Справа № 380/18582/25
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2026-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 рокусправа № 380/18582/25

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій, зобов`язаннявчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 31.03.2025 №96 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 24.03.2025 пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 10.02.1993 по 07.06.1993 у газеті "Діло" таз 08.06.1993 по 30.09.1997 у ТзОВ "Діло" Лтд.

Ухвалою від 16.09.2025 відкрите спрощене провадження у справі без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач ОСОБА_1 24 березня 2025 року звернувся до відділу обслуговування громадян № 9 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком. Зазначену заяву за принципом екстериторіальності розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та прийняло рішенням №96 від 31 березня 2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 30 років.

В обґрунтування вказаного рішення Відповідач 2 вказує, що у Позивача відсутній страховий стаж, який має становити після досягнення пенсійного віку - не менше 30 років, необхідний для призначення пенсії за віком, а страховий стаж Позивача, як зазначає Відповідач 2 становить 24 роки 07 місяців 13 днів. Згідно цього рішення до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.02.1993 по 07.06.1993 (записи №11-№12 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 19.09.1984), оскільки в графі 2 Дата (число, місяць, рік) відсутній запис про дату звільнення; у графі 4 На підставі чого внесено запис (документ, його дата та номер) не зазначено дату наказу про звільнення; період роботи з 08.06.1993 по 30.09.1997, оскільки в трудовій книжці не зазначена посада та відсутній підпис відповідальної особи, яка вносила запис про звільнення з роботи. Зазначено також, що необхідно надати уточнюючі довідки, видані на підставі первинних документів (виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати) відповідно до пункту 3 Порядку №637.

Позивач вважає спірне рішення протиправним та просить суд задовольнити позов.

Відповідач 1 надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 24.03.2025 звернувся із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком та пакетом документів. На підставі вказаної постанови, за принципом екстериторіальності, документи ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком розглядалися і, відповідно, рішення про відмову у призначенні пенсії № 96 від 31.03.2025 приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Стверджує, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, не розглядало ані заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії, ані документів доданих до цієї заяви, відповідно й не приймало жодних рішень щодо цього питання, а тому не може виступати відповідачем у даній справі, так як не вчиняло жодних протиправних дій та не порушувало жодних прав позивача.

Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідач 2 надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що 24 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувсь до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про призначення пенсії за віком (далі заява від 24.03.2025), відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до принципу екстериторіальності вищезазначену заяву розглянуто Головним управлінням та прийнято рішення № 96 від 31 березня 2025 (далі Рішення від 31.03.2025) про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років. Вік ОСОБА_1 - 61 рік 03 місяці 13 днів. За наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 24 роки 07 місяців 13 днів.

Стверджує: «…До страхового стажу Позивача не зараховано відповідно трудової книжки НОМЕР_2 від 19.09.1984 періоди роботи за записами:- № 11 - № 12 період роботи з 01.02.1993 по 07.06.1993, оскільки у графі 2 "Дата (число, місяць, рік)" відсутній запис про дату звільнення а у графі 4 На підставі чого внесено запис (документ, його дата та номер) не зазначено дату наказу про звільнення. В записі № 11 в графі 3 відомості про прийом на роботу, переведення на іншу роботу та звільнення зазначено Прийнятий на посаду редактора кореспондентської сітки за переводом, в записі № 12 в графі 3 зазначено Газета Діло ліквідована а в записі № 13 в графі 3 зазначено Прийнятий на посаду редактора кореспондентської сітки Товариства з обмеженою відповідальністю Діло, тобто, жодного запису про звільнення між двома записами про прийом на роботу взагалі немає. Окремо наголошуємо на тому, що в позовній заяві Позивач просить зарахувати до страхового стажу період роботи з 10 лютого 1993 року по 07 червня 1993 року у газеті Діло, однак відповідно до рішення про відмову, ОСОБА_1 не зараховано період 01.02.1993 по 07.06.1993.- № 13 - № 14 період роботи з 08.06.1993 по 30.09.1997, оскільки не зазначена посада та відсутній підпис відповідальної особи, яка вносила запис про звільнення з роботи. ОСОБА_1 було роз`яснено, що для зарахування вищезазначеного періоду необхідно надати уточнюючі довідки, видані на підставі первинних документів (виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати) відповідно до пункту 3 Порядку № 637. Отже, рішення про відмову в призначенні пенсії за віком від 31.03.2025 № 96 є законним та відповідним нормам діючого законодавства….».

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24 березня 2025 року звернувся до відділу обслуговування громадян № 9 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058, заява про призначення (перерахунок, поновлення тощо) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 5 статті 45 Закону № 1058 визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок, поновлення тощо) або про відмову в призначенні (перерахунку, поновленні тощо) пенсії.

Зазначену заяву за принципом екстериторіальності розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та прийняло рішенням №96 від 31 березня 2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 30 років.

Рішення мотивоване наступним:

«… За результатами розгляду документів доданих до заяви до страхового стажу не зараховано: 1. стаж згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 19.09.1984, оскільки записи виконані з порушеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58 за записами:- №11 - №12 період роботи з 01.02.1993 по 07.06.1993, оскільки у графі 2 "Дата (число, місяць, рік)" відсутній запис про дату звільнення; у графі 4 На підставі чого внесено запис (документ, його дата та номер) не зазначено дату наказу про звільнення; - №13 - №14 період роботи з 08.06.1993 по 30.09.1997, оскільки не зазначена посада та відсутній підпис відповідальної особи, яка вносила запис про звільнення з роботи. Необхідно надати уточнюючі довідки, видані на підставі первинних документів (виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати) відповідно до пункту 3 Порядку №637. 2. період навчання з 01.09.1981 по 30.04.1982, згідно атестата №2378 від 30.04.1982, оскільки в документі відсутній підпис голови кваліфікаційної комісії. Для підтвердження періоду навчання згідно пункту 8 Порядку № 637 приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів. Заявник не працює…».

Не погодившись із цим рішенням, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку позиціям сторін, суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), норми якого суд застосовує в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин.

У розумінні абз. 22 ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За змістом ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності вказаним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених зазначеним Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), пунктом 3 якого визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до «Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162:

- трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців;

- трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій *, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню

- всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження);

- записи проводяться акуратно, пір`яний чи кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору

- в розділах «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається; - в графі 3 розділу «Відомості про роботу» у вигляді заголовка пишеться повне найменування підприємства;

- в графі 3 пишеться: «Прийнято або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виробляються: для робітників - відповідно до найменуваннями професій, вказаних у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців - відповідно до найменуваннями посад, зазначених в Єдиної номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу;

- при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів

- бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок

- після закінчення кожного місяця бухгалтерія вимагає від особи, відповідальної за ведення трудових книжок, звіту про наявність бланків трудових книжок і вкладишів до них, з додатком прибуткового ордера каси підприємства. На зіпсовані під час заповнення бланки трудових книжок і вкладишів до них складається акт.

Зазначена Інструкція втратила чинність на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993.

На виконання вимог статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), пунктом 3 якого визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз вищезазначених положень дає суду підстави для висновку, що обов`язок ведення трудових книжок законодавцем покладений на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Більше того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача містяться наступні записи за спірні періоди :

- запис № 11, 01.02.1993, прийнятий на посаду редактора кореспондентської сітки за переводом (наказ № 12 від 1.02.93р);

- запис №12, 07.06.1993, газета «Діло» ліквідована (наказ № 1 від 7.06.93р);

- запис №13, 08.06.1993, прийнятий на посаду редактора кореспондентської сітки Товариства з обмеженою відповідальністю «Діло» (наказ №3 від 17.06.93р);

- запис №14, 30.09.1997, звільнений в порядку переведення з ТзОВ «Діло» Лтд в ТзОВ «Газета «Діло» (наказ №161 від 30.09.97р).

Щодо періоду роботи Позивача з 01.02.1993 по 07.06.1993 (записи №11 та №12) Відповідач 2 вказує на відсутність запису про дату звільнення в графі 2 та не зазначення дати наказу про звільнення в графі 4. Однак як вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19.09.1984 ці записи в ній наявні, а саме: дата звільнення в графі 2 - 07.06.1993, дата наказу про звільнення в графі 4- наказ №1 від 07.06.93р.

Щодо періоду роботи Позивача з 08.06.1993 по 30.09.1997 (записи №13 та №14) Відповідач 2 вказує на не зазначення посади та відсутність підпису відповідальної особи, яка вносила запис про звільнення з роботи.

Суд зауважує, що не зазначення посади та відсутність підпису відповідальної особи та відсутність запису про дату звільнення в графі 2 та не зазначення дати наказу про звільнення в графі 4 не спростовує факту трудової діяльності позивача у наведений вище період, а лише є недоліком у заповненні трудової книжки підприємством.

Також відповідач не надав суду жодних доказів на спростування факту роботи позивача у спірний період.

Варто зауважити, що недоліки у заповненні трудової книжки, враховуючи відсутність сумніву та спору щодо належності трудової книжки позивачу, наявність інших обов`язкових реквізитів, є формальним та таким, що не спричиняє втрату юридичної сили всього документу.

Суд зауважує, що запис №11, запис №12, запис №13, запис №14 у трудовій книжці Позивача вчинені акуратно, є чіткими та зрозумілими, містять відтиск печатки підприємства. У поданій трудовій книжці записи щодо прийняття та звільнення з роботи Позивача в газеті Діло та ТзОВ ДілоЛтд містять відповідні дати та номери документів, на підставі яких внесено записи, записи є зрозумілими, а тому не зазначення посади та відсутність підпису відповідальної особи не може бути перешкодою у зарахуванні цих періодів трудової діяльності.

Відтак відповідач 2 надто формально підходить до питання зарахування страхового стажу та не враховує, що основною умовою для зарахування трудового стажу до 01.01.2004 є належне підтвердження трудових правовідносин записами трудової книжки або іншими документами, визначеними у Порядку №637.

Згідно інформаційних довідок Державного архіву Львівської області від 02.09.2025 року №4- 2332/07-12 та № 4-2333/07-12 документи ТзОВ Діло ЛТД та документи редакції газети Діло в Державний архів Львівської області на зберігання не надходили, тому підтвердити стаж праці Позивача неможливо.

Позивачем також здійснено запит до Головного управління статистики у Львівській області про надання відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

У відповідь на цей запит надано інформацію, що станом на 29.08.2025 року в ЄДРПОУ значиться: Товариство з обмеженою відповідальністю Діло ЛТД. Місцезнаходження - 79000, м. Львів, Франківський район, вул. Володимира Великого, буд.2. На цю адресу Позивачем було надіслано заяву про надання копій первинних документів для підтвердження стажу роботи з метою призначення та нарахування пенсійних виплат. Однак заява Позивача була повернута йому у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Тому суд погоджується із позивачем, що зазначені відповідачами обставини щодо недоліків у заповненні трудової книжки, у даному випадку є формальними.

Відтак суд вважає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про зарахування стажу) за формальні недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.

Так Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі № 307/541/17 зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Крім цього Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Враховуючи встановлені судом обставини та описані вище правові норми, суд приходить до висновку про скасування спірного рішення від 31.03.2025 №96 та необхідність зарахування до страхового стажу позивача період роботи з 10.02.1993 по 07.06.1993 у газеті "Діло" таз 08.06.1993 по 30.09.1997 у ТзОВ "Діло" Лтд.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати стаж та призначити позивачу пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Херсонській області, рішенням якого позивачу відмовлено в зарахуванні спірного стажу роботи.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо вирішення питання про зарахування стажу має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення пенсії, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Херсонській області.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.05.2024 у справі №460/38580/22 та 24.05.2024 №460/17257/23 .

Також суд зауважує, що для призначення пенсії позивачу належить обрахувати наявний у нього трудовий стаж з урахуванням задоволення позову, відтак позов в частині зобов`язання призначити пенсію належить задовольнити шляхом зобов`язання вирішити питання про призначення пенсії.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати до страхового стажу позивача періоду роботи з 10.02.1993 по 07.06.1993 у газеті "Діло" таз 08.06.1993 по 30.09.1997 у ТзОВ "Діло" Лтд. та вирішити питання про призначення пенсії з дати звернення.

Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності свого рішення та дій.

Відтак суд задовольняє позов частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 31.03.2025 №96 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, адреса: вул. Валентини Крицак, буд.6, м.Херсон, 73036) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) період роботи з 24.03.2025 пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 10.02.1993 по 07.06.1993 у газеті "Діло" таз 08.06.1993 по 30.09.1997 у ТзОВ "Діло" Лтд. та вирішити питання про призначення пенсії за віком з дати звернення.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, адреса: вул. Валентини Крицак, буд.6, м.Херсон, 73036) за рахунок бюджетних асигнувань, судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна