Справа № 440/14726/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 р.Справа № 440/14726/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

представників сторін: позивача - Сотник І. Л., відповідача - Андрущенко М. В., третьої особи - Нестеренка С. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області, ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, м. Полтава, повний текст складено 19.11.25 року по справі № 440/14726/24

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго"

до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області третя особа ОСОБА_1

про визнання протиправним та скасування припису, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі - ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», позивач), звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпрожспоживслужби в Полтавській області (далі ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області, відповідач), в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області № 006 від 15.11.2024 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

- присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» судовий збір в сумі 3028,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено про протиправність складеного відповідачем припису № 006 від 15.11.2024 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін (далі Припис № 006), як такого, що суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки при нарахуванні споживачу ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , плати за двоставковим тарифом за надані послуги з постачання теплової енергії за період з грудня 2021 року по вересень 2024 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» діяло з урахуванням умов індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води, який є публічним договором приєднання вказаної особи і опублікований на офіційному сайті підприємства, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2269 від 30.11.2020 та рішень Полтавської обласної ради № 286 від 21.10.2021 зі змінами, внесеними рішенням Полтавської обласної ради № 326 від 09.12.2021, № 477 від 30 вересня 2022 року та № 669 від 28.07.2023, зі змінами, внесеними рішенням № 687 від 26.09.2023, що є аналогічними розміру тарифів встановлених рішенням Полтавської обласної ради № 286 від 21.10.2021, зі змінами внесеними рішенням Полтавської обласної ради № 326 від 09.12.2021.

З огляду на те, що нормами чинного законодавства не передбачено можливості самостійного визначення тарифів суб`єктом господарювання (тарифи встановлюються лише уповноваженими на це органами), та враховуючи, що рішення Полтавської обласної ради про встановлення тарифів для ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", які діяли протягом спірного періоду, протиправними та нечинними не визнавалися, наполягав на обов`язковості їх застосування позивачем протягом спірного періоду.

Переконував, що відповідачем не було надано належної правової оцінки приписам постанови НКРЕКП № 1769 від 10.12.2018 (далі Постанова № 1769), якою установлено тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та не враховано насамперед те, що означена постанова НКРЕКП про встановлення тарифів на послугу з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» приймалась в умовах дії Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV (далі Закон № 1875-IV), відповідно до положень якого, мешканці багатоквартирних будинків споживачі отримували комунальні послуги, зокрема з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які є відмінними від тих, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 9 листопада 2017 року (далі Закон № 2189-VIII), який було введено в дію з 01.05.2019, та застосовувались у розрахунках зі споживачами у період дії старих договорів, з урахуванням положень Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та їх типового договору, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі Правила № 630). При цьому звернув увагу на те, що Постановою № 1769 від 10.12.2018 тарифи на послугу з постачання теплової енергії не встановлювались.

Пояснив, що до липня 2021 року ліцензування діяльності ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" здійснювалося Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), однак, постановою НКРЕКП 07.07.2021 № 1085, було затверджено Зміни до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання, затверджених постановою НКРЕКП від 22.03.2017 № 308, внаслідок яких право на встановлення тарифів для підприємства перейшло до органів місцевого самоврядування, відповідно до пункту 37 частини 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до Полтавської обласної ради, яка і була повноважна у подальшому приймати відповідні рішення з цього питання.

З урахуванням того, що з 1 грудня 2021 року для населення для розрахунку вартості наданих послуг введено двоставкові тарифи на послугу з постачання теплової енергії, затверджені постановою НКРЕКП № 2269 від 30 листопада 2020 року (далі Постанова №2269), та у зв`язку з переходом з 01.12.2021 на нові договірні відносини відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, стверджував про наявність у ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» обов`язку застосовувати у розрахунках зі споживачами тарифи за новою класифікацію послуг, а саме на послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води, про що споживачів, у тому числі і ОСОБА_1 було поінформовано шляхом направлення рахунку на оплату послуг за липень 2021 року, за вересень 2021 року, за листопад 2021 року та за грудень 2021 року.

Таким чином, на переконання позивача, застосування тарифу на послугу з централізованого опалення в розмірі 1596,93 грн. за Гкал, з ПДВ, встановленого Постановою № 1769 від 10.12.2018 є прямим порушенням вищенаведених нормативно-правових актів та умов діючих індивідуальних публічних договорів приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії.

Зауважив, що на момент набрання чинності індивідуальних публічних договорів приєднання до надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води зі споживачами категорії «населення», діяли тарифи встановлені рішенням Полтавської обласної ради № 286 від 21.10.2021 (далі Рішення № 286), однак з огляду на положення розділу III Меморандуму про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері постачання теплової енергії та постачання гарячої води в опалювальному періоді 2021/2022рр (далі Меморандум) для розрахунків із кінцевими споживачами комунальних послуг (населенням) тарифи, встановлені цим рішенням, застосовувались після завершення опалювального періоду 2021/2022 рр, а саме з 01.05.2022. При цьому, Рішення № 286 не містило приписів щодо порядку застосування ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» тарифів до закінчення опалювального сезону 2021/2022 років.

Вважає, що відповідач, зобов`язуючи ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» застосовувати тариф на послугу з постачання теплової енергії, встановлений Постановою № 1769, залишив поза увагою той факт, що строк протягом якого діяли встановлені рішенням Полтавської обласної ради № 286 тарифи на послугу з постачання теплової енергії закінчився 30.09.2022, а з 01.10.2022 набули чинності тарифи на новий планований період 2022/2023, встановлені рішенням Полтавської обласної ради № 477 від 30.09.2022 (далі Рішення № 477), яке не містило положень щодо відтермінування застосування тарифів.

Звернув увагу суду, що постанова Кабінету Міністрів України № 502 від 29.04.2022 «Деякі питання регулювання діяльності у сфері комунальних послуг у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану» (далі Постанова № 502), на порушенні якої позивачем наголошує відповідач в акті перевірки, носить рекомендаційний характер, не містить імперативних правових норм та поширює свою дію виключно на суб`єктів, до повноважень яких належить встановлення тарифів відповідно до законодавства, до яких позивача не віднесено.

Також стверджував про безпідставність посилання відповідача на порушення позивачем приписів Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» № 2479-IX від 29.07.2022 (далі Закон № 2479-ІХ) в частині недотримання встановленого мораторієм непідвищення цін (тарифів) у сфері теплопостачання і протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, заборони підвищення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) і послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, оскільки на момент застосування ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» двоставкових тарифів на послугу з постачання теплової енергії, встановлених Рішенням № 286 (01.05.2022), Закон № 2479-ІХ не діяв (дата набрання чинності 19.08.2022), а отже і не міг бути застосований позивачем.

Наполягав, що двоставкові тарифи на послугу з постачання теплової енергії для усіх категорій споживачів, що були встановлені для ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Рішенням № 286, введені в дію з 01.11.2021, однак застосування таких тарифів для потреб населення було відтерміновано до закінчення опалювального сезону 2021/2022, та відбулось з 01.05.2022, тобто до набрання чинності 01.06.2022 рекомендаційних норм наведених у пункті 1 Постанови № 502, що додатково свідчить про помилковість висновків відповідача.

При цьому відмітив, що тарифи на послугу з постачання теплової енергії для потреб населення, як у 2023 так і у 2024 роках залишаються на рівні попередньо діючих тарифів, тобто на рівні тих тарифів, що були установлені Полтавською обласною радою для ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в жовтні 2021 року.

На переконання позивача, посилання відповідача у акті перевірки на листи-роз`яснення Міністерства розвитку громад та територій України від 25 серпня 2022 року, 18 листопада 2022 року, 16 лютого 2023 року, які носять лише роз`яснювальний, інформаційний, рекомендаційний характер, не є нормативно-правовими актами і не встановлюють нові правові норми, а є лише службовою кореспонденцією є недоречними.

Підкреслив, що відповідач, зобов`язуючи ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» застосовувати тариф на послугу з постачання теплової енергії в розмірі 1596,93 грн за Гкал, з ПДВ (встановлений Постановою № 1769) при розрахунку зі споживачем ОСОБА_1 , що проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , не зазначив граничний строк дії такого зобов`язання, що суперечить вимогам статті 1 Закону № 2479-IX, на яку посилається відповідач.

Наводячи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26.09.2024 у справі № 917/1389/23, просив суд врахувати, що при нарахуванні тарифів за послуги з теплопостачання застосовуються саме встановлені НКРЕКП двоставкові тарифи як грошовий вираз двох частин тарифу умовно-змінної та умовно-постійної складової (які були введені в дію з 01.11.2021), тобто в розмірі, який діяв станом на 24.02.2022.

Підсумовуючи вищевикладене, просив оскаржуваний припис, який винесений відповідачем необґрунтовано за відсутності законних на те підстав, без урахування обставин, що мали значення для прийняття такого рішення і на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки № 021 від 13.11.2024 визнати протиправним та скасувати.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 по справі №440/14726/24 заяву ОСОБА_1 про залучення третьої особи до участі у справі № 440/14726/24 задоволено.

Залучено до участі у справі № 440/14726/24 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача ОСОБА_1 (РНКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 по справі № 440/14726/24 позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" у справі № 440/14726/24 - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано припис Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області № 006 від 15.11.2024 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі № 440/14726/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені в судах першої та апеляційної інстанцій.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджував, що Припис № 006 винесений з дотриманням норм чинного законодавства, у межах та у передбачений спосіб, за дійсне порушення, спричинене свідомою протиправністю дій позивача, вчинених у період з 01.12.2021 по поточний час, що виявляється у свідомому порушенні мораторію на підвищення цін, та не застосуванні на дату введення воєнного стану одноставкового тарифу замість двоставкового, який у подальшому слугував орієнтиром верхньої межі встановлення розміру тарифу, що порушує принципи законодавства про формування, встановлення та застосування тарифів на теплову енергію.

Зазначив, що Рішення № 286 є актом індивідуальної дії, який фактично дозволяє застосування двоставкового тарифу, передбаченого, зокрема, Постановою № 2269, однак, виключно після настання юридичної обставини завершення поточного опалювального сезону, а тому, застосовування позивачем Постанови № 2269 (яка передбачає двокомпонентний тариф), навіть за умови її прийняття до жовтня 2021 року, є порушенням заборони, викладеної у Рішенні № 286, яке вимагає до 01.05.2021 застосування виключно одноставкового тарифу, у зв`язку із відсильною обставиною.

Отже, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» при розрахунках зі споживачами за надані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води повинно застосовувати одноставкові тарифи на рівні встановлених для споживачів Постановою №1769 станом на 24.02.2022, зокрема, у розмірі 1596,93 грн за Гкал з ПДВ, а не двоставкові, як це мало місце за період з 01.12.2021 по 30.09.2024 по споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до зайвого нарахування плати у розмірі 14439,81 грн, що завдає збитки споживачеві у зв`язку з неналежним застосуванням державних регульованих цін.

З огляду на чинність Постанови № 1769 та обов`язковість її застосування до припинення/скасування воєнного стану в Україні, переконував, що позивачем було порушено вимоги державних регульованих цін - коректного застосування тарифів при нарахуванні вартості за спожиті послуги з постачання теплової енергії шляхом свідомого ухилення від виконання у повному обсязі (з часовими вимогами та «термінованими» заборонами зазначеними у Меморандумі) вимог Рішення № 286, що підтверджено проведеною перевіркою та свідчить про недобросовісну поведінку ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». А відтак, відповідачем правомірно висунуто вимогу усунення таких порушень та приведення діяльності з постачання теплової енергії відповідно до вимог законодавства, що діє у період воєнного стану, а також покладено відповідальність у вигляді застосування адміністративно-господарської санкції.

Наполягав, що Полтавська обласна рада, як ліцензіар, суб`єкт владних повноважень, повинна дотримуватися положень Меморандуму, Закону № 2479-ІХ, Постанови № 502 в частині недопущення застосування до кінцевих споживачів комунальних послуг (населення) тарифів з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, встановлених уповноваженими органами, розмір яких перевищуватиме розмір тарифів на вказані комунальні послуги, що застосовувалися до відповідних споживачів в кінці опалювального періоду 2020/2021 років.

На думку відповідача, зважаючи на підпорядкованість позивача органу місцевого самоврядування, Постанова № 502, попри наявність у її тексті формулювання «рекомендувати», з огляду на зміст, мету і контекст її ухвалення є нормативно-правовим актом загальнообов`язкового характеру, обов`язковим до виконання на всій території України, а тому позивач не мав права застосовувати інші тарифи для населення, ніж встановлені цією постановою станом на 24.02.2022; протилежне розцінюється як відступ від державної політики в умовах особливого правового режиму, перевищення повноважень, недотримання засад правової визначеності та пропорційності у прийнятті рішень, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у справі № 826/14111/18.

Третя особа, ОСОБА_1 , також не погодившись з рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 по справі № 440/14726/24, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, необґрунтованість, передчасність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі № 440/14726/24 та прийняти у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції повністю проігнорував ключовий та первинний епізод неправомірне підвищення тарифів з 01.12.2021, оскільки саме з цієї дати розпочалося порушення прав скаржника, яке згодом зумовило всі подальші неправомірні дії позивача вже під час дії воєнного стану.

Стверджував, що застосований ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у спірних правовідносинах тариф на послуги з постачання теплової енергії, встановлений Постановою № 2269, є підвищеним майже на 15% у порівнянні з тарифом, визначеним Постановою № 1769, а тому такі дії позивача є такими, що вчинені всупереч Рішенню № 286, яким умови розділу III Меморандуму в частині заборони застосування тарифів, що перевищують рівень тарифів наприкінці опалювального періоду 2020/2021, імплементовані та стали обов`язковими до виконання.

На думку ОСОБА_1 , станом на 01.12.2021 одночасно були чинними два тарифи, які встановлені Постановою № 1769 та Постановою № 2269, однак лише тариф за Постановою № 1769 повністю відповідав вимогам Меморандуму та Рішенню № 286, а тому і підлягав застосуванню, оскільки впровадження тарифу за Постановою № 2269 призводило до підвищення плати для споживачів, що було прямо заборонено.

Переконував, що різниця між «послугою з централізованого опалення» та «послугою з постачання теплової енергії» є переважно формальною і не має жодного впливу на визначення тарифу, який повинен був застосовуватися з 01.12.2021, а тому зміна назви послуги не створила жодних підстав для застосування підвищеного тарифу, встановленого Постановою № 2269, оскільки обсяг, зміст, спосіб надання й технічні характеристики послуги залишилися ідентичними.

Наполягав на розповсюдженні на діяльність ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» саме приписів Постанови № 502, оскільки позивач хоча і не є органом, що встановлює тарифи, однак, є суб`єктом господарювання, який саме і застосовує тарифи до споживачів, а тому пункт 1 Постанови № 502 прямо стосується його діяльності в частині заборони підвищувати тарифи на період дії воєнного стану. Отже, висновки суду першої інстанції про суто рекомендаційний характер зазначеного нормативно - правового акту є помилковими. Незважаючи на рекомендаційний характер окремих положень Постанови № 502, остання має важливе значення для формування єдиної державної політики у сфері ціноутворення у період воєнного стану, а тому повинна була бути врахована як органами, що встановлюють тарифи, так і суб`єктами господарювання, які їх застосовують.

Вважає, що судом першої інстанції в порушення вимог статті 242 КАС України не наведено жодних аргументів взяття до уваги при вирішенні спірних правовідносин висновків постанови Верховного Суду від 26.09.2024 у справі № 917/1389/23, та ігнорування правової позиції Верховного Суду у постанові від 04.04.2024 у справі № 917/730/23, де чітко зазначено, що заборона на підвищення тарифів поширюється на всіх суб`єктів господарювання, яких вона стосується.

Зазначив, що суд першої інстанції фактично ототожнив поняття «встановлення» та «застосування» тарифу та не врахував, що фактичне підвищення для населення відбулося саме з 01.05.2022, коли ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» почало застосовувати підвищений тариф, встановлений Рішенням № 286, що призвело до збільшення плати за послугу для споживачів більш ніж на 30 %, незважаючи на заборону, встановлену Законом № 2479-ІХ. Переконував, що застосування підвищених тарифів і є по суті підвищенням тарифів у розумінні Закону № 2479-ІХ.

А відтак, судом першої інстанції неправильно надана правова оцінка припису Держпродспоживслужби, так як не враховано, що Припис № 006 чітко визначає суть порушення (застосування підвищеного тарифу всупереч Закону №2479-ІХ і Постанові № 502); спосіб усунення порушення (проведення перерахунку за період грудень 2021 року вересень 2024 року та подальше застосування тарифу, який мав застосовуватися станом на 24.02.2022 відповідно до Постанови № 1769); не встановлює і не змінює тарифи, а лише зобов`язує підприємство дотримуватися чинних тарифних рішень уповноваженого органу. При цьому, Припис № 006 правильно сформульований для триваючого порушення, у якому присічний строк не встановлюється, що відповідає частині 8 статті 7 Закону «Про основні засади державного нагляду (контролю)».

Крім того, висловив застереження, що оскільки в іншій цивільній справі № 554/7966/23 розглядається зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання індивідуальних договорів про надання послуги з постачання теплової енергії недійсними, ця обставина унеможливлює розгляд цієї адміністративної справи до набрання законної сили рішенням у цивільній справі №554/7966/23, так як спір щодо дійсності договору належить вирішувати виключно в порядку цивільного судочинства. Отже, адміністративний суд не має повноважень встановлювати дійсність або недійсність цивільно-правового договору.

Також зауважив, що судом першої інстанції безпідставно розглянуто цю справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, чим неправомірно обмежено процесуальні права третьої особи, що істотно вплинуло на правильність вирішення справи та є самостійною підставою для скасування рішення.

У надісланих до суду апеляційної інстанції відзивах на апеляційні скарги відповідача та третьої особи, позивач просив апеляційні скарги ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області та ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі № 440/14726/24 - без змін, так як вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені усі обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підтримав правову позицію, викладену у позовній заяві, та ще раз наголосив, що на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830» від 08.09.2021 № 1022 (далі Постанова № 1022) з 01.12.2021 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» уклало зі споживачами індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, яким встановлено порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення, на відміну від послуги з централізованого опалення, яку споживач ОСОБА_1 отримував до 01.12.2021, що підтверджується рахунками на оплату з централізованого опалення за січень 2021 року - листопад 2021 року та рахунками на оплату послуги з постачання теплової енергії за грудень 2021 року - вересень 2024 року.

З огляду на те, що за умовами індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, укладеного зі споживачем ОСОБА_1 з 01.12.2021, не передбачена можливість застосування у розрахунках тарифів на послугу з централізованого опалення, встановлених Постановою № 1769, вимоги Припису № 006 є безпідставними та необґрунтованими.

Беручи до уваги, що на час прийняття Меморандуму (30.09.2021) вже діяла Постанова № 2269, якою для потреб населення встановлено: двоставковий тариф на послугу з постачання теплової енергії на рівні: умовно-змінна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії 1332,52 грн/Гкал (з ПДВ); умовно-постійна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії 79472,03 грн/Гкал/год (з ПДВ); послуга з постачання гарячої води (незалежно від відсутності/наявності рушникосушильника): 95,00 грн. за 1 куб.м. води (з ПДВ), при цьому, приписами Меморандуму не встановлено заборони на застосування прийнятих до його укладення постанов НКРЕКП, зокрема, чинної Постанови № 2269, застосування передбачених нею тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є правомірним.

У зв`язку з тим, що тарифи на теплову енергію і послуги з постачання теплової енергії та гарячої води встановлені Постановою № 2269 ще 30.11.2020, а з 21.10.2021 закріплені у Рішенні № 286, тобто, до початку введення на території України воєнного стану, вважав, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав помилковими твердження ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області про фактичне підвищення тарифів з 01.05.2022, після ведення воєнного стану в Україні.

Підтримав раніше викладену правову позицію, що чинні на час проведення позапланової перевірки тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», відповідають розміру тарифів, які були встановлені Полтавською обласною радою до ведення в Україні воєнного стану 24 лютого 2022 року.

При цьому, у спірних правовідносинах ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», як постачальник теплової енергії за регульованими тарифами, до числа суб`єктів, які наділені відповідними владними повноваженнями стосовно встановлення таких тарифів або внесення змін до них шляхом підвищення, не віднесений, і у своїй діяльності керується встановленими для нього Полтавською обласною радою тарифами, грошовий вираз яких застосований до ОСОБА_1 на рівні встановлених Рішенням № 286 тарифів, що надаються позивачем (введені в дію з 01.11.2021, пункт 6 рішення), а тому приписи статті 1 Закону № 2479-ІХ не підлягають застосуванню при вирішенні спірних правовідносин.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 26.09.2024 у справі № 917/1389/23 та є обов`язковими для врахуванням судом першої інстанції в цій справі в силу частини 5 статті 242 КАС України.

Однак, на переконання позивача, відповідач замість спростування висновків суду першої інстанції, використовуючи прислівники «завчасно» та «умисно», намагається переконати апеляційний суд, у тому, що позивач, здійснив підміну тарифу (станом на 01.12.2021), з метою забезпечення можливості у майбутньому (після 19.08.2022) на його основі підвищити ставку для подальших рішень Полтавської обласної ради. Тобто, апелянт безпідставно вважає, що позивач вже станом на 01.12.2021 був обізнаний про набрання чинності 19.08.2022 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» від 29.07.2022 № 2479-IX.

Вважає вірним висновок суду першої інстанції про незобов`язальний характер постанови Кабінету Міністрів України № 502 від 29.04.2022, відповідно до якої органам, уповноваженим встановлювати тарифи, до яких не відноситься позивач, саме рекомендовано протягом дії воєнного стану в Україні, але не раніше завершення поточного опалювального періоду, не підвищувати, зокрема, тарифи на теплову енергію.

Не погодився з доводами апелянта в частині невмотивованості рішення суду першої інстанції щодо суперечності вимогам частини 8 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» пункту 2 оскаржуваного припису.

Звернув увагу апеляційного суду на те, що правомірність застосування ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» тарифів на послугу постачання теплової енергії, як з 01.12.2021 так і з 01.05.2022 неодноразово досліджувалось під час розгляду аналогічних справ за адміністративними позовами ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» До ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області (справа № 440/10025/24, 440/14238/24, 440/14717/24, 440/569/25, 440/2079/25, 440/5357/25, 440/5273/25, 440/4707/25, 440/3809/25), за результатами розгляду яких судами першої та апеляційної інстанції позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ГУ Держпродспоживслужби задоволено в повному обсязі, приписи щодо усунення порушень формування встановлення та застосування державних регульованих цін визнані протиправними, скасовані.

З огляду на те, в адміністративній справі за невиконання припису органу Дерпродспоживслужби можуть бути застосовані штрафні санкції, а в цивільній справі - наслідки недійсності цивільно-правових договорів, вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для зупинення провадження у справі, що розглядається до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 554/7966/23.

В іншій частині зміст відзивів на апеляційні скарги є аналогічним змісту позовної заяви.

У надісланій до суду апеляційної інстанції відповіді на відзив на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 наполягав, що саме з 01.05.2022 була збільшена плата за послугу з постачання теплової енергії для населення, тобто мало місце підвищення тарифу у період дії воєнного стану, що прямо заборонено Законом № 2479-ІХ. А відтак, твердження позивача про застосування тарифу, «який діяв станом на 24.02.2022» є юридично хибним.

Заперечив посилання ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на те, що Меморандумом нібито «не встановлено заборони на застосування прийнятих до його укладення постанов НКРЕКП, зокрема Постанови № 2269», як на обґрунтування правомірності застосування тарифів за цією постановою, оскільки : Меморандум не допускав підвищення тарифів понад рівень тарифів, які застосовувалися наприкінці опалювального періоду 2020/2021 років; тарифи, встановлені Постановою № 2269 не відповідали цьому рівню; сам факт прийняття Постанови № 2269 до укладення Меморандуму не означає правомірності її застосування в межах реалізації умов Меморандуму.

Звернув увагу суду апеляційної інстанції на те, що питання у цій справі полягає не у формальному виборі між тарифами, встановленими Постановами НКРЕКП № 1769 чи №2269, а у дотриманні умов Меморандуму та рішення Полтавської обласної ради № 286, які вимагали збереження фактичного рівня тарифів для населення. Саме порушення цих умов і призвело до неправомірного збільшення плати для споживачів, що згодом набуло особливого значення у період дії воєнного стану та підпало під заборону, встановлену статтею 1 Закону № 2479-ІХ.

Отже, застосування ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» з 01.12.2021 тарифів, встановлених Постановою № 2269, не узгоджується з підходом, закріпленим рішенням Полтавської обласної ради № 286 від 21.10.2021, яке імплементувало умови Меморандуму.

Щодо ототожнення позивачем понять «встановлення» і «застосування» тарифу зазначив, що Постанова № 2269 встановила тариф, однак у опалювальному періоді 2020/2021 років він фактично не застосовувався до населення. У цей період плата нараховувалася за тарифами, встановленими Постановою № 1769. Саме цей фактичний рівень тарифів був зафіксований Меморандумом як граничний, а тому посилання позивача на сам факт прийняття Постанови № 2269 до укладання Меморандуму не свідчить про правомірність її подальшого застосування. А відтак, у опалювальному періоді 2021/2022 років, і станом на 24.02.2022 для розрахунків зі споживачами мали застосовуватися тарифи на рівні тарифів, встановлених Постановою НКРЕКП № 1769, які застосовувалися наприкінці опалювального періоду 2020/2021 років.

Посилання позивача на індивідуальні договори, як на безспірну правову підставу для застосування тарифів та формування платіжних зобов`язань вважає передчасним і таким, що ґрунтується на припущенні про їх дійсність, а тому має оцінюватися з урахуванням того, що чинність зазначених договорів є предметом окремого судового розгляду.

Наголосив, що заборона підвищення тарифів для населення не може бути реалізована інакше, ніж шляхом обмеження дій тих суб`єктів, які безпосередньо застосовують тариф до споживача, тобто виконавців комунальних послуг. Інше тлумачення фактично зводить дію статті 1 Закону № 2479-ІХ нанівець.

Зазначив про відсутність підстав враховувати правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 26.09.2024 у справі № 917/1389/23, як безумовно обов`язкову, оскільки ухвалою Верховного Суду від 22.01.2025 у справі № 524/2748/24 зазначено, що колегія суддів вважає за необхідне відступити від відповідного висновку, а також констатовано наявність виключної правової проблеми, а тому правова позиція, на яку спирається відзив, не є сталою і не може вважатися остаточною та такою, що спростовує доводів апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник відповідача та третя особа підтримали вимоги апеляційних скарг з підстав та мотивів, викладених у них, та просили суд апеляційної інстанції апеляційні скарги задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти вимог апеляційних скарг з підстав та мотивів, викладених у відзивах, та просив суд апеляційної інстанції відмовити у їх задоволенні.

Протокольною ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2026 по справі № 440/14726/24 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 554/7966/23.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши в межах апеляційних скарг рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів надійшло звернення громадянина ОСОБА_1 від 17.10.2024 щодо порушень вимог законодавства з боку ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" з проханням проведення перевірки в частині обґрунтованості підвищення тарифу на послугу з постачання теплової енергії.

Заступник голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів листом № 15.2.2-3/21751 від 21.10.2024 відповідно до вимог абзацу 5 частини першої статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», пункту 41 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» та наказу Держпродспоживслужби від 01.04.2024 №191 «Про рішення щодо здійснення протягом періоду воєнного стану позапланових заходів державного нагляду (контролю) у сфері надання житлово-комунальних послуг» надав погодження ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) в частині захисту прав споживачів на підставі звернення гр. ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 143).

На підставі наказу в.о. заступника начальника ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області Юрія Першіна від 29.10.2024 № 1237-ОД (т. 1 а. с. 144) та направлення про проведення позапланової перевірки № 793 від 29.10.2024 (т. 1 а. с. 145) співробітниками ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області у період з 31.10.2024 по 13.11.2024 була проведена позапланова перевірка ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" з питань дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, а саме, тарифу на послугу з постачання теплової енергії.

Результати перевірки оформлені актом від 13.11.2024 № 021 (т. 1 а. с. 148-170).

У розділі «Опис порушень вимог законодавства» акту № 021 від 13.11.2024 сформульовано висновок щодо порушення позивачем Рішення № 286, Постанови № 502, Закону № 2479-ІХ.

15.11.2024 ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області був винесений припис № 006 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, яким зобов`язано ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" у місячний термін з дня отримання припису провести перерахунок споживачу ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за надані послуги з постачання теплової енергії за період з грудня 2021 року по вересень 2024 року шляхом зменшення нарахувань плати на суму 14 439,81 грн;

при розрахунку зі споживачем ОСОБА_1 застосувати тариф на послугу з постачання теплової енергії у розмірі 1596,93 грн за Гкал з ПДВ, встановлений постановою НКРЕКП від 10.12.2018 №1769 (т. 1 а.с. 72-73).

Позивач не погодився з правомірністю підстав, покладених в основу припису, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та протиправності Припису № 006, як такого, що був внесений відповідачем не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, оскільки чинні на час проведення позапланової перевірки тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються з боку ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", відповідають розміру тарифів, які були встановлені Полтавською обласною радою до ведення в Україні воєнного стану 24.02.2022.

Крім того, за висновком суду першої інстанції, відповідачем безпідставно вказано про порушення позивачем приписів Постанови № 502, оскільки вказаний нормативно правовий акт носить рекомендаційний характер, та адресований органам, уповноваженим встановлювати тарифи, до числа яких позивач не відноситься.

Посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26.09.2024 по справі № 917/1389/23, суд першої інстанції дійшов зазначив про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин приписів статті 1 Закону № 2479-ІХ у зв`язку з тим, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», як постачальник теплової енергії за регульованими тарифами, не віднесений до числа суб`єктів, які наділені відповідними владними повноваженнями стосовно встановлення тарифів або внесення змін до них шляхом підвищення, натомість, у своїй діяльності керується встановленими для нього Полтавською обласною радою тарифами, грошовий вираз яких застосований до ОСОБА_1 на рівні тарифів, установлених Рішенням № 286 (які були введені в дію з 01.11.2021) (пункт 6 рішення), тобто в розмірі, який діяв станом на 24.02.2022.

З огляду на викладене, суд зазначив, що відповідач як суб`єкт владних повноважень всупереч вимогам частини 2 статті 77 КАС України не довів факт порушення ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Крім того, на перконання суду першої інстанції, відповідач не лише безпідставно розрахував тариф на теплову енергію за період з грудня 2021 року по вересень 2024 року за ставками тарифу на централізоване опалення, встановленого Постановою № 1769, але й зобов`язав позивача застосовувати цей тариф щодо споживача ОСОБА_1 на майбутнє без зазначення конкретного терміну його застосування чи події, з якою закон пов`язує зміну тарифу на теплову енергію, який є регульованим тарифом, що встановлюється уповноваженим законом державним органом або органом місцевого самоврядування, діє протягом певного часу та може бути змінений у порядку та за умов, встановлених законодавством України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, спірні правовідносини у цій справі виникли внаслідок застосування ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" двоставкових тарифів за новою класифікацію послуг (з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води), встановлених Рішенням № 286 у розрахунках зі споживачами, зокрема із ОСОБА_1 , у зв`язку з чим за скаргою останнього було проведено перевірки та прийнято Припис № 006, яким зобов`язано ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" у місячний термін з дня його отримання провести перерахунок споживачу ОСОБА_1 за надані послуги з постачання теплової енергії за період з грудня 2021 року по вересень 2024 року шляхом зменшення нарахувань плати на суму 14439,81 грн та застосувати тариф на послугу з постачання теплової енергії у розмірі 1596,93 грн за Гкал з ПДВ, встановлений Постановою № 1769, при розрахунку зі споживачем ОСОБА_1 .

Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання визначено положеннями Закону України «Про теплопостачання» від 2 червня 2005 року № 2633-IV (далі Закон № 2633-IV).

Згідно зі статтею 1 Закону № 2633-IV, тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Загальні засади формування тарифів на теплову енергію встановлені статтею 20 Закону № 2633-IV, за змістом частин 1, 2, 13, 14 якої тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

Тариф на теплову енергію для споживача визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Тарифи повинні враховувати собівартість теплової енергії і забезпечувати рентабельність суб`єкта господарювання. Рентабельність визначається органом, уповноваженим встановлювати тарифи. Тарифи на теплову енергію, що виробляється та постачається суб`єктом господарювання за допомогою систем автономного теплопостачання, формуються та встановлюються з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Так, до 01.05.2019 був чинним Закон № 1875-IV, відповідно до пункту 1 частини 1 якого залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Згідно з частиною 7 статті 26 цього Закону договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 85 від 02.02.2022), централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Разом з цим, на час виникнення спірних правовідносин набрав чинності Закон № 2189-VIII, пунктами 2, 5, 6, 9 частини 1 статті 1 якого передбачено, що виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;

колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що на відміну від Закону № 1875-IV (що втратив чинність 01.05.2019) Законом № 2189-VIII не визначена така послуга, як послуга з централізованого опалення, натомість, визначена послуга з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 4 Закону № 2189-VIII, до повноважень органів місцевого самоврядування належать встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону.

За приписами частин 1, 4, 5 статті 10 Закону № 2189-VIII ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності здійснюється виконавцями відповідних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну цін/тарифів на комунальні послуги виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачам з посиланням на рішення відповідних органів.

Частиною 5 статті 21 Закону №2189-VIII передбачено, що ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат.

Частиною 5 статті 13 Закону № 2189-VIII встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Закону № 2189-VIII, договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

З 01.10.2021 набрала чинності Постанова № 1022, якою викладено в новій редакції Правила надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 830.

Додатком до цієї Постанови є типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг (з 01.10.2021), тобто до 01.12.2021, виконавцями відповідних комунальних послуг, до кола яких відноситься і позивач, мали бути укладені договори про надання відповідних комунальних послуг, зокрема, послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення, з моменту укладення яких втрачав чинність договір про надання комунальних послуг, укладений до введення в дію Закону № 2189-VIII.

01.12.2021 ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" уклало зі споживачами індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (https://drive.google.com/file/d/1Hb4q_sbQwQT5rVC_HmjYTHEtomwWUXKF/view), за умовами якого цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі послуга) індивідуальному споживачу (далі споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/. Виконавець має право змінити умови договору. У разі зміни виконавцем умов, крім зміни ціни договору, вони вступають в силу через 30 днів з моменту розміщення змінених умов на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/. Інформування споживача про намір зміни ціни/тарифу на послугу здійснюється виконавцем відповідно до Порядку інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності, затвердженого наказом Мінрегіону від 05.06.2018 №130. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Відповідно до пункту 5 цього договору, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

Пунктом 30 договору передбачено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (Офіційний вісник України, 2019 р., №71, ст. 2507), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/tarifi/tarifi-dlya-potreb-naselennya/. У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Згідно з пунктом 31 договору, вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/tarifi/tarifi-dlya-potreb-naselennya/. У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному сайті. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу.

Отже, цим договором від 01.12.2021 встановлені порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води, на відміну від послуги з централізованого опалення, яку ОСОБА_1 отримував до 01.12.2021.

При цьому з 01.12.2021 втратив дію попередній договір на надання послуг з централізованого опалення, який був укладений до введення в дію Закону № 2189-VIII.

Колегією суддів встановлено, що 13.01.2022 на офіційному веб сайті підприємства (http://te.pl.ua/publkacyi/novini-pdpriyemstva/2435-poltavateploenergonformuye-z-grudnya-2021-roku-zmnivsya-poryadok-formuvannya-vartostnadavanih-pdpriyemstvom-poslug.html) розміщене оголошення про те, що з початку грудня 2021 року у зв`язку із переходом на нові договірні відносини, розрахунок вартості послуг «Полтаватеплоенерго» здійснюється за двоставковим тарифом, встановленим для підприємства НКРЕКП у 2020 році.

Отже, взаємовідносини між співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , у тому числі зі споживачем квартири АДРЕСА_4 цього будинку, з 01.12.2021 врегульовано індивідуальними договорами про надання послуги з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і опубліковані на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/.

Виходячи з викладеного з 01.12.2021, у зв`язку із набранням чинності нових договорів, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» було зобов`язано застосовувати у розрахунках зі споживачами тарифи за новою класифікацію послуг, а саме на послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води.

Учасниками справи не заперечується, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» щомісяця надсилає споживачам рахунки на оплату послуг, в тому числі і ОСОБА_1 .

Так, у рахунку за липень 2021 року споживачів було поінформовано про порядок вибору моделі організації договірних відносин.

В рахунку за вересень 2021 року споживачів було повідомлено, що постановами Кабінету Міністрів України № 1022 і № 1023 від 08.09.2021 затверджені типові договори про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, які є публічними договорами приєднання.

Тексти публічних договорів приєднання та вимоги до якості відповідних послуг згідно з законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо розміщено 1 жовтня 2021 року на офіційному сайті підприємства: te.pl.ua.

В рахунку за листопад 2021 року споживачів було повідомлено, що з 1 грудня 2021 року набрали чинності публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води.

Тексти типових публічних договорів приєднання, вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо опубліковано 1 жовтня 2021 року на офіційному сайті підприємства http://te.pl.ua/.

Зі змісту рахунку за грудень 2021 року вбачається, що споживачів було повідомлено, що: «відповідно до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори зі споживачами, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин, укладаються протягом двох місяців з дня набрання чинності рішення Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання. Форми типових публічних договорів приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води були затверджені постановами Кабінету Міністрів України №1 022 та № 1023 від 08.09.2021 і набрали чинності із 1 жовтня 2021 року. У зв`язку з цим із 1 грудня 2021 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» переходить на нові договірні відносини зі споживачами та застосовуватиме тарифи на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, затверджені Постановою НКРЕКП № 2269 від 30.11.2020: умовно-змінна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії (протягом опалювального періоду) 1332,52 грн/Гкал (з ПДВ), умовно-постійна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії (протягом календарного року) 79 472,03 грн/Гкал/год (з ПДВ). Розмір нарахування залежить від теплового навантаження житлового будинку».

13.01.2022 на офіційному вебсайті підприємства (http://te.pl.ua/publkacyi/novini-pdpriyemstva/2435-poltavateploenergo-nformuye-z-grudnya-2021-roku-zmnivsya-poryadok-formuvannya-vartost-nadavanih-pdpriyemstvom-poslug.html) було розміщено оголошення про те, що: «з початку грудня 2021 року у зв`язку із переходом на нові договірні відносини, розрахунок вартості послуг «Полтаватеплоенерго» здійснюється за двоставковим тарифом, встановленим для підприємства НКРЕКП ще рік тому. 1 жовтня 2021 року набули чинності постанови КМУ №1022 та № 1023 від 08.09.2021, якими затверджені публічні договори приєднання про надання послуг з теплової енергії та постачання гарячої води. Відповідно до пункту 3 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори зі споживачами, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин, укладаються протягом двох місяців з дня набрання чинності рішення Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання. З урахуванням вищевикладеного, відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», із 1 грудня 2021 року введено в дію нові договори зі споживачами, про що підприємство інформувало своїх споживачів у рахунках за листопад 2021 року. А отже, із 1 грудня 2021 року для населення для розрахунку вартості наданих послуг застосовуватимуться тарифи на послугу з постачання теплової енергії, затверджені Постановою НКРЕКП (Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг) № 2269 від 30 листопада 2020 року. Цей тариф є двоставковим».

Як слідує зі змісту акту від 13.11.2024 № 021, позаплановою перевіркою був охоплений період з грудня 2021 року по вересень 2024 року. За результатами цієї перевірки не встановлено фактів неналежного надання позивачем послуги з постачання теплової енергії споживачеві ОСОБА_1 . Встановлені позаплановою перевіркою порушення стосуються виключно питання формування, встановлення та застосування державних регульованих цін стосовно ОСОБА_1 за період з грудня 2021 року по вересень 2024 року.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про ціни і ціноутворення» від 21 червня 2012 року № 5007-VI (далі Закон № 5007-VI) дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, органами, що здійснюють державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, які провадять діяльність на території України, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про ціни і ціноутворення» від 21 червня 2012 року № 5007-VI (далі Закон № 5007-VI) державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, у тому числі шляхом установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання фіксованих цін.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону № 2633-IV державне регулювання діяльності у сфері теплопостачання провадиться зокрема у формі регулювання тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії з урахуванням змін цін на енергоносії та інших витрат.

На виконання вимог частини 1 статті 12 Закону № 5007-VI державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Правові засади державного регулювання у сфері комунальних послуг визначено Законом України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" від 9 липня 2010 року № 2479-VI (далі Закон № 2479-VI).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 6 Закону № 2479-VI, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, здійснює встановлення тарифів на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

На виконання вищенаведених норм права, Постановою НКРЕКП № 2269 від 30.11.2020 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" підприємству для потреб населення встановлено: для потреб населення 30.10.2020 встановлено: двоставковий тариф на послугу з постачання теплової енергії на рівні: умовно-змінна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії 1332,52 грн/Гкал (з ПДВ); умовно-постійна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії 79472,03 грн/Гкал/год (з ПДВ); послуга з постачання гарячої води (незалежно від відсутності/наявності рушникосушильника): 95,00 грн. за 1 куб.м. води (з ПДВ).

Вказана постанова станом на грудень 2021 року-квітень 2022 року була чинною.

Постановою НКРЕП 07.07.2021 № 1085 було затверджено зміни до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання, затверджених постановою НКРЕП від 22.03.2017 №308, внаслідок чого право на встановлення тарифів для підприємства перейшло до органів місцевого самоврядування. Постанова НКРЕКП від 07.07.2021 № 1085 набрала чинності з 08.07.2021.

Згідно з пунктом 1.6 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22.03.2017 № 308 (у редакції постанови від 07.07.2021 № 1085), обласні та Київська міська державні адміністрації здійснюють ліцензування господарської діяльності з виробництва теплової енергії суб`єктів господарювання у разі, якщо суб`єкт господарювання, зокрема: провадить (має намір провадити) діяльність з виробництва теплової енергії (крім виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях, когенераційних установках та установках з використанням альтернативних джерел енергії) на виробничих об`єктах, що розташовані на території відповідної області України (території міста Київ).

Тобто, з 08.07.2021 (з дня набрання чинності постанови від 07.07.2021 № 1085 «Про затвердження Змін до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання») регулятором передані повноваження щодо ліцензування відповідної господарської діяльності з виробництва теплової енергії з державного на місцевий рівень.

Відповідно встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках (крім тарифів на виробництво теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних станціях, когенераційних установках та установках з використанням альтернативних джерел енергії) здійснюють органи місцевого самоврядування.

Згідно з абзацом 7 частини 1 статті 13 Закону № 2633-IV до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належать: встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством.

Частиною 3 статті 20 Закону № 2633-IV передбачено, що тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством.

Відповідно до пункту 37 частини 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР), виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги, які надаються підприємствами, що перебувають у спільній власності територіальних громад, представництво інтересів яких здійснює відповідна районна чи обласна рада, а також суб`єктами господарювання, що здійснюють управління (експлуатацію) цілісними майновими комплексами таких підприємств.

Сторонами у справі не заперечується, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є ліцензіатом Полтавської обласної державної адміністрації та внесено до ліцензійного реєстру суб`єктів господарювання (ліцензіатів), які здійснюють господарську діяльність з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії (в тому числі з використанням альтернативних видів палива) у Полтавській області.

Враховуючи, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є підприємством комунальної форми власності, яке засновано на майні спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області, засновником якого є Полтавська обласна рада, відповідно вирішення питання щодо встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги з 08.07.2021 належало до повноважень Полтавської обласної ради.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» затверджено Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води (у подальшому - Порядок № 869).

Згідно із пунктами 1, 2 Порядку № 869 цей Порядок визначає механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання, надання послуг з постачання теплової енергії і постачання гарячої води та застосовується під час установлення органами місцевого самоврядування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій, а також для суб`єктів господарювання на суміжних ринках, зазначених у пункті 1 цього Порядку, та поширюється на таких суб`єктів під час розрахунку зазначених тарифів.

Пунктом 4 Порядку № 869 передбачено, що під час формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води суб`єктами господарювання, що перебувають у спільній власності територіальних громад, вимоги цього Порядку в частині формування тарифів для кожної окремої територіальної громади (у разі провадження ліцензованої діяльності та надання комунальних послуг у декількох територіальних громадах) на таких суб`єктів господарювання не поширюються

Отже, формування тарифів суб`єктом господарювання, що перебуває у спільній власності територіальних громад, здійснюється в єдиному розмірі для усіх споживачів.

Відповідно до підпунктів 3 та 11 пункту 5 Порядку № 869 у цьому Порядку терміни вживаються у такому значенні: двоставковий тариф на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води - грошовий вираз двох окремих частин тарифу (умовно-змінної та умовно-постійної); одноставковий тариф на теплову енергію» - вартість одиниці теплової енергії (1 Гкал) відповідної якості, що реалізується споживачам, визначена як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат на її виробництво, транспортування, постачання, витрат на відшкодування втрат, планованого прибутку і не розподілена на умовно-змінну та умовно-постійну частини тарифу.

Згідно з пунктами 47 53 Порядку № 869 ліцензіатам, що одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, можуть в установленому порядку встановлюватися двоставкові тарифи на теплову енергію для всіх категорій споживачів. При цьому окремо визначаються умовно-змінна та умовно-постійна частини такого тарифу.

Формування двоставкового тарифу на теплову енергію здійснюється шляхом визначення грошового виразу умовно-змінної (вартість 1 Гкал спожитої теплової енергії) та умовно-постійної (абонентська плата за 1 Гкал/год. теплового навантаження) частин тарифу, застосування яких забезпечує планований річний дохід, що дорівнює сумі планованої річної повної собівартості, витрат на відшкодування втрат та відповідного річного планованого прибутку, які отримуються за умови застосування одноставкового тарифу, розрахованого відповідно до вимог цього Порядку.

Під час формування двоставкових тарифів на теплову енергію визначаються планована повна собівартість, витрати на відшкодування втрат і планований прибуток від ліцензованої діяльності відповідно до вимог цього Порядку та здійснюється їх розподіл на умовно-змінну та умовно-постійну частини.

До умовно-змінної частини двоставкового тарифу на теплову енергію включаються плановані прямі витрати на придбання палива і електроенергії для виробництва теплової енергії власними котельнями та установками з використанням альтернативних джерел енергії та її транспортування, витрати на транспортування природного газу, покупну теплову енергію, а також витрати, що включаються до повної планованої собівартості виробництва теплової енергії власними теплоелектроцентралями, теплоелектростанціями, атомними електростанціями, когенераційними установками (крім витрат на власні господарські потреби).

До умовно-постійної частини двоставкового тарифу на теплову енергію належать витрати, що включені до планованої повної собівартості виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, крім зазначених у пункті 50 цього Порядку і відповідно віднесених до умовно-змінних витрат, а також витрати на відшкодування втрат та планований прибуток, визначений відповідно до пункту 27 цього Порядку.

Розрахунок умовно-змінної частини двоставкових тарифів на теплову енергію проводиться шляхом ділення суми умовно-змінної частини витрат, що включаються до планованої повної собівартості, зазначених у пункті 50 цього Порядку, на планований обсяг реалізації теплової енергії споживачам згідно з річними планами виробництва, транспортування та постачання теплової енергії.

Розрахунок умовно-постійної частини двоставкових тарифів на теплову енергію проводиться шляхом ділення суми умовно-постійної частини витрат, що включаються до планованої повної собівартості, витрат на відшкодування втрат та планованого прибутку, зазначених у пункті 51 цього Порядку, на сумарне теплове навантаження об`єктів теплопостачання споживачів згідно з річними планами виробництва, транспортування та постачання теплової енергії.

Пунктом 59 Порядку № 869 встановлено, що вартістю послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Згідно з пунктом 61 Порядку № 869 суб`єкти господарювання можуть застосовувати двоставкові тарифи на послуги з постачання теплової енергії, затверджені в установленому порядку.

Встановлення двоставкових тарифів на послуги з постачання теплової енергії здійснюється за умови встановлення двоставкових тарифів на теплову енергію.

Колегією суддів встановлено, що підставою для нарахування споживачу ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , плати за двоставковим тарифом за надані послуги з постачання теплової енергії за період з грудня 2021 року по вересень 2024 року слугувала Постанова № 2269 та Рішення № 286.

Так, Постановою № 2269, яка була оприлюднена на офіційному веб-сайті Регулятора 30.11.2020 набула чинності 01.12.2020), підпунктом 1 пункту 2 якої установлено ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», зокрема, двоставкові тарифи на послугу з постачання теплової енергії на рівні: для потреб населення:

умовно-змінну частину двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії 1332,52 грн/Гкал (з ПДВ);

умовно-постійну частину двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії (місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження) 79472,03 грн/Гкал/год (з ПДВ).

Рішенням № 286 з метою встановлення економічно-обґрунтованих тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води на період з 01 листопада 2021 року по 30 вересня 2022 року Полтавська обласна рада вирішила, зокрема, установити Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства "Полтаватеплоенерго": тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення, бюджетних установ, інших споживачів (крім населення), релігійних організацій відповідно до додатку 1, що додається на 3 аркушах; - двоставкові тарифи на послугу з постачання теплової енергії за категоріями споживачів відповідно до додатку 2, що додається на 2 аркушах; - тарифи на послугу з постачання гарячої води за категоріями споживачів відповідно до додатку 3, що додається на 1 аркуші.

Відповідно до пунктів 4 та 6 Рішення № 286 відповідальність за правильність розрахунків тарифів покласти на Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго». Тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води ввести в дію з 01 листопада 2021 року.

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє дійти висновку, що на виконання вимог Постанови № 2269 та Рішення № 286 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» мало застосовувати двоставкові тарифи на послугу з постачання теплової енергії для усіх категорій споживачів з 01.11.2021.

Разом з цим, у додатках 1, 2 до Рішення № 286 зроблено примітку, що відповідно до положень розділу III Меморандуму про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері постачання теплової енергії та постачання гарячої води в опалювальному періоді 2021/2022рр для розрахунків із кінцевими споживачами комунальних послуг (населенням) тарифи, встановлені цим рішенням, застосовувати після завершення опалювального періоду 2021/2022 рр.

Так, 30.09.2021 між Кабінетом Міністрів України в особі Прем`єр-міністра України, Міністра розвитку громад та територій України та Міністра енергетики України, НАК "Нафтогаз України", Офісом Президента України, Всеукраїнською асоціацією органів місцевого самоврядування "Асоціація міст України" та Палатою місцевих влад Конгресу місцевих та регіональних влад укладено Меморандум про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері постачання теплової енергії та постачання гарячої води в опалювальному періоді 2021/2022 рр., який на рівні держави, підтверджував необхідність приведення тарифів у сфері теплопостачання до економічно обґрунтованого рівня, а відтак одночасно пропонував механізм, який дозволить у поточному опалювальному періоді не збільшувати вартість «платіжки» для населення.

Водночас, з прийняттям вказаного Меморандуму (30.09.2021) дію Постанови № 2269, якою введено саме двоставковий тариф на послугу з постачання теплової енергії для потреб населення зупинено не було, як і не встановлено заборони на застосування прийнятої до укладення цього Меморандуму чинної Постанови № 2269.

При цьому, у ані у Рішенні № 286 ані у примітках до цього рішення не було передбачено алгоритму дій для позивача за іншим тарифом ніж встановлений цим рішенням.

Відповідно до підпункту 24 пункту "а" абзацу 1 статті 30 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, про прийняття рішення про початок та закінчення опалювального періоду з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами та іншими нормативними документами.

Так, рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 218 від 13.10.2021 розпочато опалювальний період 2021/2022 року з 15 жовтня 2021 року.

Рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 67 від 06.04.2022 закінчено з 06 квітня 2022 опалювальний сезон 2021/2022 року на території Полтавської міської територіальної громади.

Колегією суддів встановлено, що станом на 01.12.2021 ОСОБА_1 , як співвласником багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 не повідомлено ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про прийняття рішення щодо вибору моделі договірних відносин і не укладено з підприємством відповідного договору на послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води.

У зв`язку з чим, взаємовідносини між співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: . Полтава, вул. Лесі Українки, буд. 4, у тому числі зі споживачем квартири АДРЕСА_4 за зазначеною адресою, з 01.12.2021 врегульовано індивідуальними договорами про надання послуги з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і опубліковані на офіційному сайті підприємства:://te.pl.ua/, одночасно з 01.12.2021 втратив дію попередній договір на надання послуг з централізованого опалення, що був укладений до введення в дію Закону № 2189-VIII.

Отже, з 01.12.2021 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на території Полтавської міської територіальної громади було фактично застосовано у розрахунках зі споживачами двоставковий тариф на послугу з постачання теплової енергії, встановлений Постановою № 2269 у розмірі: умовно-змінна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії - 1332,52 грн/Гкал (з ПДВ); умовно-постійна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії (місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження) 79 472,03 грн/Гкал/год (з ПДВ).

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини правомірності рішення сьомої позачергової сесії Полтавської обласної ради восьмого скликання від 21.10.2021 № 286 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та правовірності рішення шістнадцятої позачергової сесії Полтавської обласної ради восьмого скликання від 30.09.2022 № 477 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» встановлені рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 у справі № 440/5940/22, залишеним без змін в цій частині постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі № 440/5940/22. Отже, не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з 01.12.2021 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» не мало права діяти в спосіб, на якому наполягають апелянти.

У зв`язку із розпочатою військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ.

Законом України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" №2479-ІХ від 29.07.2022 (далі - Закон № 2479-ІХ), що набрав чинності 19.08.2022, було запроваджено мораторій на підвищення цін (тарифів) у сфері теплопостачання і протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, заборонено підвищення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) і послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Колегія суддів враховує, що рішенням шістнадцятої позачергової сесії Полтавської обласної ради восьмого скликання від 30.09.2022 № 477 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" вирішено, зокрема:

- встановити Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства "Полтаватеплоенерго": тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення, бюджетних установ, інших споживачів (крім населення), релігійних організацій відповідно до додатку 1; двоставкові тарифи на послугу з постачання теплової енергії за категоріями споживачів відповідно до додатку 2; тарифи на послугу з постачання гарячої води за категоріями споживачів відповідно до додатку 3 (пункт 1 рішення);

- встановити тарифи на транспортування теплової енергії інших ліцензіатів тепловими мережами Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" відповідно до додатку 4 (пункт 2 рішення);

- структури тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, на послуги з постачання гарячої води за категоріями споживачів наведені у додатках 5-64 (пункт 3 рішення).

Тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води введено в дію з 01.10.2022 (пункт 6 рішення).

Рішення обласної ради від 21.10.2021 № 286 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (зі змінами) вирішено вважати таким, що втратило чинність (пункт 7 рішення).

Тарифи встановлені рішенням Полтавської обласної ради № 477 від 30.09.2022, зокрема, додатком 2 двоставкові тарифи на послугу з постачання теплової енергії Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" для потреб населення є аналогічними розміру тарифів встановлених рішенням Полтавської обласної ради № 286 від 21.10.2021, зі змінами внесеними рішенням Полтавської обласної ради № 326 від 09.12.2021.

Рішення шістнадцятої позачергової сесії Полтавської обласної ради восьмого скликання від 30.09.2022 № 477 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" нечинними в судовому порядку не визнані.

Рішенням Полтавської обласної ради № 669 від 28.07.2023, зокрема, додатком 2 встановлені двоставкові тарифи на послугу з постачання теплової енергії Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" для потреб населення, які застосовувалися позивачем у відповідному періоді, є аналогічними розміру тарифів, встановлених рішенням Полтавської обласної ради рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 № 477.

Рішенням Полтавської обласної ради № 687 від 26.09.2023, зокрема, додатком 2 встановлені двоставкові тарифи на послугу з постачання теплової енергії Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" для потреб населення, є аналогічними розміру тарифів, встановлених рішенням Полтавської обласної ради № 669 від 28.07.2023.

Тобто, чинні на час проведення позапланової перевірки тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", відповідають розміру тарифів, які були встановлені обласною радою до ведення в Україні воєнного стану 24 лютого 2022 року.

Колегією суддів встановлено та не заперечується учасниками справи, що у період з 01.12.2021 по 30.04.2022, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» застосовувало у розрахунках зі споживачами двоставковий тариф на послугу з постачання теплової енергії, встановлений Постановою № 2269 у розмірі: умовно-змінна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії - 1332,52 грн/Гкал (з ПДВ); умовно-постійна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії (місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження) 79 472,03 грн/Гкал/год (з ПДВ).

Однак такі дії, щодо застосування двоставкового тарифу (у той час як раніше для ОСОБА_1 діяв одноставковий тариф) на переконання відповідача та третьої особи свідчать про порушення позивачем заборони на підвищення тарифів, встановленої статтею 1 Закону № 2479-ІХ, Постановою № 502, Рішенням № 286 та Меморандумом.

Суд апеляційної інстанції враховує, що 29.04.2022 Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова № 502, пунктом 1 якої рекомендовано органам, уповноваженим встановлювати тарифи, протягом дії воєнного стану в Україні, але не раніше завершення поточного опалювального періоду, не підвищувати, зокрема, тарифи на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання), у тому числі тарифи на теплову енергію, вироблену з використанням альтернативних джерел енергії, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для населення та застосовувати їх до споживача (населення) на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24 лютого 2022 року.

Пунктом 2 цієї постанови тимчасово, на період дії воєнного стану в Україні, рекомендувати суб`єктам господарювання у сфері теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, ліцензування діяльності яких здійснюють Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації: призупинити виконання погоджених в установленому порядку інвестиційних програм, а кошти, передбачені для зарахування на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, спрямовувати на оплату енергоносіїв та погашення інших зобов`язань для забезпечення стабільної діяльності таких суб`єктів господарювання; відтермінувати розроблення, погодження та затвердження інвестиційних програм.

Отже, Постанова № 502 носить рекомендаційний, а не зобов`язальний характер для органів, уповноважених встановлювати тарифи (до яких позивач не відноситься) протягом дії воєнного стану в Україні, але не раніше завершення поточного опалювального періоду, не підвищувати, зокрема, тарифи на теплову енергію.

Крім того, колегія суддів зауважує, що Закон № 2479-IX не містить положень щодо ретроактивної дії у часі назад його норм до тарифів підвищених до 24.02.2022.

Закон № 2479-IX містить тільки дві ретроактивні норми, а саме:

- частина перша статті 1 Закону № 2479-IX мораторій із 24.02.2022;

- пункт 1 ІІ. Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2479-IX зміни, що вносяться до абзацу третього частини другої статті 15 Закону України "Про ринок природного газу", застосовуються виключно до правовідносин з 1 січня по 28 лютого 2022 року, який не стосується обставин даної справи.

Відповідно до закону суперечності (lex contradictionis) або принципу суперечності (principium contradictionis), що є одним із чотирьох основних законів формальної логіки, який застосовується в римському праві: не можуть бути правдивими два несумісних висловлювання про один і той самий предмет, що виникають в один і той самий час та в одному і тому ж відношенні.

Тобто «не можна двічі підвищити один і той же тариф із однаковими показниками»: у 2021 році і у 2022 році після завершення опалювального період 2021/2022 років.

Відкладення застосування тарифів, прийнятих у 2021 році (простою мовою «підвищених у 2021 році») Полтавською обласною радою, на підставі дії Меморандуму, не призводить до їх «повторного підвищення» у 2022 році після закінчення періоду «відкладальної обставини» (завершення опалювального сезону), на який застосування таких тарифів відкладалось.

Закон № 2479-IX визначає заборону на підвищення тарифів, тобто встановлення нових більш вищих тарифів на теплову енергії із 24.02.2022.

Даний Закон № 2479-IX не забороняє застосування тарифів прийнятих до початку дії періоду мораторію, визначеного цим Законом (тобто до 24.02.2022), застосування яких почалось із 01 грудня 2021 року.

У той же час тарифи на постачання теплової енергії ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» встановлені ще у 2021 році (тобто «підвищенні»), відкладення їх застосування після завершення «відкладального» періоду, не є підвищенням таких тарифів під час дії мораторію на підвищення цін (тарифів) у сфері теплопостачання із 24.02.2022 встановленого частиною першою статтею 1 Закону № 2479-IX, а є початком дії цін (тарифу), який вже підвищений до впровадження такого мораторію зазначеним Законом.

Меморандум та його норми не впливають та не пов`язані із мораторієм визначеним Законом №2479-IX, Полтавська обласна рада самостійно та добровільно визнала для себе дію Мораторію з метою тимчасового поліпшення (покращення добробуту) соціального становища побутових споживачів ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" у Полтавській області (жителів громади) упродовж опалювального періоду 2021/2022 років.

Тобто, відкладення застосування тарифів на підставі Мораторію на час опалювального періоду 2021/2022 років є свого роду тимчасовим «пільговим благом» територіальній громаді Полтавській області побутовим споживачам ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго".

Полтавська обласна рада знайшла тимчасовий компроміс між інтересами жителів громади та ефективним управлінням ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" за допомогою Меморандуму, але підвищення тарифів радою у 2021 році відбулось з метою спроможності ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" надавати тепло не конкретно визначеному індивідуальному споживачу, а всім споживачам послуг ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго".

Рішення ради щодо встановлення тарифів є чинними станом на момент ухвалення рішення судом, що підтверджено постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі № 440/5940/22, яка на час розгляду цієї справи є чинною, дія її не зупинена.

Колегія суддів зазначає, що питання правомірності застосування ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» двоставкових тарифів з 01.12.2021 вже неодноразово досліджувалось у судовому порядку, та Верховним Судом надано відповідну оцінку спірному питанню у постанові від 26.09.2024 у справі № 917/1389/23, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України підлягає врахуванню при вирішенні спірних правовідносин.

Так, у вищезазначеній постанові, Верховний Суд дійшов висновку, «що стаття 1 Закону № 2479-ІХ є спеціальною нормою, яка, виходячи з буквального тлумачення її змісту:

- містить заборону, тобто вимогу про зобов`язання утриматися від вчинення певної конкретної дії - підвищення тарифів;

- стосується конкретного кола осіб відносин, на які цей Закон розрахований - суб`єктів, що наділені відповідними владними повноваженнями стосовно встановлення таких тарифів або внесення змін до них шляхом підвищення.

