Справа № 520/20813/24
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2026-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Садова М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 р. Справа № 520/20813/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/20813/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якій просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні індексації пенсії позивача із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11, у розмірі 1,14, у розмірі 1,197 та у розмірі 1,0796;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок (індексацію) та виплату пенсії позивача відповідно до частини другої статті 42 Закону України № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 7763,17 грн на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,11 з 01.03.2021 відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 за № 127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році»; на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 з 01.03.2022 відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 за № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році»; на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023 відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 за № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році»; на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 за №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 01.03.2021.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 у справі № 520/20813/24 скасовано.

Ухвалено постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 з 25 січня 2024 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 25 січня 2024 року індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 25 січня 2024 року.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 з 01 березня 2024 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01 березня 2024 року індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 березня 2024 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за період з 01 березня 2021 року по 24 січня 2024 року залишено без розгляду.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю у справі № 520/20813/24, у якій просить: - встановити судовий контроль за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі №520/20813/24; - зобов`язати ГУ ПФУ у Харківській області надати звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі №520/20813/24.

В обґрунтування вказаної вище заяви зазначив, що відповідач повідомив позивача, що внаслідок проведеного перерахунку пенсії на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі № 520/20813/24 розмір пенсії зменшується та є меншим розміру отримуваної позивачем пенсії за віком до виконання рішення суду. За вказаних умов відповідачем запропоновано позивачу відмовитись від виконання рішення суду.

Враховуючи відповідь відповідача щодо виконання рішення суду, позивача фактично повідомлено, що після проведеного перерахунку на виконання постанови у справі №520/20813/24 показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії позивача, становитиме 3764,40 грн. і саме цей показник буде збільшуватись на відповідні коефіцієнти. Натомість на даний час розмір пенсійної виплати позивача визначений з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії у 2020 році 7763,17 грн.

Таким чином, представник позивача вважає, що станом на день подання цієї заяви відповідач взагалі не виконує постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі №520/20813/24. При вирішенні спору судом у постанові встановлено, що розмір пенсії позивача обчислено із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017-2019 роки (7763,17 грн) і суд дійшов до висновку, що відповідач протиправно відмовився проводити перерахунок пенсії позивача відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, установлений Постановою КМУ № 168, починаючи з 25.01.2024, та на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796, установлений Постановою КМУ № 185, починаючи з 01.03.2024, установивши натомість доплату в розмірі 135 грн та по 100 грн відповідно.

Наголошує, що з огляду на встановлені обставини, судом за результатами розгляду справи зобов`язано відповідача здійснити індексацію пенсії позивача з 25.01.2024, 01.03.2024 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії. Водночас індексацію пенсії позивача станом на день подання цієї заяви відповідач не здійснив так, як про це зазначено у судовому рішенні.

Ухвалою суду від 12.09.2025 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі №520/20813/24 протягом шістдесят днів з дня отримання копії даної ухвали.

11.11.2025 надійшов звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

У звіті відповідач зазначає, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнтів 1,197 (з 25.01.2024) та 1,0796 (з 01.03.2024), проте внаслідок такого перерахунку розмір пенсії зменшився (до 3075,33 грн), що є меншим за розмір, який позивач отримував раніше. У зв`язку з цим відповідач прийняв рішення залишити пенсію у раніше встановленому розмірі, про що повідомив позивача та його представника листами від 24.04.2025, 19.05.2025 та 24.09.2025, а також запропонував позивачу відмовитися від примусового виконання судового рішення.

Представник позивача Гладуша О. Д. подав заяву, в якій не погоджується зі звітом, зазначає про протиправність дій відповідача вчиненими на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі №520/20813/24, які полягають у здійсненні індексації пенсії позивача із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у розмірі 1,0796. Неналежне виконання рішення суду полягає у тому, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі №520/20813/24 відповідач здійснює позивачу перерахунок (індексацію) пенсії із застосовуванням показника середньої заробітної плати для призначення пенсій у 2017 році (за 2014-2016 роки), а не показник , з якого позивачу здійснено призначення пенсії (за 2017-2019 роки). Тобто, замість показника у розмірі 7763,17 грн відповідач застосовує 3764,40 грн. Проте, саме шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 7763,17 грн на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 згідно з Постановою КМУ № 168, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 згідно з Постановою КМУ № 185, пенсія буде збільшуватись.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 затверджено звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі № 520/20813/24 за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погодившись з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2025, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на безпідставність, необґрунтованість та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 та прийняти нове судове рішення, яким: -встановити судовий контроль за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі №520/20813/24. Зобов`язати ГУ ПФУ у Харківській області надати звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі №520/20813/24 у 10-денний строк з моменту отримання відповідної ухвали суду.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, заявник указує, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі № 520/20813/24 зобов`язано ГУ ПФУ у Харківській області здійснити індексацію пенсії позивача з 25.01.2024, 01.03.2024 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії. Всупереч такому рішенню відповідач самостійно, грубо порушуючи спосіб виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі № 520/20813/24, не здійснює виплату позивачу пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії 7763,17 грн. Суд першої інстанції встановив, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 відповідач індексує показник середньої заробітної плати за три календарні роки (2014 - 2016) - 3764,40 грн. Водночас саме такі дії і були визнані постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 протиправними, адже індексуватись має показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року зверненням за призначення пенсії (у цій справі має індексуватись саме показник 7763,17 грн на коефіцієнти 1,197 та 1,0796).

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції установлено, що постаново Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 25 січня 2024 року індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 25 січня 2024 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01 березня 2024 року індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 березня 2024 року.

У поданому відповідачем звіті заначено, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 по справі №520/20813/24 відділом перерахунків пенсій №3 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії відповідно до постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 по справі № 520/20813/24 та залишити пенсію у попередньому розмірі. Листом № 2000-0309-8/144272 від 24.09.2025 ОСОБА_1 повідомлено про надходження постанов про відкриття виконавчого провадження та запропоновано звернутися до суду із заявою про відмову від примусового виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 по справі № 520/20813/24. Таким чином, на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 по справі №520/20813/24 проведено перерахунок пенсії з 25.01.2024 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, внаслідок якого розмір пенсії зменшується. З 25.01.2024 розмір пенсії розраховано із застосуванням коефіцієнту у розмірі 1,197 та становить 3075,33 грн. З 01.03.2024 залишено розмір пенсії станом на 25.01.2024- 3075,33 грн., оскільки при застосуванні коефіцієнту 1,0796, розмір пенсії зменшується. З 01.03.2025 пенсія виплачується згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат і додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» у розмірі 6089,06 грн.

Позивач, уважаючи, що наявний беззаперечний факт того, що рішення за цією адміністративною справою суб`єктом владних повноважень не виконується, звернувся до суду із заявою у порядку ст. 382 КАС України.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 20.11.2025, суд першої інстанції виходив з того, що поданий звіт містить виклад вжитих відповідачем заходів (проведення перерахунку, розрахунок розміру пенсії після застосування коефіцієнтів, прийняття рішення про залишення пенсії у попередньому розмірі, повідомлення позивача), додано копії відповідних документів (рішення відділу перерахунків, листів позивачу). Отже, звіт відповідає вимогам закону за формою та змістом.

Суд зазначив, що питання про те, чи є виконання рішення суду належним (тобто чи правильно пенсійний фонд визначив базовий показник середньої зарплати 3764,40 грн чи 7763,17 грн), не є предметом провадження за ст. 382 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи у цій частині, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Згідно зі статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

19.12.2024 набрав чинності Закон України від 21.11.2024 за №4094-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень (далі також - Закон №4094-ІХ), яким статтю 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено у новій редакції та доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення (ч. 3 ст. 382-3 КАС України).

Зі змісту поданого звіту убачається, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі № 520/20813/24 Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснило позивачу перерахунок та виплату пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та 1,0796, шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 (3764,40 грн) на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пунктом 4 Порядку №124.

Водночас, як неодноразово зазначав сам відповідач та вбачається з матеріалів справи(т. 1 а.с. 22-28, 135), позивачу було призначено пенсію в 2020 році та при обчисленні розміру пенсії позивача при її призначенні відповідачем був врахований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2017-2019 роки., в розмірі 7763,17 гривень.

При цьому, відповідачем на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 у розрахунку заробітку для обчислення (т. 1 а.с. 159) застосував середній заробіток за попередні року: 3764,40 за (2014-2016 роки).

Вказані дії відповідача, на думку колегії суддів, суперечать мотивувальній частині постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 в якій зазначено, що при проведенні перерахунку пенсій, призначених у 2020 - 2024 роках згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з щорічною індексацією, збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, як це передбачено частиною другою статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Застосуванню також підлягають відповідні Постанови Кабінету Міністрів України «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» від 22 лютого 2021 року № 127, «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16 лютого 2022 року № 118, «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24 лютого 2023 року № 168, «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» від 23.02.2024 за №185.

Так, судом зобов`язано ГУ ПФУ у Харківській області здійснити індексацію пенсії позивача з 25.01.2024, 01.03.2024 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії.

Як встановлено судовим розглядом, при первинному обчисленні пенсії позивача у 2020 році відповідно до частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка передбачає врахування середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за пенсією (2017-2019 роки).

Всупереч судовому рішенню у даній справі відповідач самостійно, порушуючи спосіб виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі № 520/20813/24, не здійснює виплату позивачу пенсії з урахуванням встановлено при призначенні пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії 7763,17 грн.

Колегія суддів наголошує, що оскільки пенсія позивача була призначена у 2020 році, до неї не застосовується Порядок № 124 у частині базового показника 3764,40 грн, зазначені дії пенсійного органу прямо суперечать мотивувальній частині постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025. Натомість базовим для перерахунку має бути показник, який використовувався при первинному обчисленні пенсії, тобто 7763,17 грн.

У мотивувальній частині постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 колегія суддів указала, що з метою забезпечення ефективної реалізації права громадян на перерахунок їх пенсії Кабінетом Міністрів України 20 лютого 2019 року видано постанову № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», якою, серед іншого, затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 124).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.

При цьому, кожен наступний перерахунок у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (т. 1, а.с. 136-137).

Колегія суддів звертає увагу відповідача на те, що рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин (ч.1 ст.246 КАС України).

Отже, резолютивна частина рішення не може бути виконана без урахування мотивувальної його частини.

Враховуючи висновки, яких дійшла колегія суддів у цій справі, розглянувши звіт відповідача і приєднані до нього документи, зазначає, що перерахунок пенсії позивача з 25.01.2024 та з 01.03.2024 був здійснений без урахування висновків суду про те, що кожен наступний перерахунок у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

З наведеного вище колегія суддів робить висновок про те, що відповідач не виконав рішення суду.

З огляду на викладене, колегія суддів наголошує, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для затвердження звіту, поданого на виконання рішення суду у справі.

Окрім того, судом першої інстанції взагалі не надано оцінку твердженням відповідача про те, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі № 520/20813/24 розмір пенсії зменшується та є меншим розміру отримуваної позивачем пенсії за віком до виконання рішення суду.

Колегія суддів зазначає, що основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що спір щодо правильності обраного органом ПФУ базового показника середньої зарплати для індексації (2017 чи 2019 рік) є новим матеріальним спором, оскільки такий висновок суперечить резолютивній частині постанови від 27.01.2025 , яка прямо зобов`язує відповідача провести індексацію до "показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії", а цей показник при призначенні пенсії становить 7763, 17, тому повторно звертатись до відповідача із аналогічними позовними вимогами немає підстав.

Отже, колегія суддів констатує, що рішення суду наразі залишається невиконаним, проте зазначене залишилося поза увагою суду першої інстанції з мотивів, що відповідачем вжиті відповідні дії, спрямовані на фактичне виконання рішення у справі № 520/20813/24 та спір щодо правильності обраного органом ПФУ базового показника середньої заробітної плати для індексації (2017 чи 2019 рік) є новим матеріальним спором.

За змістом ч.1 ст.382 КАС України саме суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати звіт.

Отже, вирішивши у такий спосіб заяву представника позивача, суд першої інстанції не забезпечив належного судового контролю за виконанням судового рішення, не здійснив її належного та всебічного розгляду, не дослідив подані відповідачем протоколи перерахунку пенсії позивача.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, не дотримався норм процесуального права в частині забезпечення належного розгляду заяви в порядку ст.382 КАС України, не врахував вказаних апеляційним судом обставин та дійшов передчасного висновку про затвердження звіту про виконання рішення.

Щодо вимог апеляційної скарги про зобов`язання судом апеляційної інстанції пенсійного органу надати звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі №520/20813/24, колегія суддів наголошує, що такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки в розрізі приписів ст.382 КАС України саме суд першої інстанції наділений повноваженнями, які вказані в ч.1 згаданої статті щодо ухвалення рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви в порядку ст.382 КАС України, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. ст. 243, 250, 312, 315, 320, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 по справі № 520/20813/24 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий