на дату подання до суду заяви про поновлення строку на адміністративне оскарження. Повторно наголошував на тому, що приєднана до позовної заяви від 27.03.2025 копія постанови №Б/185 від 12.01.2025 року завантажена з автоматизованої системи виконавчого провадження після відкриття 21.03.2025 року виконавчого провадження НОМЕР_1. Окрім того, повідомив суд, що 28.04.2025 з метою отримання постанови адвокат Крищук Б.В. подав до ІНФОРМАЦІЯ_2 запит про надання належним чином засвідчену копію матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . У відповідь відповідач надіслав лист №05/780 від 07.08.2025, але постанову №Б/185 від 12.01.2025 та матеріали справи про адміністративне правопорушення не надав. Адвокат наголошував, що постанова №Б/185 від 12.01.2025 прийнята за відсутності позивача та не отримана ні позивачем, ні його представником (у відповідь на адвокатський запит), а тому вказати дату та місце отримання позивачем оскаржуваної постанови не вбачається за можливе.

Розглядаючи клопотання представника позивача про поновлення процесуального строку, суд виходить з наступного.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (ч. 2 ст. 171 КАС України).

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення, зокрема постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

За змістом ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

При цьому, абз.1 ч.2 ст.122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас ч.3 ст.122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Отже, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний десятиденний строк, який обчислюється з дня винесення постанови. При цьому судом враховувано, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки за наявності поважних причин його пропуску такий строк може бути поновлено.

Предметом спору за заявленими вимогами є визнання протиправною та скасування постанови серії №Б/185 від 12.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за справою про адміністративне правопорушення, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови) (ч. 2 ст. 286 КАС України).

Згідно із ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Слід зазначити, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення, є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, положення КАС України встановлюють для позивача чіткі строки звернення до суду за захистом своїх прав, а в разі наявності поважних причин пропуску таких, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами та підтверджені належними доказами, процесуальне законодавство допускає можливість поновлення пропущених строків.

Саме позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого ч. 1 ст. 77 КАС України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі він посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Усталеною також є і практика Верховного Суду, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийняття заяви від 30 серпня 2006 року (справа «Каменівська проти України»), право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Чинним процесуальним законодавством визначений порядок вирішення питання поважності причин пропуску строку на звернення до суду та його поновлення, а також застосування наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду (постанова Верховного Суду від 30.11.2022 по справі № 607/15025/21).

Відповідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 02.02.2023 по справі № 160/22256/21, під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Із матеріалів позовної заяви однозначно не вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, результат якого є предметом оскарження у даній справі, відбувався у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, хоча позивач стверджує дану обставину. При цьому оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення не містить відмітку про вручення даної постанови ОСОБА_1 або ж про його відмову від отримання копії цієї постанови. Натомість зі змісту позовної заяви убачається, що оскаржувану постанову серії №Б/185 від 12.01.2025 позивач не отримував, а про її існування дізнався 22.03.2025, тобто після отримання в додатку «Дія» повідомлення про відкриття 21.03.2025 виконавчого провадження НОМЕР_1 про примусове виконання оскаржуваної постанови. З позовом до суду звернувся у 10-денний строк з моменту, коли дізнався про наявність винесеної постанови.

До заяви про поновлення процесуального строку додано копію адвокатського запиту від 28.04.2025 року відносно гр. ОСОБА_1 та копію листа-відповіді на адвокатський запит від 07.08.2025, текст якої не візуалізується. При цьому, у заяві про поновлення процесуального строку адвокатом не розкривається зміст відповіді начальника ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів, в тому числі, фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 р.).

У Рішенні у справі «Bellet v. France» від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Норми, що регулюють строки подачі позову, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Приймаючи до уваги обставини викладені адвокатом позивача в заяві та враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про поважність причин пропуску позивачем встановленого законом строку для звернення до суду з адміністративним позовом, а тому вважає за можливе і необхідне поновити позивачу цей строк.

Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Вивчивши матеріали адміністративного позову вважаю, що позивач має адміністративну процесуальну дієздатність; адміністративний позов поданий з додержанням вимог статей 160-161 КАС України; позовну заяву належить розглядати за правилами адміністративного судочинства; позовну заяву подано з дотриманням правил предметної, суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції суду. Підстави для повернення позову, відмови у відкритті провадження у справі згідно статей 169, 170 КАС України на даний час не встановлені.

Враховуючи вищевказане, суд прийшов до висновку про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі.

За змістом частини першої статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

При цьому, за правилами частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, враховуючи положення ст. 12 і ч. 3 ст. 257 КАС України, прийшов до висновку, що дана справа є незначної складності, не підпадає під обмеження, які визначені ч. 4 ст. 12 і ч. 4 ст. 257 КАС України, а тому може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно із ч. 3 ст. 77 КАС України суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Судом прийнято до уваги, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 77 КАС України, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку про необхідність витребування з власної ініціативи з ІНФОРМАЦІЯ_1 доказів по справі, а саме: справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення за ч. 3 ст. 2101 КУпАП, результатом розгляду якої є оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення №Б/185 від 12.01.2025, для огляду та дослідження в судовому засіданні з метою повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Згідно із ч. 6 - ч. 9 ст. 80 КАС України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 12, 19, 20, 25-27, 72, 77, 80, 120-123, 171, 160, 161, 162, 241-243, 248, 256, 257, 268-270, 286 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Крищука Богдана Валентиновича про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду - задовольнити.

Визнати причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду - поважними.

Поновити ОСОБА_1 пропущений з поважних причин процесуальний строк для звернення до адміністративного суду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Прийняти заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП №Б/185 від 12.01.2025.

Розгляд справи здійснювати суддею Коваленко І.В. одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - не пізніше 5 (п`яти) днів з дня отримання відзиву.

Копії ухвали направити учасникам судового розгляду, копію позовної заяви з додатками - відповідачу.

Запропонувати відповідачу, враховуючи строк розгляду даної справи визначений ч. 1 ст. 286 КАС України, надати суду: відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи; надати іншим учасникам справи: копію відзиву та доданих до нього документів, який повинен бути надісланий (наданий) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Роз`яснити відповідачу:

- відзив повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України;

- докази по справі повинні бути подані разом з поданням відзиву; якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила усі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу;

- у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами;

- неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Попередити учасників справи, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено КАС України; якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього; копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством; учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу; учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. (ст. 94 КАС України) Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. (ст. 79 КАС України)

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом. Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення визначено ст. 167 КАС України.

Роз`яснити учасникам справи, що при розгляді справи за правилами спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи є їхнім правом. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Витребувати з ІНФОРМАЦІЯ_1 докази по справі:

- матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення за ч.3 ст. 2101 КУпАП, результатом розгляду якої є оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення №Б/185 від 12.01.2025.

Витребувані докази направити на адресу Дніпровського районного суду міста Києва (м.Київ, вул. Пластова, 3, каб.8, судді Коваленко І.В.) або через підсистему «Електронний суд» протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з моменту оприлюднення судом на вебпорталі судової влади України даної ухвали.

У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені КАС України.

У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, у мережі Інтернет на офіційному вебпорталі судової влади України за вебадресою: http://dn.ki.court.gov.ua.

Суд попереджає учасників судового процесу про неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Ухвала суду може бути оскаржена в частині недотримання правил підсудності протягом десяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя