Справа № 380/8190/25
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 380/8190/25 пров. № А/857/50523/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Пліша М.А., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання: Вербінець Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Департаменту природних ресурсів, будівництва та розвитку громад Львівської міської ради на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2025 року про залишення позовної заяви без розгляду, постановлену суддею Москаль Р.М. у м.Львові у порядку письмового провадження у справі № 380/8190/25 за адміністративним позовом Департаменту природних ресурсів, будівництва та розвитку громад Львівської міської ради до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2024 року позивач - Департамент природних ресурсів, будівництва та розвитку громад Львівської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача - Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області, у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив:

1. визнати протиправними дії Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області щодо внесення в Акт ревізії від 04.11.2024 №002000-24/27 таких висновків:

- під час ревізії стану використання коштів, виділених на здійснення заходів і завдань державних цільових програм та/або місцевих програм встановлено, що кошти бюджету розвитку міського бюджету профінансовані у 2021-2023 роки на виконання Програми: здійснення Львівською міською радою внесків до статутних капіталів комунальних підприємств, установ та організацій у 2017-2025 роках по КПКВ 1617670 (2817670) Внески до статутного капіталу суб`єктів господарювання за кодом економічної класифікації видатків 3210 Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям), використано всупереч напрямам визначених Програмою здійснення Львівською міською радою внесків до статутних капіталів комунальних підприємств, установ та організацій та Паспортами бюджетної програми місцевого бюджету на 2021-2023 роки і Звітів про виконання паспорта бюджетної програми місцевого бюджету на 2021-2023 роки і, відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 119 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VІ (із змінами) є нецільовим використанням бюджетних коштів та згідно з пунктом 24 частини 1 статті 116 Бюджетного кодексу України є порушенням бюджетного законодавства на загальну суму 121 232 571,60 гривень;

- під час ревізії Департаменту з питання штатної дисципліни, видатків на оплату праці працівників та нарахування на заробітну плату встановлено, що в період з 01.01.2021 по 31.12.2022 на порушення підпункту 2 пункту 2 Постанови № 268, пунктів 2.5, 3.5 Положення № 558 директором Департаменту не встановлювались та не подавались на затвердження виконавчому комітету Львівської міської ради основні показники і відсоткові коефіцієнти преміювання своїх працівників, а їх преміювання здійснювалося лише на підставі наказів директора, що призвело до безпідставного нарахування та виплати працівникам Департаменту премій, відпускних та компенсацій за невикористану відпустку на загальну суму 4 230 874,89 грн та, як наслідок, зайво проведено нарахування та виплату відпускних і компенсацій за невикористану відпустку на суму 121 029,28 грн та перерахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ЄСВ) на суму 888 633,50 гривень;

- ревізією встановлено, що на порушення підпункту 2 пункту 2 Постанови № 268, пункту 3.1 Положення № 558, пункту 1.2 Положення № 800, частини 3 статті 1 Регламенту, посадовій особі номенклатури посад міського голови - директору Департаменту Кубаю Т.Є. без рішення виконавчого комітету в період з 01.03.2022 по 30.08.2023 здійснювалося преміювання лише на підставі розпорядження міського голови, внаслідок чого ОСОБА_1 безпідставно нараховано та виплачено щомісячних та разових премій на загальну суму 449 556,59 грн та, як наслідок, зайво проведено нарахувань на заробітну плату та перерахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ЄСВ) на суму 98902,45 гривень;

- під час ревізії Департаменту з питань взяття та облік зобов`язань, в т.ч. відповідність взятих бюджетних зобов`язань відповідним бюджетним асигнуванням, паспорту бюджетної програми, стан розрахунково-платіжної дисципліни та виконання господарських договорів, правильність відображення дебіторської та кредиторської заборгованості, стан претензійно-позовної роботи, встановлено наступне:

