Справа № 320/30421/25
Суддя: Войтович І. І.
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

04 лютого 2026 року Справа 320/30421/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І. І., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАМАНТ ТРЕЙД" до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ТОВ "ДІАМАНТ ТРЕЙД" з позовом до Головного управління ДПС у місті Києві , в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП - 44116011), № 643/26-15-04-16-12 від 17.10.2024 року про виключення з реєстру платників єдиного податку ТОВ «ДІАМАНТ ТРЕЙД» ();

- зобов?язати Головне управління ДПС у місті Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП - 44116011), поновити реєстрацію ТОВ «ДІАМАНТ ТРЕЙД» () в реєстрі платників єдиного податку як платника єдиного податку третьої групи зі ставкою податку 5 відсотків з 01 жовтня 2024 року шляхом включення до реєстру платників єдиного податку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 позов було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. 122 КАС України.

Разом з тим, 07.07.2025 до відділу діловодства суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.01.2025 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Разом з тим, 02.02.2026 до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову в якій представник просить суд:

- зупинити дію рішення Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 44116011), № 643/26-15-04-16-12 від 17.10.2024 року про виключення з реєстру платників єдиного податку ТОВ «ДІАМАНТ ТРЕЙД» (), до набрання законної сили рішенням суду по цій справі.

Обґрунтовуючи заву про забезпечення позову представник позивача вказує, що у випадку анулювання реєстрації платником єдиного податку суб`єкт господарювання не може бути платником цього податку із дати вилучення з відповідного Реєстру. Анулювання реєстрації платником єдиного податку передбачає собою перехід платника податків на загальну систему оподаткування. У свою чергу, платник податку, починаючи з дати анулювання реєстрації платником єдиного податку, та у разі, якщо за рішенням суду скасовано анулювання реєстрації такого платника, до дати прийняття такого рішення втрачає право перебувати на спрощеній системі оподаткування, тому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку з невідворотністю спричиняє виникнення низки негативних (несприятливих), для такого платника, юридичних наслідків.

Представник вказує, що спірне рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку є підставою для ПДВ-наслідків після анулювання статусу платника єдиного податку, також враховуючи надання позивачем своїм абонентам протягом останніх 9 календарних місяців 2024 року послуг на загальну суму, що сукупно перевищує 1 000 000 гривень (без урахування ПДВ), за 1 квартал 2024 року, півріччя 2024 року, за 9 місяців 2024 року (загальна суму доходу за 9 місяців 2024 року склала 6 151 111,99 грн. (графи 1 у податковій декларації платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи) після анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку виникає невідворотна необхідність здійснити обов`язкову реєстрацію платником ПДВ згідно положень п.183.4. ст.183 ПКУ: «У разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом…».

Наголошує на тому, що спірне рішення зокрема призведе до збільшення податкового навантаження на 20% від всієї суми прибутку (п.п.а) п.193.1. ст.193ПКУ), оскільки основні витрати полягають у сплаті вартості послуг на адресу контрагентів, які не мають статусу платників ПДВ, та у виплаті заробітної плати співробітникам, що не надає права на отримання податкового кредиту з ПДВ та призведе до прямого навантаження ПДВ у розмірі 20 відсотків від всієї суми доходу, що порівняно із сплатою Єдиного податку у розмірі 5 відсотків від суми доходу, викликає у позивача додаткове навантаження у розмірі 15 відсотків від всієї суми доходів, та призведе до низки інших податкових зобов`язань, необхідності здійснювати більш складний податковий облік та пов`язані з ним аспекти.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За приписами частини 2 статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 28.03.2018 у справі №800/521/17 позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

Крім того, очевидні ознаки протиправності рішення, дій бездіяльності та порушення ними прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що рішення, дії, бездіяльність відповідача явно суперечать вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушують права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності дій відповідача та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивача до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Судом встановлено, що підставою для прийняття спірного рішенням про виключення з реєстру платників єдиного податку від 17.10.2024 № 643/26-15-04-16-12 ТОВ "ДІАМАНТ ТРЕЙД" стало здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно правових форм господарювання абзац 3 п. 299.10 ст. 299 Кодексу та абзац 5 п. 298,2 ст. 298 Кодексу.

Суд звертає увагу, що відповідно до приписів ст. 299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Таким чином прийняте рішення податкового органу позбавляє позивача права бути платником єдиного податку третьої груп, та надає право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Таким чином, забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення ГУ ДПС України в м. Києві № 643/26-15-04-16-12 від 17.10.2024 року про виключення з реєстру платників єдиного податку ТОВ «ДІАМАНТ ТРЕЙД» в даному випадку фактично призводить до вирішення позовних вимог до розгляду справи по суті судом.

Суд не заперечує стосовного того, що забезпечення позову шляхом зупинення дії спірного рішення може убезпечити позивача від можливого понесення ним збитків, настання майнових втрат, нанесення шкоди тощо.

Однак варто врахувати, що такі обставини підлягають доведенню на стадії розгляду справи по суті спору у встановленому процесуальним законом порядку, а не під час вирішення питання про забезпечення позову. Ці обставини не визначені нормами статті 150 КАС України як безумовні підстави для забезпечення позову.

У контексті вказаного, суд звертає увагу на правові позиції Верховного Суду у постановах від 20.03.2019 року у справі №826/14951/18, від 30.09.2021 року у справі №160/7358/21 та у справах №640/23179/19, №460/549/20, №826/16216/18, за змістом яких господарська діяльність передбачає ведення такої діяльності на власний ризик, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше й у разі оскарження відповідного акту суб`єкта владних повноважень, особа має право разом з іншими позовними вимогами заявити вимоги про відшкодування спричиненої таким актом шкоди.

У згаданих провадженнях Верховний Суд відхилив доводи стосовно можливого нанесення суб`єкту господарювання майнової шкоди як підстави для забезпечення позову і обставини, які ускладнюють чи унеможливлюють ефективний захист чи поновлення порушених прав та інтересів, зазначивши, що безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Водночас, зазначені позивачем доводи щодо ускладнення податкових зобов`язань та необхідності здійснювати більш складний податковий облік також не дають суду підстав для вжиття заходів забезпечення позову, що передбачені статтею 150 КАС України, оскільки заявник жодним чином не позбавлений права здійснювати господарську діяльність.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 18 жовтня 2018 року у справі № 808/2432/18, від 15 серпня 2019 року у справі № 840/3275/18, від 01 жовтня 2019 року, від 21 листопада 2019 року у справі № 420/1065/19, від 21 січня 2021 року у справі №420/4262/19.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову є такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Копію ухвали надіслати (видати) сторонам (їх представникам).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання (підписання).

Суддя Войтович І. І.