Проте, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» як постачальник теплової енергії за регульованими тарифами до числа таких суб`єктів не віднесений, а у своїй діяльності керується встановленими для нього Полтавською обласною радою тарифами, грошовий вираз яких було застосовано на рівні тарифів, встановлених рішенням Полтавської обласної ради від 21.10.2021 № 286 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (які були введені в дію з 01.11.2021), тобто в розмірі, який діяв станом на 24.02.2022».

Верховний Суд також зазначив, що приписи статті 1 Закону № 917/1389/23 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від вказаної позиції Верховного Суду.

За викладених обставин, суд висновує, що доводи відповідача та третьої особи про пов`язаність юридичної дії норм Меморандуму та Закону 2479-IX є помилковими.

Отже з урахуванням вищевикладеного, слід дійти висновку, що ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", як постачальник теплової енергії за регульованими тарифами, у своїй діяльності керується встановленими для нього Полтавською обласною радою тарифами, грошовий вираз яких застосований до споживача на рівні тарифів, встановлених Рішенням № 286 (які введені в дію з 01.11.2021, пункт 6 рішення), тобто в розмірі, який діяв станом на 24.02.2022.

Крім того, слід зазначити, що будь-які рішення про встановлення тарифів ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" не є предметом оскарження у цій справі, надання правової оцінки таким рішенням виходить за межі предмету доказування у цій справі, у якій оскаржуються рішення іншого суб`єкта владних повноважень - Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області.

З огляду на встановлені у цій справі обставини та беручи до уваги норми матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки під час проведення позапланової перевірки відповідач не врахував, що з 01.12.2021 між позивачем та ОСОБА_1 укладений договір на надання послуги з постачання теплової енергії, яким застосовано двоставковий тариф на послуги з постачання теплової енергії населенню, встановлений чинними та такими, що підлягали виконанню за спірний період Постановою № 2269, Рішеннями № 286, № 477, № 669 та № 687, вимога застосувати тариф на послугу з постачання теплової енергії ОСОБА_1 згідно з Постановою № 1769 (надання послуг з централізованого опалення) є протиправною.

Слід зауважити, що відповідачем не враховано, що Постанова № 1769, якою встановлено тарифи на послугу з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», приймалась в умовах дії Закону № 1875-ІV, відповідно до положень якого, мешканці багатоквартирних будинків споживачі отримували комунальні послуги, зокрема послугу з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Ці послуги є відмінними від тих, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» згідно із Законом № 2189-VII, який було введено в дію з 01.05.2019 та застосовувались у розрахунках зі споживачами у період дії старих договорів, з урахуванням положень Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та їх типового договору, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630.

Твердження ОСОБА_1 про здійснення позивачем підміни тарифу (станом на 01.12.2021), з метою забезпечення можливості у майбутньому (після 19.08.2022) на його основі підвищити ставку для подальших рішень Полтавської обласної ради, колегія суддів вважає надуманими, оскільки станом на 01.12.2021 позивач не міг бути обізнаний про набрання чинності у майбутньому (19.08.2022) Закону № 2479-IX.

Так у постанові Великої палати Верховного суду від 08.09.2021 у справі № 9901/315/20 зроблено наступні висновки: «…Згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів.

Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Отже, за загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти мають пряму дію в часі, тобто регулюють відносини, що виникли після набрання чинності цими актами, а також відносини, які виникли до набрання чинності нормативно-правовими актами і продовжують існувати на час набрання ними чинності…».

З огляду на викладене, висновки відповідача щодо порушення ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» вимог Закону 2479-IX суперечать принципу незворотності дії нормативно-правового акту у часі, оскільки набрання чинності цим законом відбулось лише 19.08.2022.

Посилання ОСОБА_1 на оскарження ним у судовому порядку індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021, як на підставу для зупинення провадження у справі, що розглядається, колегія суддів відхиляє, оскільки відсутня об`єктивна неможливість розгляду справи № 440/14726/24 до вирішення цивільної справи № 554/7966/23, яка перебуває на розгляді в Шевченківському районному суді м. Полтави.

Твердження відповідача у акті перевірки про необхідність врахування позивачем листів-роз`яснень Міністерства розвитку громад та територій України від 25 серпня 2022 року, 18 листопада 2022 року, 16 лютого 2023 року, є неприйнятними, оскільки такі документи не є нормативно-правовими актами і не встановлюють нові правові норми, а носять лише роз`яснювальний, інформаційний, рекомендаційний характер та є службовою кореспонденцією.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 30 червня 2020 року у справі № 712/12303/15-а та від 18 липня 2019 року у справі № 826/2426/16, листи це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

Колегія суддів також враховує, що пункт 2 припису ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області зобов`язує позивача не усунути порушення вимог законодавства, а на майбутнє (без пресічного терміну чи події) при розрахунку зі споживачем ОСОБА_1 , застосовувати тариф на послугу з постачання теплової енергії в розмірі 1596,93 грн. за Гкал, з ПДВ встановлений Постановою № 1769.

Тобто, відповідач не лише безпідставно розрахував тариф на теплову енергію за період з грудня 2021 року по вересень 2024 року за ставками тарифу на централізоване опалення, встановленого Постановою № 1769, але й зобов`язав позивача застосовувати цей тариф щодо споживача ОСОБА_1 на майбутнє без зазначення конкретного терміну його застосування чи події, з якою закон пов`язує зміну тарифу на теплову енергію, який є регульованим тарифом, що встановлюється уповноваженим законом державним органом або органом місцевого самоврядування, діє протягом певного часу та може бути змінений у порядку та за умов, встановлених законодавством України.

Відповідно до вимог частини 8 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

Разом з цим, зобов`язання позивача застосовувати одноставковий тариф на централізоване опалення, встановлений Постановою № 1769, при розрахунку вартості послуг з постачання теплової енергії споживачу ОСОБА_1 на майбутнє без зазначення конкретного терміну його застосування чи події, з якою закон пов`язує зміну тарифу на теплову енергію, який є регульованим тарифом, що встановлюється уповноваженим законом державним органом або органом місцевого самоврядування, діє протягом певного часу та може бути змінений у порядку та за умов, встановлених законодавством України, суперечить приписам Закону № 2189-VIII та Закону № 5007-VI.

Посилання третьої особи на необов`язковість для врахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26.09.2024 у справі № 917/1389/23 з огляду на прийняття ухвали Верховного Суду від 22.01.2025 у справі №524/2748/24, підлягають відхиленню, оскільки ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 17.12.2025 по справі № 524/2748/24 справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», треті особи: Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області, Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради, Полтавська обласна рада, Полтавська обласна військова адміністрація, Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про зобов`язання вчинити певні дії - повернуто на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Повертаючи справу № 524/2748/24 на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що питання, порушені колегією суддів, не свідчать про існування виключної правової проблеми в спірних правовідносинах, тому справу може вирішити Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду як належний суд, який відповідно до законодавчо визначених повноважень у межах оцінки правильності дотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права може зробити власний висновок щодо застосування відповідних норм процесуального права та надати відповідь на питання, які постали перед судом під час перегляду цієї справи.

Велика Палата Верховного Суду нагадала, що саме лише неоднакове вирішення судами одного й того ж питання не свідчить про існування виключної правової проблеми. Водночас відсутність різної судової практики на рівні касаційних судів у складі Верховного Суду при вирішенні питання щодо правових наслідків зміни постачальника у договорах та неможливості зміни ціни у договорах самим фактом зміни постачальника у спірних правовідносинах додатково підтверджує, що цю справу може вирішити Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду як належний суд, який відповідно до законодавчо визначених повноважень у межах оцінки правильності дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального й процесуального права може зробити власний висновок щодо застосування норм права у спірних правовідносинах.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 77 КАС України не довів порушення Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, за які застосовано до позивача адміністративно-господарські санкції.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що Припис № 006 прийнятий Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставний розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до приписів частин 3, 4 статті 12 КАС України, спрощене позовне провадження є формою адміністративного судочинства, призначеною для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Критерії, якими має керуватися суд першої інстанції, обираючи форму адміністративного судочинства, визначені у частині третій статті 257 КАС України: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорія та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес: 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Аналіз частини другої статті 12 та частини другої статті 257 КАС України дає підстави для висновку, що крім малозначних справ у порядку спрощеного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, за винятком справ, які обов`язково мають бути розглянуті в порядку загального позовного провадження.

Перелік справ, що не можуть розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження, визначено у частині четвертій статті 12 та частині четвертій статті 257 КАС України.

Справи, пов`язані з оскарженням приписів про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, до вказаного переліку не відносяться.

З урахуванням викладеного аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 про необхідність розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження є необґрунтованими.

Доводи стосовно того, що ця справа, у контексті зазначених критеріїв, не могла бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження у апеляційній скарзі відсутні.

Зазначаючи, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження унеможливив встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, третя особа в апеляційній скарзі не зазначає як особливості розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження вплинули на повноту, всебічність та об`єктивність у з`ясуванні обставин справи. Зокрема, ОСОБА_1 не наводить істотних для справи доказів, одержання/дослідження яких стало неможливим унаслідок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відтак, наведені третьою особою аргументи не свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційні скарги Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області, ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 по справі № 440/14726/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді Я.М. Макаренко С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено та підписано 05.02.2026 року.