- на порушення вимог п.п.287.3, 287.4 ст.287, п.288.7 ст.288 Податкового кодексу, ч.1ст.193 Господарського кодексу, ч.1 ст.526, ч.1 ст.629 Цивільного кодексу, абз.6 ч.2 ст.25 Закону України від 06.10.1998 № 161-XIV Про оренду землі, п.9.1 договорів оренди, до бюджету Львівської міської територіальної громади, упродовж 2021-2023 років та січня-червня 2024 року, не надійшло орендної плати за землю (без урахування заборгованості, по якій проведено позовну роботу та сум, відображених як податковий борг в Головному управлінні ДПС в Львівській області) на загальну суму 10 288 150,11 гривень;

- на порушення вимог статей 692, 695 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV (із змінами), п. п. 4 - 5, Постанови №381 та пп. 2.3, 8.1-8.2 Договору від 18.08.2022 року № 293 Департаментом не вжито заходів щодо вчасного надходження коштів від ТзОВ Монді Груп за продаж земельної ділянки, що призвело до недоотримання бюджетом Львівської міської територіальної громади доходів за період з 18.08.2022 по 18.06.2024 року у сумі 2442499,71 грн., зокрема 261905,55 грн - сума боргу за продаж земельної ділянки, з врахуванням індексу інфляції, 2180594,16 грн - сума штрафних санкцій у вигляді пені;

- у 2021-2024 роках на порушення вимог частини 2 статті 7, статті 10 Закону України № 1559-VI проведено викуп 9 земельних ділянок несільськогосподарського призначення приватної власності загальною площею 2,0172 га на загальну суму 920 62 897,0 грн шляхом міни та внаслідок чого в порушення вимог ст. 135 Земельного кодексу України безпідставно відчужено 6 земельних ділянок несільськогосподарського призначення комунальної власності загальною площею 2,4131 га на загальну суму 91478535,0 грн без проведення земельних торгів у формі аукціону;

- на порушення частини 1 статті 1214 Цивільного кодексу України, статті 206 Земельного кодексу України до бюджету громади, протягом 2021-2023 років та січня-червня 2024 року, 53 суб`єктами господарювання не сплачено безпідставно збережені кошти у розмірі недоотриманої орендної плати за землю (по яких не направлялись вимоги про сплату коштів та не проводилась претензійно-позовна робота) на загальну суму 20 446 539,30 грн та 11 суб`єктами господарювання не сплачено втрати від недоотримання коштів за фактичне землекористування (по яких не направлялись вимоги про сплату коштів та не проводилась претензійно-позовна робота) на загальну суму 2 130 617,17 грн, внаслідок чого бюджетом Львівської міської територіальної громади недоотримано доходів на вказані суми.

2. зобов`язати Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області вилучити з Акту ревізії від 04.11.2024 №002000-24/27 наступні висновки:

- під час ревізії стану використання коштів, виділених на здійснення заходів і завдань державних цільових програм та/або місцевих програм встановлено, що кошти бюджету розвитку міського бюджету профінансовані у 2021-2023 роки на виконання Програми: здійснення Львівською міською радою внесків до статутних капіталів комунальних підприємств, установ та організацій у 2017-2025 роках по КПКВ 1617670 (2817670) Внески до статутного капіталу суб`єктів господарювання за кодом економічної класифікації видатків 3210 Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям), використано всупереч напрямам визначених Програмою здійснення Львівською міською радою внесків до статутних капіталів комунальних підприємств, установ та організацій та Паспортами бюджетної програми місцевого бюджету на 2021-2023 роки і Звітів про виконання паспорта бюджетної програми місцевого бюджету на 2021-2023 роки і, відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 119 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VІ (із змінами) є нецільовим використанням бюджетних коштів та згідно з пунктом 24 частини 1 статті 116 Бюджетного кодексу України є порушенням бюджетного законодавства на загальну суму 121 232 571,60 гривень;

- під час ревізії Департаменту з питання штатної дисципліни, видатків на оплату праці працівників та нарахування на заробітну плату встановлено, що в період з 01.01.2021 по 31.12.2022 на порушення підпункту 2 пункту 2 Постанови № 268, пунктів 2.5, 3.5 Положення № 558 директором Департаменту не встановлювались та не подавались на затвердження виконавчому комітету Львівської міської ради основні показники і відсоткові коефіцієнти преміювання своїх працівників, а їх преміювання здійснювалося лише на підставі наказів директора, що призвело до безпідставного нарахування та виплати працівникам Департаменту премій, відпускних та компенсацій за невикористану відпустку на загальну суму 4 230 874,89 грн та, як наслідок, зайво проведено нарахування та виплату відпускних і компенсацій за невикористану відпустку на суму 121 029,28 грн та перерахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ЄСВ) на суму 888 633,50 гривень;

- ревізією встановлено, що на порушення підпункту 2 пункту 2 Постанови № 268, пункту 3.1 Положення № 558, пункту 1.2 Положення № 800, частини 3 статті 1 Регламенту, посадовій особі номенклатури посад міського голови - директору Департаменту Кубаю Т.Є. без рішення виконавчого комітету в період з 01.03.2022 по 30.08.2023 здійснювалося преміювання лише на підставі розпорядження міського голови, внаслідок чого ОСОБА_1 безпідставно нараховано та виплачено щомісячних та разових премій на загальну суму 449 556,59 грн та, як наслідок, зайво проведено нарахувань на заробітну плату та перерахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ЄСВ) на суму 98902,45 гривень;

- під час ревізії Департаменту з питань взяття та облік зобов`язань, в т.ч. відповідність взятих бюджетних зобов`язань відповідним бюджетним асигнуванням, паспорту бюджетної програми, стан розрахунково-платіжної дисципліни та виконання господарських договорів, правильність відображення дебіторської та кредиторської заборгованості, стан претензійно-позовної роботи, встановлено наступне:

- на порушення вимог п.п.287.3, 287.4 ст.287, п.288.7 ст.288 Податкового кодексу, ч.1ст.193 Господарського кодексу, ч.1 ст.526, ч.1 ст.629 Цивільного кодексу, абз.6 ч.2 ст.25 Закону України від 06.10.1998 № 161-XIV Про оренду землі, п.9.1 договорів оренди, до бюджету Львівської міської територіальної громади, упродовж 2021-2023 років та січня-червня 2024 року, не надійшло орендної плати за землю (без урахування заборгованості, по якій проведено позовну роботу та сум, відображених як податковий борг в Головному управлінні ДПС в Львівській області) на загальну суму 10 288 150,11 гривень;

- на порушення вимог статей 692, 695 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV (із змінами), п. п. 4 - 5, Постанови №381 та п.п. 2.3, 8.1-8.2 Договору від 18.08.2022 року № 293 Департаментом не вжито заходів щодо вчасного надходження коштів від ТзОВ Монді Груп за продаж земельної ділянки, що призвело до недоотримання бюджетом Львівської міської територіальної громади доходів за період з 18.08.2022 по 18.06.2024 у сумі 2442499,71 грн, зокрема 261905,55 грн - сума боргу за продаж земельної ділянки, з врахуванням індексу інфляції, 2180594,16 грн - сума штрафних санкцій у вигляді пені;

- у 2021-2024 роках на порушення вимог частини 2 статті 7, статті 10 Закону України №1559-VI проведено викуп 9 земельних ділянок несільськогосподарського призначення приватної власності загальною площею 2,0172 га на загальну суму 920 62 897,0 грн шляхом міни та внаслідок чого в порушення вимог ст. 135 Земельного кодексу України безпідставно відчужено 6 земельних ділянок несільськогосподарського призначення комунальної власності загальною площею 2,4131 га на загальну суму 91478535,0 грн без проведення земельних торгів у формі аукціону;

- на порушення частини 1 статті 1214 Цивільного кодексу України, статті 206 Земельного кодексу України до бюджету громади, протягом 2021-2023 років та січня-червня 2024 року, 53 суб`єктами господарювання не сплачено безпідставно збережені кошти у розмірі недоотриманої орендної плати за землю (по яких не направлялись вимоги про сплату коштів та не проводилась претензійно-позовна робота) на загальну суму 20 446 539,30 грн та 11 суб`єктами господарювання не сплачено втрати від недоотримання коштів за фактичне землекористування (по яких не направлялись вимоги про сплату коштів та не проводилась претензійно-позовна робота) на загальну суму 2 130 617,17 грн, внаслідок чого бюджетом Львівської міської територіальної громади недоотримано доходів на вказані суми.

3. зобов`язати Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області внести в Акт ревізії від 04.11.2024 №002000-24/27 наступні висновки:

- під час ревізії стану використання коштів, виділених на здійснення заходів і завдань державних цільових програм та/або місцевих програм порушень не встановлено;

- під час ревізії Департаменту з питання штатної дисципліни, видатків на оплату праці працівників та нарахування на заробітну плату порушень не встановлено;

- під час ревізії Департаменту з питань взяття та облік зобов`язань, в т.ч. відповідність взятих бюджетних зобов`язань відповідним бюджетним асигнуванням, паспорту бюджетної програми, стан розрахунково-платіжної дисципліни та виконання господарських договорів, правильність відображення дебіторської та кредиторської заборгованості, стан претензійно-позовної роботи, порушень не встановлено.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2025 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до помилковості висновків суду першої інстанції про непоширення юрисдикції адміністративних судів на цей спір, а також про звернення позивача до суду із завідомо безпідставним позовом, та як наслідок, необґрунтованого застосування судом п.3 ч.2 ст. 45 КАС України. Висновки суду зводяться до оціночних суджень та судове рішення не містить жодної норми, яка б передбачала підстави для залишення позову без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України від 26.01.1993 №2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Згідно частини першої статті 1 вказаного Закону здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Пунктом 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43 (зі змінами і доповненнями), врегульовано, що Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи (пункт 7 Положення).

Частиною першою статті 2 Закону №2939-XII передбачено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону №2939-XII Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб`єктів господарювання визначає Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006 (далі - Порядок №550).

Пунктом 35 Порядку № 550 передбачено, що результати ревізії оформляються актом, який повинен мати наскрізну нумерацію сторінок. На першому аркуші акта ревізії, який оформляється на бланку органу державного фінансового контролю, зазначається назва документа (акт), дата і номер, місце складення (назва міста, села чи селища).

Акт ревізії містить:

вступну частину, в якій зазначаються підстава для проведення ревізії, тема ревізії, повне найменування об`єкта контролю, його місцезнаходження, адреса електронної пошти, відомості про організаційно-правову форму та форму власності, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, дати початку і закінчення ревізії, період, який підлягав ревізії, перелік посадових осіб органу державного фінансового контролю та залучених фахівців, які проводили ревізію, перелік осіб, які відповідали за фінансово-господарську діяльність об`єкта контролю у період, що підлягав ревізії, інші відомості щодо організаційної структури об`єкта контролю, наявності підпорядкованих йому підприємств, установ, організацій, перебігу ревізії та перешкоджання у її проведенні, а також факти відмови від підписання або неможливість підписання документів у разі наявності;

констатуючу частину, в якій наведено інформацію про результати ревізії в розрізі кожного питання програми із зазначенням, за який період, яким способом (вибірковим, суцільним) та за якими документами перевірено ці питання, висновок про наявність або відсутність порушень законодавства, визначений у разі наявності в установленому законодавством порядку розмір збитків, завданих державі чи об`єкту контролю внаслідок таких порушень, а також іншу інформацію, що стосується діяльності та фінансового стану об`єкта контролю, та факти, що стосуються періоду, який підлягає ревізії.

Виявлені допущені об`єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції органу державного фінансового контролю, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов`язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Тобто акт перевірки (ревізії) органу державного фінансового контролю лише фіксує наявність/відсутність порушень законодавства за результатами проведеної перевірки закупівель.

