Справа № 400/11399/24
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2026-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 р. № 400/11399/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008,
провизнання дій, бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач), в якій просить суд:

- Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо неврахування з 02.01.2022 року по 31.05.2023 рік для обчислення моєї, ОСОБА_1 , пенсії заробітної плати (доходу) за період з 01.12.1991 року по 30.11.1996 рік, відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок моєї, ОСОБА_1 , пенсії за період з 02.01.2022 року по 31.05.2023 рік із врахуванням заробітної плати (доходу) за період з 01.12.1991 року по 30.11.1996 рік, відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», здійснивши виплату недонарахованих коштів з врахуванням раніше отриманих сум пенсії.

- Визнати протиправною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не проведення підвищення розміру моєї, ОСОБА_1 , пенсії у зв`язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом з 01.07.2022 по 30.11.2022 у розмірі 2027 грн.; з 01.12.2022 по 31.12.2022 у розмірі 2093 грн.; з 01.01.2023 по 31.12.2023 у розмірі 2093 грн., з 01.01.2024 по 31.12.2024 у розмірі 2361 грн. у відповідності до абзацу другого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок моєї, ОСОБА_1 , пенсії у зв`язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом з 01.07.2022 по 30.11.2022 у розмірі 2027 грн.; з 01.12.2022 по 31.12.2022 у розмірі 2093 грн.; з 01.01.2023 по 31.12.2023 у розмірі 2093 грн., з 01.01.2024 по 31.12.2024 у розмірі 2361 грн. у відповідності до абзацу другого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

- Визнати протиправними бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо непроведення індексації моєї, ОСОБА_1 , пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 з 1 березня 2023 року та із застосуванням коефіцієнта збільшення та 1,0796 з 1 березня 2024 р. відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 01.03.2023 індексацію моєї, ОСОБА_1 , пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у зв`язку зі вказаним провести перерахунок і виплату мені пенсії починаючи з 01.03.2023 відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»..

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 01.03.2024 індексацію моєї, ОСОБА_1 , пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії (за 2019-2021 роки), у розмірі 1,0796 та у зв`язку зі вказаним провести перерахунок і виплату мені пенсії починаючи з 01.03.2024 відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

- Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на мою, ОСОБА_1 , користь моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому призначено пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.09.2022 року. На переконання позивача, відповідач не здійснив йому індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197, 1,0796 , а також з не здійснив перерахунок доплати за понаднормовий час за ч.1 ст.28 Закону № 1058-ГУ від розміру прожиткового мінімуму для осіб, втратили працездатність починаючи з 02.01.2022 року та не провів індексацію пенсії з 1 березня 2023 року з урахуванням коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у відповідності до ст.42 Закону № 1058-ГУ.

Листом від 13.05.2024 року №8185-7168/4-02/8-1400/24 відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою від 09.12.2024 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/11399/24 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

26.12.2024 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що позивач отримує пенсію за віком з 01.09.2022 року і при обчислені середньомісячної заробітної плати було взято показник середньої заробітної плати за три минулі роки.

До заяви про призначення пенсії Позивачем були надані довідки № 263 від 12.01.2022 та № 320 від 24.01.2022 за період протягом вересня 1982-січня 1987 років, виданих ТОВ Вознесенська Агропромтехніка, №1 від 12.01.2022 за період з 01.04.1986 по 31.08.1986, видана ТОВ Вознесенський Спецагропромтранс та № ЧЗ86/07-04-05 від 18.08.2021 за період з 01.01.1987 по 31.12.2002, видана Архівним відділом Вознесенської міської ради. Перевірка довідок про заробітну плату була проведена у другій декаді травня 2023 року.

За результатами перевірки первинних документів, на підставі яких видавались зазначені довідки про заробітну плату, було прийнято рішення щодо розрахунку розміру пенсії з урахуванням наданих довідок про заробітну плату .

Для розрахунку пенсії позивача враховано заробітну плату згідно з даними індивідуальних відомостей про застраховану особу з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з липня 2000 року по листопад 2020 року. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати становить 0,80672.

Відповідно до ст. 42 ч. 3, ч. 4 зазначено, що з 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності. У разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. Після призначення пенсії позивач продовжив працювати як підприємець.

Також до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано період, за який відсутня сплата страхових внесків (відповідно до пункту 14-5.1, пункту14-5 розділу Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування для фізичних осіб, які обрали спрощену систему оподаткування та які не сплачували страхові внески на підставі пункту 9-10.1 розділу VШ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) з 01.03.2020 по 31.05.2020 та з 01.12.2020 по 31.05.2021 (ФОП карантин).

З 12.03.2001 позивачу призначено пенсію по інвалідності, відповідно до Закону № 1058, з 22.09.2022 переведено на пенсію за віком, відповідно до Закону № 1058.

При переведені на пенсію за віком для розрахунку пенсії заробітна плата визначена з розрахунку показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з призначенням пенсії, тобто за 2019-2021 роки.

Відповідно до пункту 10 Постанови № 168 у разі коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.

Згідно пункту 3 Постанови № 185 у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.

З 01.03.2023 автоматично проведено індексацію заробітної плати відповідно до Постанови № 168, а саме - встановлено щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100 грн.

З 01.03.2024 автоматично проведено індексацію заробітної плати відповідно до Постанови № 185, а саме - встановлено щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100 грн

Отже, позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню з огляду на їх необґрунтованість. Одночасно, дії Відповідача вважаємо таким, що в повному обсязі відповідають нормам чинного законодавства. Пенсія позивача розрахована на підставі норм чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 22.09.2022 року.

Для обчислення розміру пенсії позивача при її призначенні відповідачем був врахований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2019-2021 рр., в розмірі 10 846,37 грн.

Позивач звернувся до відповідача з заявою щодо перерахунку йому пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення його пенсії на коефіцієнти підвищення 1,197, 1,0796, визначені Постановою № 168, Постановою № 185, відповідно, з урахуванням положень частини другої статті 42 Закону № 1058-IV.

Відповідач листом повідомив позивача про відсутність підстав для здійснення індексації її пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115, з огляду на те, що йому призначено пенсію за віком згідно із Законом № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати за три попередні роки, які передують року звернення, за 2019-2021 рр. в розмірі 10 846,37 грн., який є більшим за розміри показників середньої заробітної плати, які підлягають застосуванню при проведенні перерахунку пенсії з урахуванням її індексації відповідно до Порядку № 124, а саме: 7 994,47 грн. (з 01.03.24 р.), тому відповідно до пункту 6 № 768 проведено перерахунок пенсії та встановлено щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100 грн.

Не погодившись із вказаною відмовою відповідача щодо перерахунку пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно із статтею 1 Закону № 1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 5 ст.45 Закону № 1058-ГУ передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Згідно з пунктом 4.2 вказаного Порядку (у редакції на час подання заяви про призначення мені пенсії за віком) при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника); реєструє заяву, перевіряє зміст і належне

оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу.

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

Пунктом 4.3 розділу IV Порядку визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Судом встановлено, що разом з заявою про призначення пенсії відповідачу було надано довідки, видані архівним відділом Вознесенської міської ради, в тому числі - і довідка за №4386/07 04-05 від 18.08.2021 року. У цій довідці, крім помісячних розмірів заробітної плати за період з 01.01.1987 року по 31.12.1994 року, зазначається про те, що підставою надання інформації про отримувану мною заробітну плату слугували дані особових рахунків, наявні в архівних справах.

Як зазначає відповідач, у цій довідці ним виявлено розбіжність сум за грудень 1988 року та жовтень 1990 року та вказує, що у зв`язку з виявленими розбіжністю архівним відділом Вознесенської міської ради було видано нову довідку від 01.05.2023 року №156/07-04-05, з урахуванням якої і було проведено перерахунок моєї пенсії з більшого заробітку з 01.06.2023 року на підставі заяви позивача від 18.05.2023 року.

Однак, позивач не несе відповідальність за допущені архівною установою неточності при складанні цієї архівної довідки оскільки не мав змоги виявити ці розбіжності на момент її отримання та подання до органу ПФУ.

Відповідач призначив та проводив перевірку довідок про заробітну плату, наданих йому 26 січня 2022 року позивачем разом з заявою про призначення пенсії лише після звернення позивача - у травні 2023 року, тобто- поза межами строку, встановленого ч.5 ст.45 Закону України № 1058-ГУ та пункту 4.3 розділу IV Порядку №22-1.

При цьому, право особи на гарантоване Конституцією і законами України пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від дотримання відповідальною особою правильності заповнення довідок про заробітну плату та належне зберігання архівної документації, оскільки трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами довідок про заробітну плату, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку їх заповнення.

Натомість, згідно із частиною третьою статті 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Пенсійний орган, у визначений Законом № 1058-ГУ строк, у випадку виявлення помилок, або неточностей у заповненні довідок про заробітну плату, має право звернутись до підприємств, організацій і окремих осіб, на яких працювала особа, що звернулась із заявою про призначення пенсії, із запитом про витребування відповідних документів, необхідних для визначення права на пенсію.

Виявлені відповідачем розбіжності сум за грудень 1988 року та жовтень 1990 року у довідці за № 4386/07-04-05 від 18.08.2021 року, яка була видана архівним відділом Вознесенської міської ради за період з 01.01.1987 по 31.12.1994 року жодним чином не впливали на перерахунок пенсії з дати її призначення - з 02.01.2022 року, оскільки для перерахунку пенсії відповідач обрав заробітну плату за період з 01.12.1991 року по 30.11.1996 року.

Відтак, надання архівним відділом Вознесенської міської ради на вимогу відповідача нової довідки від 01.05.2023 року №156/07-04-05 не повинно впливати на дату, з якої орган ПФУ повинен був здійснити нарахування/перерахунок пенсії позивачу за віком. Аналогічно, перерахунок пенсії з дня настання права (з 02.01.2022 року) не може залежати від подання заяви про перерахунок пенсії від 18.05.2023 року, оскільки архівна довідка за №4386/07-04-05 від 18.08.2021 року, яка була уточнена відповідачем шляхом, витребування відповідачем з архівного відділу Вознесенської міської ради нової довідки від 01.05.2023 року №156/07-04-05 була подана позивачем одночасно з заявою про призначення пенсії за віком 26.01.2022 року.

Тому суд приходить до висновку, що відповідач повинен був здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком з урахуванням архівної довідки за №4386/07-04-05 від 18.08.2021, уточненої новою довідкою від 01.05.2023 року №156/07-04-05 з дати набуття права на пенсію відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону № 1058-ІУ.

Відповідно до абзацу другого ч.1 ст.28 Закону № 1058-ГУ за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Згідно з абзацом першим цієї статті мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

При цьому розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність шорічно визначається законом і складає: З 1 січня 2022 року по 30.06.2022 1934 грн. з 01.07.2022 по 30.11.2022 2027 грн. з 01.12.2022 по 31.12.2022 2093 грн. з 01.01.2023 по 31.12.2023 2093 грн. з 01.01.2024 по 31.12.2024 2361 грн.

Відтак, доплата за понаднормовий стаж за 4 роки повинна складати :з 1 січня 2022 року по 30.06.2022 - 77,36 грн(1934 х 1% х 4роки); з 01.07.2022 по 30.11.2022 - 81,08 грн( 2027 х 1% х 4 роки); з 01.12.2022 по 31.12.2022 - 83,72 грн (2093 х 1% х 4 роки); з 01.01.2023 по 31.12.2023 - 83,72 грн (2093 х 1% х 4 роки); з 01.01.2024 по 31.12.2024 - 94,44 грн (2361 х 1% х 4 роки).

Зміст протоколів призначення/перерахунку пенсії свідчить, що відповідач щомісячно виплачував надбавку за понаднормовий стаж (4 роки) у сумі 77,36 грн. в порушення абзацу другого ч.1 ст.28 Закону № 1058-ІУ у розмірі 1% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом на день призначення пенсії - 1934 грн., не переглядав розмір надбавки у зв`язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відмовляючи позивачу у цій частині у перерахунку надбавки за понаднормовий стаж у зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідач послався на ч.3 ст.42 Закону № 1058-ІУ та зазначив, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Пославшись на дану норму Закону відповідач дійшов висновку, що оскільки позивач є приватним підприємцем (працюючою особою) то підстави для проведення перерахунку пенсії у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відсутні.

Однак, суд не погоджується з таким висновком відповідача, та вказує стаття 42 Закону № 1058 передбачає право на перерахунок пенсії якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати. У цьому випадку перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.(ч.4 ст.42).

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії. У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Відповідно до ст.1 Закону №1058 працюючий пенсіонер - особа, якій призначено пенсію та яка є застрахованою відповідно до пунктів 1-7, 11-13 частини першої статті 11 цього Закону.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 2464-1 застрахована особа це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону № 2464-1 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону № 2464-1 для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування базою нарахування єдиного внеску є суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Водночас, частиною 4 статті 4 Закону № 2464-1 передбачено, що особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.24 Закону № 1058-ГУ страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Аналіз вище наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що у розумінні Закону № 1058-ГУ позивач не є працюючою особою, або особою, яка провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки звільнений від його сплати та, відповідно, період підприємницької діяльності без сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не зараховується до страхового стажу( 24 місяці після призначення пенсії), який дає право на перерахунок пенсії.

Відтак, на відміну від працюючих пенсіонерів, яким органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії, найбільш вигідних умовах(абзац п`ятий ч.4 ст.42), тобто, з урахуванням стажу, набутого після призначення пенсії шляхом збільшення коефіцієнту страхового стаж внаслідок чого розмір їх пенсій збільшується.

Обмеження, встановлені ч.3 ст.42 Закону № 1058-ГУ щодо підвищення розміру пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону розповсюджується на пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) і є застрахованими особами.

Водночас, застосування до позивача обмеження за ч.3 ст.42 Закону № 1058-ГУ що перерахунку надбавки за понаднормовий стаж за через кваліфікацію позивача як працюючої особи є дискримінацією у праві на соціальний захист за ознакою зайнятості, що прямо заборонено статте. 24 Конституції України, якою визначено, щ громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками

Конституційний Суд України у своїх рішеннях також зазначав, що "зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист" (абзац восьмий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи. Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (така позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 23.05.2019 у справі № 910/5098/18, від 18.03.2019 у справі №910/5244/18, від 20.03.2019 у справі №910/7715/18, від 18.04.2019 у справі №910/5105/18, від 12.03.2019 у справі № 913/204/18). Така ж правова позиція підтримана у постанові Верховного Суду від 10 березня 2020 року у справі №160/1088/19.

Щодо нарахування індексації, суд повідомляє наступне.

У ч.2 ст.42 Закону № 1058-IV передбачено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Відповідно до пункту 4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

У зв`язку із необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсії та кола осіб, яким пенсії індексуються, 15.02.2022 було прийнято Закон України № 2040-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства» (далі - Закон № 2040-IX), яким, зокрема, частину п`яту статті 2 Закону № 1282-XII було викладено в новій редакції.

Так, частиною п`ятою статті 2 Закону № 1282-XII в редакції Закону № 2040-IX визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців 2 і 3 частини другої статті 42 Закону №1058-IV.

На виконання вимог статті 42 Закону №1058-IV Кабінет Міністрів України 20.02.2019 затвердив Порядок №124, яким визначив механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Відповідно до пункту 4 Порядку №124 коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається за такою формулою:

К= ((ЗСЦ + ЗСЗ) х 50% / 100%) + 1,

де ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках);

ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою:

ЗСЗ = Псзп (1) : Псзп (2) х 100% - 100%,

де Псзп (1) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення;

Псзп (2) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку.

Перерахунок пенсій, відповідно до цього Порядку, проводиться щороку з 1 березня.

Отже, з 2019 року Порядком №124 з метою визначення механізму проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески впроваджено, зокрема, формулу обчислення коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Згідно із пунктом 5 Порядку №124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 на коефіцієнт, визначений згідно із абзацом першим пункту 4 цього Порядку.

Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Пенсії, які призначені відповідно до Закону №1058-IV та розмір яких не підвищено відповідно до пункту 4 цього Порядку, абзаців першого, другого цього пункту, з урахуванням абзаців першого, третього частини першої, частини другої статті 28, абзацу другого пункту 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» (Офіційний вісник України, 2008 р., № 25, ст.785), щороку підвищуються за рішенням Кабінету Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. Підвищення встановлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, і враховується під час подальших перерахунків пенсії.

Відповідно до пункту 6 Порядку №124 під час перерахунку пенсій відповідно до цього Порядку враховуються суми доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, суми індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законодавством). Якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, пенсія перераховується під час наступного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Тобто, запровадивши механізм щорічної індексації пенсій, зокрема, особам, пенсія яким призначена за Законом №1058-IV, для сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування, держава взяла на себе зобов`язання забезпечити підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням нового уніфікованого механізму через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, і який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим, та підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів, незалежно від умов, з якими Закон № 1282-ХІІ пов`язував підстави для проведення індексації доходів, зокрема, пенсій.

Разом з тим, пунктом 5 Порядку №124 визначено базовий показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, а саме: станом на 01.10.2017 (3764,40 грн) до якого застосовується коефіцієнт, визначений за формулою, наведеною в абзаці першому пункту 4 цього Порядку і в цій частині положення Порядку №124 суперечать статті 42 Закону № 1058-ІV з огляду на таке.

Як вже було зазначено вище, відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-ІV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Так, відповідно до статті 27 Закону України № 1058-ІУ розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп?х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

При цьому, частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, розмір пенсії за віком визначається для кожного пенсіонера індивідуально і залежить від набутого ним страхового стажу, отримуваної заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески та, зокрема, показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

З метою забезпечення у 2022 - 2025 роках проведення індексації пенсій для підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів Кабінет Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України визначив такі розміри коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, зокрема:

у 2022 році - 1,14 згідно з постановою №118.

у 2023 році - 1,197 згідно із постановою №168;

у 2024 році - 1,0796 згідно з постановою №185;

у 2025 році - 1,115 згідно з постановою № 209.

Таким чином, індексація пенсій у 2023-2025 роках повинна проводитись відповідно до постанови №168, постанови №185, постанови №209, Порядку №124 та з урахуванням приписів частини другої статті 42 Закону № 1058-IV шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення 1,197, 1,0796, 1,115 відповідно.

Застосовуючи наведені вище норми права, суд констатує, що ГУ ПФУ, здійснюючи в 2022-2023 роках перерахунок пенсії позивача на підставі частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, встановивши йому щомісячні доплати до пенсії в розмірі 100,00 грн, замість застосування коефіцієнтів збільшення 1,197, 1,0796, до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивача, діяло не у відповідності до вимог чинного законодавства.

Тобто індексація пенсії позивача не проведена шляхом збільшення показника середньої заробітної плати по Україні, який враховується для обчислення його пенсії навіть після того як складова пенсії "коефіцієнт заробітної плати" став більше нуля. Індексація проведена за тим самим механізмом, який був встановлений до пенсії позивача, обчисленої в нульовому розмірі.

З метою поновлення порушеного права позивача на отримання пенсії у належному розмірі слід визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні індексації пенсії позивачу із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, у розмірі 1,0796.

Отже, відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок пенсії позивача, застосовуючи коефіцієнти показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення йому пенсії (10846,37 грн) - на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023 року, у розмірі 1, 0796 з 01.03.2024 року.

Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 13.01.2025 року у справі №160/28752/23, від 27.01.2025 року у справах №№200/422/24, 620/7211/24, від 28.01.2025 року у справах №№120/1483/24, 400/4663/24, від 20.02.2025 року у справі №560/12058/24.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 50 000 грн. Позивач зазначає, що несправедливе поводження відповідача з приводу обрахунку пенсії позивача викликає занепокоєння і роздротування змушує позивача звертатися з запитами розбиратися з допущеними помилками відповідача

Відповідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу

місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2 даної статті визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.п. 5, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто, необхідними передумовами для відшкодування моральної шкоди є наявність сукупності обов`язкових елементів: протиправність діяння заподіювача шкоди; наявність моральної шкоди; причинний зв`язок між протиправними діями та самою шкодою; вина заподіювача шкоди. Відсутність хоча б одного обов`язкового елемента унеможливлює вирішення питання відшкодування моральної шкоди.

Проте, суд вважає, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявність моральної шкоди тому вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 грн. задоволенню не підлягають.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,549) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо неврахування з 02.01.2022 року по 31.05.2023 рік для обчислення ОСОБА_1 , пенсії заробітної плати (доходу) за період з 01.12.1991 року по 30.11.1996 рік, відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 , пенсії за період з 02.01.2022 року по 31.05.2023 рік із врахуванням заробітної плати (доходу) за період з 01.12.1991 року по 30.11.1996 рік, відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», здійснивши виплату недонарахованих коштів з врахуванням раніше отриманих сум пенсії.

4. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не проведення підвищення розміру ОСОБА_1 , пенсії у зв`язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом з 01.07.2022 по 30.11.2022 у розмірі 2027 грн.; з 01.12.2022 по 31.12.2022 у розмірі 2093 грн.; з 01.01.2023 по 31.12.2023 у розмірі 2093 грн., з 01.01.2024 по 31.12.2024 у розмірі 2361 грн. у відповідності до абзацу другого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 , пенсії у зв`язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом з 01.07.2022 по 30.11.2022 у розмірі 2027 грн.; з 01.12.2022 по 31.12.2022 у розмірі 2093 грн.; з 01.01.2023 по 31.12.2023 у розмірі 2093 грн., з 01.01.2024 по 31.12.2024 у розмірі 2361 грн. у відповідності до абзацу другого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

6. Визнати протиправними бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо непроведення індексації ОСОБА_1 , пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 з 1 березня 2023 року та із застосуванням коефіцієнта збільшення та 1,0796 з 1 березня 2024 р. відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

7. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 01.03.2023 індексацію ОСОБА_1 , пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у зв`язку зі вказаним провести перерахунок і виплату мені пенсії починаючи з 01.03.2023 відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»..

8. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 01.03.2024 індексацію ОСОБА_1 , пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії (за 2019-2021 роки), у розмірі 1,0796 та у зв`язку зі вказаним провести перерахунок і виплату мені пенсії починаючи з 01.03.2024 відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

9.В іншій частині позовних вимог відмовити.

10. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв,54008 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1937,92 грн.

11. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко