Справа № 420/12495/25
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2026-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/12495/25
Перша інстанція: суддя Аракелян М.М.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2025р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибна компанія «Аквавіт» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2025р. ТОВ «РК «Аквавіт» звернулося до суду із позовом до ГУ ДПС в Одеській області, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення прийняте ГУ ДПС в Одеській області від 25.02.2025р. №8260/15320709 форми «В4»;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення прийняте ГУ ДПС в Одеській області від 25.02.2025р. №8264/15320709 форми «ПН»;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення прийняте ГУ ДПС в Одеській області від 25.02.2025р. №8256/15320709 форми «ПС»;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на підставі наказу ГУ ДПС в Одеській області від 9.12.2024р. за №12760- п в період з 17.12.2024р. по 23.12.2024р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «РК «Аквавіт», щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2024р. від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100тис.грн. з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах. В ході перевірки ГУ ДПС в Одеській області було надано запити: запит №1 про надання до перевірки документів від 17.12.2024р., запит №2 від 17.12.2024р. щодо проведення інвентаризації та доступу до обстеження територій та приміщень, запит №3 від 23.12.2024р. про надання письмових пояснень та копій документів. Позивач надав відповідачу пояснення та запитувані ним копії документів, а також надав можливість щодо проведення інвентаризації та доступу до обстеження територій та приміщень.

В подальшому, за результатами проведеної перевірки ГУ ДПС було складено Акт за №56915/15-32-07-09-09 від 30.12.2024р. про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «РК «Аквавіт» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2024р. від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100тис.грн. з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, у висновках якого встановлено порушення вимог податкового законодавства.

На підставі встановлених порушень, податковим органом прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 25.02.2025р.

Позивач вважає, що ним правомірно сформовано податковий кредит та відображено в податковій декларації з ПДВ за жовтень 2024р.. При цьому позивач зазначив, що всі господарські операції між ним та його контрагентами: ТОВ «Схід гіпромаш», ТОВ «БМ ДИСТРИБУШН 2,0», ТОВ «БРІЛЛІОН УКРАЇНА» були проведені в межах цивільного, господарського та податкового законодавства. При здійсненні господарських операцій зазначених в акті перевірки, сторонами були виконані всі необхідні умови: укладені договори, перераховані кошти, оформлені первинні документи, зареєстровані податкові накладні.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2025р. адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення прийняте ГУ ДПС в Одеській області від 25.02.2025р. за №8260/15320709 форми «В4».

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення прийняте ГУ ДПС в Одеській області від 25.02.2025р. за №8264/15320709 форми «ПН».

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення прийняте ГУ ДПС в Одеській області від 25.02.2025р. за №8256/15320709 форми «ПС».

Стягнуто з ГУ ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Аквавіт» 16 739,18грн. витрат зі сплати судового збору.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення без задоволення апеляційні скарги, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення діяв не в межах та не на підставі чинних норм податкового законодавства, оскільки усі операції позивача відображено відповідними бухгалтерськими документами та зафіксовано в акті перевірки, зокрема, в акті перевірки відсутні будь-які зауваження щодо даних бухгалтерських операцій та достовірності наданих первинних документів. На підтвердження реальності господарських операцій за спірними договорами надано відповідні специфікації, видаткові накладні, платіжні інструкції, податкові накладні тощо.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «РК «Аквавіт» зареєстровано з 26.10.2000р. та перебуває на обліку в ГУ ДПС в Одеській області.

Основним видом економічної діяльності є: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; інші - 10.20 Перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків; 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів

Наказом ГУ ДПС в Одеській області від 9.12.2024р. за №12760-п посадовими особами податкового органу вирішено з 17.12.2024р. (тривалістю 5 робочих днів) провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «РК «Аквавіт» (т.1, а.с.24).