Водночас, пунктом 50 розділу «Реалізація результатів ревізії» Порядку № 550 передбачено, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю вживають заходів для забезпечення:

притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об`єктів контролю;

порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства;

звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства;

застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Вказане дає підстави для висновку, що дії/рішення органу фінансового контролю, вчинені/прийняті на підставі акту перевірки, за результатами проведеної перевірки закупівель, тягнуть для позивача настання негативних наслідків у вигляді порушення прав, свобод та інтересів.

Так, не погодившись із окремими висновками акту ревізії, позивач звернувся до суду з означеним позовом.

Судом першої інстанції кваліфіковано такі дії позивача як зловживання процесуальними правами відповідно до підпункту третього частини другої статті 45 КАС України: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства (п. 9 ч. 3 ст. 2 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини другої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України суд з урахуванням конкретних обставин справи може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Відповідно до частини третьої статті 45 КАС України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Верховний Суд в постанові від 03 лютого 2022 року у справі № 815/2789/18 вказував на те, що норми глав 1, 2 розділу ІІ Позовне провадження КАС України свідчать, що поняття заява включає в себе заяви по суті справи, до яких входить позовна заява (частина друга статті 159 КАС України) та заяви з процесуальних питань.

Тобто цими приписами встановлено наслідки, які можуть бути застосовані судом у разі визнання ним зловживання процесуальними правами дій, зокрема та не виключно передбачених частиною другою цієї статті, в тому числі і щодо позовної заяви.

Аналіз приписів КАС України, які визначають перелік прав сторін, поняття заяви по суті, перелік дій, які можуть бути кваліфіковані, як зловживання процесуальними правами, надає суду можливість сформувати висновок, що передбачені ст. 45 КАС України наслідки зловживання процесуальними правами стосуються і позовної заяви.

Можливість застосування передбачених частиною третьою статті 45 КАС України наслідків визнання зловживанням процесуальними правами до позовної заяви також підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21, від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19, від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19.

Частиною четвертою статті 45 КАС України закріплено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Як зазначено у спірній постанові суду першої інстанції, суд, перевіривши повідомлені відповідачем обставини, пересвідчився, що в провадженні перебуває адміністративна справа №380/128/25 за позовом Департаменту природних ресурсів, будівництва та розвитку громад Львівської міської ради до Західного офісу Держаудитслужби в особі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області (далі відповідач 1), Західного офісу Держаудитслужби України (далі відповідач 2) про визнання протиправною та скасування вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області від 18.12.2024 №130920-14/2453-2024 Вимога про усунення порушень, виявлених ревізією. Підстави цього позову зводяться до такого: Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області провело планову ревізію фінансово господарської діяльності Департаменту природних ресурсів, будівництва та розвитку громад Львівської міської ради за період з 01.01.2021 по 30.06.2024, за результатами якої складений акт ревізії від 04.11.2024 №002000-24/27. Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області 18.12.2024 оформило вимогу №130920-14/2453-2024 щодо усунення порушень законодавства, зафіксованих в акті ревізії від 04.11.2024. Позивач із цією вимогою Держаудитслужби як індивідуальним актом не погоджується, оскаржує її в порядку адміністративного судочинства та наводить обставини і аргументи, котрі, на його думку, спростовують висновки акта ревізії та, відповідно, обґрунтованість оскарженої вимоги.

Суд першої інстанції виснував, що подання Департаментом природних ресурсів та будівництва Львівської міської ради цього позову (вимоги зводяться до спонукання відповідача змінити висновки акта ревізії, які враховані при формуванні вимоги Держаудитслужби про усунення порушень законодавства) фактично спрямовані на штучне створення преюдиції та компрометацію доказової бази, що оцінюється іншим судом при розгляді адміністративної справи №380/128/25 про оскарження вимоги №130920-14/2453-2024 від 18.12.2024, провадження у якій відкрито раніше. Суд вважав, що подання позову з метою вибивання доказів в іншій справі не відповідає завданню адміністративного судочинства. Судом першої інстанції враховано, що позивачу достеменно відома встановлена Порядком №550 процедура висловлення незгоди з актом ревізії шляхом подання заперечень на цей акт, адже позивач цитує відповідні норми в тексті позовної заяви (том 1 а.с.4-5). Суд ершої інстанції також врахував, що наведені в цій ухвалі вище усталені підходи судів щодо неможливості оскарження в порядку адміністративного судочинства висновків акта перевірки/ревізії є загальновідомими та незмінними впродовж тривалого періоду часу (напр., постанова КАС ВС від 03.11.2020 у справі №814/162/16 (№ в ЄДРСР 92624518), від 16.07.2020 у справі № 826/4/16 (№ в ЄДРСР 90425182), від 15.09.2022 у справі № 802/18/18-а (№ в ЄДРСР 106264210) тощо), а тому повинні бути відомими та відомі позивачу, представниками якого в порядку самопредставництва є усі досвідчені юристи юридичного департаменту ЛМР, що підтверджується відомостями з ЄДР (том 1 а.с.38-41).

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується із такими висновками суду першої інстанції та враховує, що ЄСПЛ зазначав, що зловживанням правами є шкідливе здійснення права її власником в такий спосіб, який явно не відповідає або суперечить цілям, для яких таке право надане/створене. Для того, щоб визначити, чи певна поведінка складає зловживання правами, суд ретельно розглядає цілі, які заявник переслідує (рішення у справі "Миролюбов і інші проти Латвії" - Mirolubovs and Others v. Latvia від 15.06.2007, заява №798/05).

У зв`язку з цим суд розглядає "основний зміст", "загальну атмосферу" або "загальний напрямок" дій відповідної особи (зокрема, рішення ЄСПЛ у справі "М`Бала М`Бала проти Франції" - M'Bala M'Bala v. France від 11.02.1966, заява №25239/13) і їх "безпосередній і більш широкий контекст" (рішення ЄСПЛ у справі "Перінчек проти Швейцарії" - Perinсek v. Switzerland від 15.10.2015, заява №27510/08).

Тобто зазначеними приписами визначений перелік дій, які хоч і потрапляють у коло законодавчо встановлених прав сторін (учасників) справи, але спосіб їх вчинення суперечить завданню адміністративного судочинства, тому з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами, у тому числі і дії, які обумовлюють звернення позивача до суду.

При цьому вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесене на розсуд суду, що розглядає справу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 у справі №826/12191/18.

08.05.2018 Верховним Судом ухвадено постанову у справі № 826/3350/17, у якій за наслідками проведеного аналізу сутності завдань і функцій органів фінансового контролю, в тому числі у їх співвідношенні із завданнями адміністративного судочинства (рішення суб`єкта владних повноважень як предмет судового контролю), сформульовано позицію, що рішення (дії, бездіяльність) органу фінансового контролю, прийняті в результаті реалізації їх окремо взятих завдань або функцій (пред`явлення обов`язкової до виконання вимоги як одна з них), є окремими предметами судового контролю.

Згідно з статтею 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. У пункті 1 резолютивної частини Рішення від 14.12.2011 № 19-рп/2011 Конституційний Суд України висловив позицію, що «конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом».

До штучних позовів можна віднести ініційоване учасниками справи судове провадження, де спір між сторонами відсутній, а позовна заява подається задля досягнення нелегітимних цілей. Водночас процесуальний закон не містить застережень щодо оскарження дій і рішень суб`єкта владних повноважень, що передували прийняттю остаточного рішення.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про зловживання позивачем процесуальними правами у цій справі є передчасним.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до частини третьої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись статтями 243, 308, 309, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту природних ресурсів, будівництва та розвитку громад Львівської міської ради задовольнити, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2025 року про залишення позовної заяви без розгляду, постановлену у справі № 380/8190/25, скасувати.

Направити справу № 380/8190/25 для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді М.А. Пліш
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 05.02.26