Справа № 620/765/26
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 лютого 2026 року Чернігів Справа № 620/765/26

Чернігівській окружний адміністративний суд у складі судді Соломко І.І., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду та заяву представника позивача на заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії.

У позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області" № 2086 від 22 грудня 2025 року в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області по особовому складу № 880 о/с від 26 грудня 2025 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції та поновити її на службі в поліції з 26 грудня 2025 року;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернігівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням з 26 грудня 2025 року по день фактичного виконання рішення суду про її поновлення на службі в поліції.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що за результатами службового розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди відповідачем складений висновок, затверджений начальником ГУНП в Чернігівській області 13.12.2025, який став підставою для прийняття наказу від 22.12.2025 № 2086 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, яке виконано наказом від 26.12.2025 № 880 про звільнення зі служби в поліції з 26.12.2025. Позивач із наказами про застосування та виконання дисциплінарного стягнення не погоджується, мотивуючи їх протиправність тим, що при прийнятті наказів відповідачем не встановлено наявність вини позивача у визначеному порядку, який діяв у стані крайньої необхідності, та звернув увагу суду на неспівмірність застосованого до позивача найтяжкого дисциплінарного стягнення.

Ухвалою від 26.01.2026 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Сторонам публічно правового спору встановлено строки для подання заяв по суті справи.

02.02.2026 представником відповідача подана заява про залишення позову без розгляду, мотивуючи тим, що згідно положень ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України позивач має право звернутися до суду із позовом про оскарження наказів не пізніше 15 днів з дня ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарного відповідальності. У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Представник відповідача зазначає, що строк звернення до суду слід обчислювати із 26.12.2025, оскільки в цей день позивач отримала оскаржувані накази. При цьому до суду позивач звернулась лише 23.01.2026, тобто із пропуском встановленого п`ятнадцятиденного строку, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

03.02.2026 представником позивача подано заяву про залишення без розгляду заяви представника відповідача від 02.02.2026. Вказану заяву мотивує тим, що відповідачем не дотримано положення ч. 8 ст. 18 КАС України щодо обов`язкової форми подання своєї заяви та направлення її копії сторонам по справі, а отже його заява не підлягає розгляду по суті та підлягає залишенню без розгляду по суті. Також вважає, що 15-денний строк звернення до суду у спірних правовідносинах слід обраховувати з дня отримання та ознайомлення з висновком службового розслідування (12.01.2026), оскільки саме він був покладений в основу спірних рішень. При цьому зазначає, що вказаний строк стосується в частині оскарження наказу про дисциплінарне стягнення, в іншій частині позовних вимог строк звернення до суду становить один місяць. Звертає увагу суду, що відповідно до ухвали Чернігівського апеляційного суду від 16.01.2026 у справі № 750/16962/25 до позивача як підозрюваної у кримінальному провадженні було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який є чинним і донині. Тобто, з 17.01.2026 позивач перебуває під вартою. Отже, перебування під вартою під вартою під час проходження або спливу процесуального строку є безумовною, однозначною та поважною підставою для зміщення часу завершення такого строку до моменту звільнення особи з-під варти або ж для поновлення такого строку.

Розглянувши вказані заяви, суд керується такими мотивами.

Щодо доводів представника позивача про порушення відповідачем ч. 8 ст. 18 КАС України.

Так, положеннями абз. 1 ч. 8 ст. 18 КАС України передбачено, що реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі в порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже, вказана норма забезпечує право на використання обох форм як в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) так і в паперовій формі.

Тому вказані доводи представника позивача суд відхиляє як безпідставні.

Щодо строку звернення до суду.

Спір виник у правових відносинах щодо звільнення позивача з публічної служби.

За загальним правилом передбаченим ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України для окремих категорій службовців спеціальними законами можуть встановлюватися інші строки звернення до суду із позовом.

Особливості застосування, виконання та оскарження дисциплінарних стягнень щодо поліцейських унормовані Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII яким затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут містить розділ V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану» (Дисциплінарний статут доповнено розділом V згідно із Законом № 2123-IX від 15.03.2022).

Частиною 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту передбачено право оскаржити застосоване дисциплінарне стягнення у спосіб звернення до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Однак, у разі застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення (абз. 2 ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту).

Відтак враховуючи, що предметом оскарження у цій справі є застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби, строк звернення до суду із позовом про його оскарження становить 15 днів з дня ознайомлення службовця із наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Згідно ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Аналізуючи процедуру застосування та виконання дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби суд зауважує, що цей вид стягнення застосовується та виконується у спосіб прийняття окремих наказів.

Відповідач у своїй заяві стверджує про те, що п`ятнадцятиденний строк звернення до суду у цій справі слід обраховувати від 26.12.2025, оскільки у цей день позивач отримала спірні накази.

Як вже зазначав суд, згідно з ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту, у випадку оскарження дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, строк звернення до суду обчислюється з дня ознайомлення особи з наказом по особовому складу про виконання дисциплінарного стягнення, а не із моменту ознайомлення із наказом про його застосування.

Як видно з доданих до заяви представника відповідача копій спірних наказів, витяг із наказу від 22.12.2025 № 2086 разом з рішенням службового розслідування (не згодна) позивач отримала 23.12.2025, а копію наказу від 26.12.2025 № 880 отримала 26.12.2025, про що свідчать її підписи.

Позовна заява надійшла до суду в системі «Електронний суд» 23.01.2026.

Отже, позивач звернувся до суду на двадцять восьмий день з моменту ознайомлення із наказом про виконання дисциплінарного стягнення, що свідчить про пропуск встановленого ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту п`ятнадцятиденного строку звернення до суду.

Враховуючи наведене, доводи представника відповідача про пропуск строку звернення до суду є обґрунтованими, проте залишенню без розгляду не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд наголошує, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Суд звертає увагу, що згідно з усталеної практики Верховного Суду, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Посилаючись на поважність причин пропуску строку звернення до суду представник позивача зазначає про тривалу відсутність електроенергії за місцем проживання позивача, проте суд такі доводи до уваги не приймає, оскільки до поданої заяви не долучено жодних доказів, які б підтверджували безпосередній вплив відсутності електроенергії в період з моменту отримання оскаржуваних наказів ( 26.12.2025) до моменту звернення до суду з позовом ( 23.01.2026).

Суд звертає увагу на те, що неможливість здійснення процесуальних прав учасником процесу для визнання підстави поважною причиною пропуску процесуального строку має бути реальною. Більше того, саме посилання на перебої та відключення електропостачання не може свідчити про неможливість виконувати процесуальні права та обов`язки вчасно.

Наведене узгоджується і висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 12.12.2025 у справі № 520/24010/23.

Щодо посилань представника позивача на отримання висновку службового розслідування лише 12.01.2026, то суд їх відхиляє, оскільки вказані обставини спростовуються відомостями, вказаними позивачем у наказі від 22.12.2025 № 2086 про отримання рішення службового розслідування (не згодна) 23.12.2025.

Водночас визначаючись щодо поважності причин пропуску позивачем процесуального строку суд встановив, що відповідно до ухвали Чернігівського апеляційного суду від 16.01.2026 до позивача як підозрюваної у кримінальному провадженні було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який є чинним і донині. Відтак, позивач перебувала під вартою з 17.01.2026. Водночас докази поважності причин пропуску строку з 12.01.2026 (сплив 15-денного строку на оскарження спірних наказів) до 17.01.2026 (перебування під вартою) відсутні. Крім того, у прохальній частині поданої заяви представник позивача не просить визнати поважними причини пропуску строку саме за цих обставин.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частиною 1 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Вищенаведені правові положення свідчать про те, що законодавець допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду. При цьому, приписи ст. 123 КАС України передбачають право особи подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведенням поважних причин такого пропуску.

Згідно з вимогами ч. 13 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

З огляду на викладене позивач має право звернутися до суду із заявою (клопотанням) про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій вказати підстави для поновлення строку з наданням доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відтак, позивачу необхідно подати заяву про поновлення строку звернення до суду, оформлену відповідно до вимог ст.ст. 161, 167 КАС України з наданням доказів поважності причин пропуску такого строку.

Керуючись ч. 13 ст. 171, ст.ст. 248, 256 КАС України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача Євдокимова Дмитра Андрійовича про залишення без розгляду заяви представника відповідача від 02.02.2026 відмовити.

У задоволенні заяви представника ГУНП в Чернігівській області про залишення позову без розгляду відмовити.

Позовну заяву залишити без руху.

Запропонувати позивачу у 10- денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя І.І. Соломко