На підставі направлень від 16.12.2024р. за №25841/15-32-07-09-17 та за №25842/15-32-07-09-17, виданих ГУ ДПС в Одеській області головними державними інспекторами Приморського відділу перевірок платників управління податкового аудиту ГУ ДПС в Одеській області відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп. 5.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України від 2 грудня 2010р. за №2755-VI (зі змінами, далі по тексту Кодексу), на підставі наказу ГУ ДПС в Одеській області №12760-п від 9 грудня 2024р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «РК «Аквавіт» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2024р. від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100тис.грн. з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

За результатами вказаної документальної позапланової виїзної перевірки був складений Акт про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «РК «Аквавіт» №56915/15-32-07-09-09 від 30.12.2024р. (т.1 а.с.69-83), у висновках якого встановлено порушення платника податків:

1) п.44.1, п.44.3 та п.44.6 ст.44, пп. г) п.198.5 ст.198 ПК України від 2.12.2010р. №2755-VI (зі змінами), ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. №996-XIV (із змінами та доповненнями), п.2.4 наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», ст.23 та ст.25 ЗУ «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від 23.12.1997р. №771/97-ВР (зі змінами та доповненнями), що призвело до завищення рядка 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду)» податкової декларації з ПДВ за жовтень 2024р. на суму 712 212грн.;

2) п.44.3 ст.44 ПК України, а саме: ТОВ «РК «Аквавіт» не забезпечено зберігання первинних документів, протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання;

3) п.201.1 ст.201 та пп. г) п.198.5 ст.198 ПК України, ТОВ «РК «Аквавіт» не була виписана та не була зареєстрована у ЄРПН податкова накладна на загальну суму ПДВ 712 212 грн.

На підставі встановлених порушень, 25.02.2025р. ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- за №8260/15320709 (Форма «В4»), яким за порушення вимог п.44.1, п.44.3 та п.44.6 ст.44, пп. г) п.198.5 ст.198 ПК України від 2.12.2010р. №2755-VІ (зі змінами), ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.16999р. №996-ХІV (із змінами та доповненнями), п.2.4 наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», ст.23 та ст.25 ЗУ «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від 23.12.1997р. №771/97-ВР (зі змінами та доповненнями), (завищення рядка 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду)» податкової декларації з ПДВ за жовтень 2024 року на суму 712 212грн.) визначено податкові зобов`язання у сумі 712 212грн. (т.1 а.с.84-85);

-за №8256/15320709 (Форма «ПС»), за порушення вимог п.44.3 ст.44 ПК України, а саме ТОВ «РК «Аквавіт» не забезпечено зберігання первинних документів, протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання визначено штрафні санкції у сумі 1 020грн. (т.1 а.с.86-87);

- за №8264/15320709 (Форма «ПН»), яким за порушення п.201.1 ст.201 та пп. г) п.198.5 ст.198 ПК України, а саме ТОВ «РК «Аквавіт» не була виписана та не була зареєстрована у ЄРПН податкова накладна на загальну суму ПДВ 712 212грн., визначено штраф у сумі 3 400грн.

Позивач вважаючи, що вказані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся в суд із даним позовом.

Перевіряючи правомірність оскаржуваних рішень податкового органу, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (надалі ПК України).

Положеннями пп.41.1.1 п.41.1 ст.41 ПК України встановлено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

За правилами пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи, визначені пп.41.1.1 п.41.1 ст.41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (абзац перший підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Відповідно до абз.5 пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Положеннями абз.1 пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Як вбачається із матеріалів справи, що Наказом ГУ ДПС в Одеській області від 9.12.2024р. №12760-п вирішено з 17.12.2024р. (тривалістю 5 робочих днів) провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «РК «Аквавіт».

На підставі направлень від 16.12.2024р. за №25841/15-32-07-09-17 та №25842/15-32-07-09-17, виданих ГУ ДПС в Одеській області головними державними інспекторами Приморського відділу перевірок платників управління податкового аудиту ГУ ДПС в Одеській області відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України від 2.12.2010р. №2755-VI (зі змінами, далі по тексту Кодексу), на підставі наказу ГУ ДПС в Одеській області №12760-п від 9.12.2024р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «РК«Аквавіт» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2024р. від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100тис.грн з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, за результатами якої перевіряючими складено Акт перевірки за №56915/15-32-07-09-09 від 30.12.2024р., у висновках якого встановлено відповідні порушення податкового законодавства.

На підставі встановлених порушень, податковим органом 25.02.2025р. прийнято податкові повідомлення-рішення:

- за №8260/15320709 (Форма «В4»), яким за порушення вимог п.44.1, п.44.3 та п.44.6 ст.44, пп. г) п.198.5 ст.198 ПК України від 2.12.2010р. №2755-VІ (зі змінами), ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.16999р. №996-ХІV (із змінами та доповненнями), п.2.4 наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», ст.23 та ст.25 ЗУ «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від 23.12.1997р. №771/97-ВР (зі змінами та доповненнями), (завищення рядка 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду)» податкової декларації з ПДВ за жовтень 2024 року на суму 712 212грн.) визначено податкові зобов`язання у сумі 712 212грн. (т.1 а.с.84-85);

-за №8256/15320709 (Форма «ПС»), за порушення вимог п.44.3 ст.44 ПК України, а саме ТОВ «РК «Аквавіт» не забезпечено зберігання первинних документів, протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання визначено штрафні санкції у сумі 1 020грн. (т.1 а.с.86-87);

- за №8264/15320709 (Форма «ПН»), яким за порушення п.201.1 ст.201 та пп. г) п.198.5 ст.198 ПК України, а саме ТОВ «РК «Аквавіт» не була виписана та не була зареєстрована у ЄРПН податкова накладна на загальну суму ПДВ 712 212грн., визначено штраф у сумі 3 400грн.

Так, надаючи оцінку правомірності зменшення позивачу розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається із податкового повідомлення-рішення за №8260/15320709, що податковим органом встановлено порушення ТОВ «РК «Аквавіт»» вимог п.44.1, п.44.3 та п.44.6 ст.44, пп. г) п.198.5 ст.198 ПК України від 2.12.2010р. №2755-VI (зі змінами), ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. №996-XIV (із змінами та доповненнями), п.2.4 наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», ст.23 та ст.25 ЗУ «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від 23.12.1997р. №771/97-ВР (зі змінами та доповненнями), що призвело до завищення рядка 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду)» податкової декларації з ПДВ за жовтень 2024р. на суму 712 212грн..

Як вбачається із акту перевірки, що податковим органом встановлено заниження задекларованих сум податкового зобов`язання у сумі 712 212грн., що призвело до завищення на цю ж суму показника рядка 19 та 21 Декларації.

Проведеною перевіркою відображених показників декларації з податку на додану вартість за жовтень 2024р. встановлено заниження показника у рядку 4.1 (колонка Б) Декларації на суму 712 212грн (т.1 а.с.74).

В ході перевірки позивачем до контролюючому органу було надано документи, а саме: договір поставки від 2.07.2024р. №302/07/24-034 укладений між ним та ТОВ «Схід гіпромаш», видаткову накладну від 8.10.2024р. №155 на загальну суму 440 000грн., ПДВ -73 333грн.; договір поставки на виконання робіт від 5.06.2024р. №16/04/24-016, укладений позивачем та ТОВ «БМ Дистрибушн 2.0», видаткову накладну від 7.10.2024р. №5003 на загальну суму 942 514грн., ПДВ-157 086грн., акт виконаних робіт від 7.10.2024р. №32538 на загальну суму 44 945,74грн., ПДВ 7 491грн. договір поставки та виконання робіт від 24.07.2023р. №24/07/23 укладений позивачем з ТОВ «Брілліон Україна», видаткову накладну від 21.08.2023р. №86 на загальну суму 701 030грн., ПДВ 116 383грн., договір виконання робіт від 17.10.2023р. №17/10/23 від 24.07.2023р. №24/07/23, акт виконаних робіт на загальну суму 2 144 784грн., у тому числі ПДВ 357 464грн..

Дослідивши матеріали справи, судовою колегією встановлено, що в межах здійснення господарської діяльності між ТОВ «РК «Аквавіт»» та ТОВ «Схід гіпромаш» укладено договір поставки від 2.07.2024р. за №02/07/24-034. Предметом Договору є поставка обладнання (т.1 а.с.98).

Так, відповідно п.1.1. Договору, постачальник зобов`язується передати у власність покупцю товар, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити товар. На виконання умов вказаного договору сторонами була оформлена та підписана Специфікації №1 (т.1 а.с.110), в якій відображено найменування, характеристики, кількість та вартість одиниці товару. Змістом зазначеної Специфікації визначено наступний товар (обладнання): стрічковий транспортер №1 КС-150-6000, стрічковий транспортер №2 КС-150-7000, модульний транспортер №3 КМ-525-5800. Всього загальною вартістю 440 000грн. в т.ч. ПДВ 73 333,33грн. Метою укладання вказаних договорів є придбання нового обладнання, а також модернізація обладнання, яке вже перебуває у власності позивача.

На підтвердження вчинення даної господарської операції за вказаним договором позивачем надано: договір поставки №02/07/24-034 від 2.07.2024р. з протоколом розбіжностей), додаток № 1 (Специфікація № 1) від 15.07.2024р., видаткову накладну №155 від 8.10.2024р. (т.1 а.с.118), рахунок на оплату №3-180724 від 18.07.2024р. (т.1 а.с.115), платіжну інструкцію №1347 від 30.07.2024р. (т.1 а.с.116), платіжну інструкцію №1401 від 2.10.2024р. (т.1 а.с.1210), товарно-транспортну накладну №РБП-155 від 8.10.2024р. (т.1 а.с.119-120), податкову накладну №45 від 30.07.2024р. (т.1 а.с.117), податкову накладну №5 від 2.10.2024р. (т.1.а.с.122).

5.06.2024р. між ТОВ «РК «Аквавіт»» та ТОВ «БМ ДИСТРИБУШН 2,0» укладено договір на поставку товару та виконання робіт №16/04/24-016. Предметом якого є поставка товару та виконання робіт (т.1 а.с.124-134). Змістом Специфікації №1 від 20.06.2024р. визначено найменування, характеристики, кількість та вартість товару та робіт за вказаним договором. А саме обладнання: льодогенератор Scotsman MAR 208 Split та холодильний агрегат на базі компресора Frascold. Загальна вартість обладнання 942 514, 31грн. в т.ч. ПДВ 157 085,72грн. Також, специфікацією визначено монтажні роботи, пуско-налагоджувальні роботи на суму 44 945,74грн. в т.ч. ПДВ 7 490,96грн. Загальна вартість обладнання та робіт за договором становить 987 460,05грн. в тому числі ПДВ 164 576,68грн. (т.1.а.с.135-137).

На підтвердження вчинення господарських операцій за вказаним договором позивачем надано: договір на поставку товару та виконання робіт №16/04/24-016 від 5.06.2024р., додаток №1 від 20.06.2024р., специфікація №1 від 20.06.2024р., видаткову накладну №5003 від 7.10.2024р. (т.1 а.с.139), товарно-транспортну накладну №12.09.2024/1 від 12.09.2024р. (т.1 а.с.140-141), акт приймання-передачі від 13.09.2024р. (т.1 а.с.142), акт здачі-приймання робіт №2538 від 7.10.2024р. (т.1 а.с.143), рахунок на оплату №5408 від 19.06.2024р. (т.1 а.с.138), платіжна інструкція №1316 від 2.07.2024р. (т.1 а.с.144), платіжна інструкція №1376 від 4.09.2024р. (т.1 а.с.145), платіжна інструкція №1430 від 4.11.2024р. (т.1 а.с.146), податкова накладна №161 від 2.07.2024р. (т.1 а.с.147-148), податкова накладна №98 від 4.09.2024р. (т.1 а.с.149-150), податкова накладна №245 від 7.10.2024р. (т.1 а.с.151-152), податкова накладна №246 від 7.10.2024р. (т.1 а.с.153-154).

В матеріалах справи міститься інформаційна довідка щодо господарських операцій між ТОВ «РК «Аквавіт» та ТОВ «БРІЛЛІОН Україна» за період липень 2023р. по жовтень 2024р., де сума усього за операції 2 845 800грн.; ПДВ 474 300грн. (т.1 а.с.155).

Так, апеляційним судом встановлено, що 24.07.2023р. між ТОВ «РК «Аквавіт» та ТОВ «БРІЛЛІОН УКРАЇНА» укладено договір на поставку товару та виконання робіт за №24/07/23. Згідно якого предметом є поставка товару та виконання робіт (т.1 а.с.156-162). Змістом Специфікації №1 від 24.07.2023р. визначено найменування, характеристики, кількість та вартість товару та робіт за вказаним договором; усього 754 454,17грн.; ПДВ 150 890,83грн. (т.1 а.с.165-168).

17.10.2023р. між ТОВ «РК «Аквавіт» та ТОВ «БРІЛЛІОН УКРАЇНА» укладений договір про виконання робіт за №17/10/23 від 17.10.2023р. (т.1 а.с.179-183). Предметом якого є виконання робіт виконавцем опис яких визначено наступними специфікаціями до вказаного договору №1 від 17.10.2023р. усього 112 080грн., ПДВ 18 680грн. (т.1 а.с.184-186), №2 від 9.02.2024р. усього 240 000грн., ПДВ 40 000грн. (т.1 а.с.187-189), №3 від 10.04.2024р. усього 352 353грн., ПДВ 58 725,5грн. (т.1 а.с.190-193), №4 від 3.06.2024р. усього 277 253грн., ПДВ 46 208,83грн. (т.1 а.с.194-196), №5 від 22.08.2024р. усього 283 100грн., ПДВ 47 183,33грн. (т.1 а.с.197-199), №6 від 11.09.2024р. усього 289 413грн., ПДВ 48 235,50 грн. (т.1.а.с.200-202).

На виконання умов договору було поставлено обладнання загальною вартістю 701 030грн., ПДВ 116 838,33грн.

На підтвердження вчинення даної господарської операції позивач надав: договір на поставку товару та виконання робіт №24/07/23 від 24.07.2023р., додаток №1 від 24.07.2023р., специфікацію №1 від 24.07.2023р., рахунок на оплату №СФ-543 від 25.07.2023р. (т.1 а.с.204), платіжну інструкцію №1073 від 1.08.2023р. (т.1 а.с.216), платіжну інструкцію №1094 від 15.08.2023р. (т.1 а.с.217), податкову накладну №11 від 15.08.2023р. (т.2 а.с.24,48).

Також, в акті перевірки зазначено, що на запит контролюючого органу від 17.12.2024р. №1 «Про надання до перевірки документів, що стосуються предмета перевірки» та на запит від 23.12.2024р. №3 «Про надання копій документів» ТОВ «РК «Аквавіт» не надало будь-яких експлуатаційних дозволів та рішень про державну реєстрацію органу Держпродспоживслужби про відповідність вимогам законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів на кожну окрему потужність та обладнання харчової промисловості, а також до перевірки не надано заявки Орендаря - ТОВ «Аквафрост» (як це передбачено договорами Оренди) про необхідність придбання нового обладнання (інвентарю, приладів) для виробництва харчових продуктів, необхідність проведення поточного та капітального ремонту існуючого обладнання (із документальним підтвердженням такої необхідності: акти обстеження, висновки експертиз, матеріали фото- та відео-фіксації тощо). У зв`язку із ненаданням до перевірки вищеперелічених документів, у день реєстрації даного Акту перевірки складено Акт «Про ненадання документів до перевірки» від 30.12.2024р. за №9158/15-32- 07-09-09 (т.1 а.с.78).

Судова колегія зазначає, що в матеріалах справи міститься лист позивача до ТОВ «Аквафрост» від 12.03.2025р., в якому зазначено, що в змісті Акту перевірки №56915/15-32-07-09-09 від 30.12.2024р. контролюючим органом зазначено зауваження про відсутність інформації та відомостей щодо отримання експлуатаційних дозволів та рішень про державну реєстрацію на будь-які потужності які видані ТОВ «Аквафрост». Просив повідомити про наявні у експлуатаційні дозволи чи рішення про державну реєстрацію потужностей та надати їх копії для залучення в якості доказу в судовому провадженні, а також чи надходили до запити від ГУ ДПС в Одеській області в період з 17.12.2024р. по 23.12.2024р. щодо надання визначених документів (т.2 а.с.56).

Так, у відповідь отримано лист від 20.03.2025р., в якому ТОВ «Аквафрост» повідомило, що проведено державну реєстрацію потужностей оператора ринку та будь-яких запитів від ГУ ДПС не надходило. Надав документи, що підтверджують державну реєстрацію (т.2 а.с.57).

Приписами пп.14.1.36 п.14.1.ст.14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Положеннями п.44.1 ст.44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пп.134.1.1. ст.134.1 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (п.135.1. ст.135 ПК України).

У відповідності пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.14.1.156. ст.14 ПК України)

Відповідно до п.198.1-198.3 ст.198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Приписами п.198.6 ст.198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

За визначенням пп.14.1.18 та 14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України, бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Згідно п.200.1 ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом п.200.4 ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Не підлягає бюджетному відшкодуванню сума від`ємного значення, до розрахунку якої включено суми податку, сплачені отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам товарів/послуг, які використані або будуть використані в операціях з першого постачання житла (об`єктів житлової нерухомості), неподільного житлового об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта житлової нерухомості. Суми такого від`ємного значення зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду до її повного погашення податковими зобов`язаннями;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.п.200.7, 200.8 ст.200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з п.200.14 ст.200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» надано визначення наступних понять: господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Виходячи з вимог п.2 ст.3 вказаного Закону, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704 (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч.1 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Аналізуючи вищевказане, судова колегія зазначає, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021р. у справі за №819/357/16.

Дослідивши матеріали справи, судовою колегією встановлено, що надані позивачем документи не мають дефектів щодо форми, змісту або пошкодження, які б зумовили втрату ними юридичної сили і доказовості, тобто оформлені відповідно до чинного законодавства України, містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг розглядуваних операцій та засвідчують фактичний рух активів між задекларованими учасниками.

Апеляційний суд зазначає, що Верховний суд у своїй постанові від 28 серпня 2018р. у справі за №804/12763/13-а сформував наступні критерії оцінки реальності господарської операції та її вплив на формування (як в даному випадку) податкового кредиту: Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальних характер, тому позивач не може нести відповідальності за можливі протиправні дії інших юридичних осіб, оскільки вони перебувають поза межами його впливу.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 року у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі Інтерсплав проти України, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Згідно із статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, судова колегія зазначає, що контролюючим органом в акті перевірки не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов`язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що спірні операції позивача відображено у відповідних бухгалтерських документах та зафіксовано в акті перевірки, зокрема, в акті перевірки відсутні будь-які зауваження щодо даних бухгалтерських операцій та достовірності наданих первинних документів. На підтвердження реальності господарських операцій за вказаними договорами суду надано: специфікації, видаткові накладні, платіжні інструкції, податкові накладні тощо.

Враховуючи вищевказане, судова колегія вважає, що первинними документами підтверджується правомірність включення позивачем суми 712 212грн. ПДВ до складу податкового кредиту.

Отже, висновки контролюючого органу про завищення позивачем суми від`ємного значення з податку на додану вартість рядка 19 Декларації у розмірі 712 212грн. за жовтень 2024р. є безпідставними та не знайшли свого підтвердження, у зв`язку із чим, податкове повідомлення-рішення за №8260/15320709 від 25.02.2025р. є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Що стосується податкового повідомлення-рішення №8264/15320709 від 25.02.2025р. про встановлені порушення п.201.1 ст.201 та підпункту г) пункту 198.5 ст.198 ПК України, судова колегія зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що перевіркою було встановлено заниження суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 712 212грн. ПДВ, а тому на думку ГУ ДПС позивач в порушення вимог п.201.1 ст.201 ПК України не зареєстрував в ЄРПН податкові накладні на суму заниження бази оподаткування податком на додану вартість.

На підставі зазначеного, прийняте повідомлення-рішення №8264/15320709 від 25.02.2025р., яким встановлено відсутність складання та реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст.201 ПК України, податкових накладних на суму ПДВ 712 212грн., у зв`язку із чим, накладено штраф у розмірі 3 400грн., є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Судова колегія вважає, що фактично вказане податкове повідомлення рішення є похідним від попереднього, яке вже визнано протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Апеляційний суд вважає, що в даному випадку товариством доведено, що ним придбано роботи та товар у контрагентів в своїй господарській діяльності (за договорами з контрагентами позивач був покупцем та замовником), що підтверджується первинними документами, а тому позивач не повинен був реєструвати податкові накладні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується із судом першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення №8264/15320709 від 25.02.2025р., яким встановлено відсутність складення та реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст.201 ПК України, податкових накладних, є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Що стосується прийняття податкового повідомлення-рішення №8256/15320709 форми «ПС» від 25.02.2025р., то судова колегія виходить з наступного.

Як вбачається із спірного Акту перевірки, що у ньому не наведено обґрунтувань щодо яких саме первинних документів позивач не забезпечив зберігання та обставин, які слугували підставою для прийняття ППР № 8256/15320709 форми «ПС» від 25.02.2025р. та застосування до позивача визначених штрафних (фінансових) санкцій.

Апеляційний суд, що висновки Акту в цій частині є формальними та оскаржуване рішення не містить чіткої підстави його прийняття, що свідчить про його необґрунтованість та протиправність та підлягає скасуванню.

ГУ ДПС в Одеській області під час розгляду справи не доведено порушення позивачем норм податкового законодавства в частині незабезпечення зберігання первинних документів.

Враховуючи вищевказане, судова колегія вважає, що податкове повідомлення-рішення №8256/15320709 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Що стосується посилань податкового органу в апеляційній скарзі на те, що позивачем не було надано будь-яких експлуатаційних дозволів та рішень про державну реєстрацію органу Держпродспоживслужби про відповідність вимогам законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів на кожну окрему потужність та обладнання харчової промисловості, а також до перевірки не було надано Заявки Орендаря - ТОВ «Аквафрост» (як це передбачено договорами Оренди) про необхідність придбання нового обладнання (інвентарю, приладів) для виробництва харчових продуктів, необхідність проведення поточного та капітального ремонту існуючого обладнання (із документальним підтвердженням такої необхідності: акти обстеження, висновки експертиз, матеріали фото- та відео-фіксації тощо), то судова колегія вважає такі посилання необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, проаналізувавши норми законодавства, судова колегія зазначає, що експлуатаційний дозвіл це документ дозвільного характеру, який не містить в собі інформацію про господарські операції, не є первинним бухгалтерським та податковим документом, який використовується в бухгалтерському обліку і пов`язаний з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, а тому не може будь-яким чином впливати на реальність господарської операції позивача з його котрагентами.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що жодним нормативно-правовим актом, зокрема положеннями ПК України та ЗУ «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від 23.12.1997р. №771/97-ВР (як спеціальної норми), податковий орган не наділений повноваженнями здійснювати контроль (перевірку) наявності/відсутності дозвільних документів операторів ринку харчових продуктів.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

У контексті оцінки доводів позовної заяви та апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В доводах апеляційних скарг апелянти посилалися на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скаргах доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2025р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

О.В. Єщенко