Справа № 620/12240/24
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 лютого 2026 року м. Чернігів Справа № 620/12240/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у письмовому провадженні звіт Центральної телерадіостудії Міністерства оборони України про виконання рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної телерадіостудії Міністерства оборони України про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, задоволено; зобов`язано Центральну телерадіостудію Міністерства оборони України протягом тридцяти днів з дня отримання цієї ухвали подати до Чернігівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду з детальним розрахунком розрахованої за спірний період компенсації втрати частини грошових доходів.

Від Центральної телерадіостудії Міністерства оборони України надійшов звіт, у якому відповідач повідомив (та надав відповідні докази), що на виконання рішення суду по справі №620/12240/24 ОСОБА_1 29.08.2025 було здійснено нарахування і виплачено компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 29.12.2018 по 06.06.2024 у розмірі 112,49 грн. Також 19.11.2024 було здійснено додаткову виплату ОСОБА_1 у розмірі 3852,48 грн. Загалом на виконання рішення суду відповідачем було сплачено позивачу кошти в сумі 3964,97 грн. Згідно із розрахунком, відповідач має сплатити позивачу 29067,73 грн. (а.с. 135-136).

Ухвалою суду від 17.12.2025 прийнято звіт Центральної телерадіостудії Міністерства оборони України про виконання рішення суду по справі №620/12240/24. Встановлено Центральній телерадіостудії Міністерства оборони України новий строк для подання звіту про виконання рішення суду по справі №620/12240/24 (з детальним розрахунком виплачених коштів) 30 днів з дня отримання даної ухвали.

15.01.2026 від Центральної телерадіостудії Міністерства оборони України надійшов звіт на виконання ухвали суду від 17.12.2025, у якому зазначено, що у грудні 2025 Департаментом соціального забезпечення МО України частково було дофінансовано ЦТРС МОУ за напрямом видатків щодо виконання рішень судів за КЕКВ 2800 Інші поточні видатки та ОСОБА_1 26.12.2025 була здійснена виплата компенсації втрати частини грошових доходів за період 29.12.2018 по 06.06.2024 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення у розмірі 28631,98 коп. Також позивачу було нараховано і виплачено: 19.11.2024 додаткова виплата позивачу компенсації втрати частини грошових доходів за період з 29.12.2018 по 06.06.2024 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення у розмірі 3852,48 грн та 29.08.2025 компенсація втрати частини грошових доходів за період з 29.12.2018 по 06.06.2024 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення у розмірі 112,49 грн. Загалом позивачу було сплачено кошти у сумі 32596,95 грн (112,49+3852,48+ 28631,98). Крім того, відповідачем надано розрахунок компенсації ОСОБА_1 . З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що рішення суду ним виконано в повному обсязі.

Ухвалою суду від 20.01.2026 звіт відповідача призначено до розгляду.

Позивач подав заперечення на звіт, у яких зазначено, що із загальної нарахованої суми компенсації втрати частини грошових доходів у розмірі 38 662,99 грн, відповідачем було утримано податок у розмірі 7 539,28 грн, що є протиправним та не відповідає умовам виконання рішення суду.

Від відповідача надійшли додаткові пояснення, у яких підтримав позицію викладену у звіті на виконання рішення суду та просив затвердити звіт.

Розглянувши звіт про виконання судового рішення, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив таке.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 у справі №620/14414/23, яке набрало законної сили 16.07.2024, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано Центральну телерадіостудію Міністерства оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 28.12.2018 включно, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум (https://reyestr.court.gov.ua/Review/116806235).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.11.2024 у справі №620/12240/24, залишеним постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2025 без змін, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, зобов`язано Центральну телерадіостудію Міністерства оборони України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 29.12.2018 по 06.06.2024 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення (а.с.53-55, 95-97).

Ухвалою суду від 22.10.2025 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі №620/12240/24 задоволено частково, зобов`язано Центральну телерадіостудію Міністерства оборони України протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали подати до Чернігівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду (а.с. 127-128).

Ухвалою суду від 17.12.2025 прийнято звіт Центральної телерадіостудії Міністерства оборони України про виконання рішення суду по справі №620/12240/24. Встановлено Центральній телерадіостудії Міністерства оборони України новий строк для подання звіту про виконання рішення суду по справі №620/12240/24 (з детальним розрахунком виплачених коштів) 30 днів з дня отримання даної ухвали.

На виконання рішення та ухвал суду відповідач здійснив розрахунок компенсації втрати частини грошових доходів за порушення термінів виплати індексації грошового забезпечення та виплатив позивачу кошти в загальній сумі 32 596,95 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 29.08.2025, від 17.11.2025 та від 26.12.2025 (а.с. 166-167, 167 зворот).

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до статті 382-2 Кодексу за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (пункт 40).

З огляду на викладене, суд акцентує увагу на тому, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.

З набранням чинності нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення. При цьому, слід зважати на те, що встановлення судового контролю є правом суду, а не його обов`язком.

Судом встановлено, що відповідач здійснив розрахунок компенсації втрати частини грошових доходів, відповідно до якого позивачу нараховані та виплачені кошти в загальній сумі 32 596,95 грн, при цьому нарахував та утримав податкові платежі (ПДФО та військовий збір) у сумі 7 539,28 грн.

У наданих додаткових поясненнях позивач зазначає, що із загальної нарахованої суми компенсації втрати частини грошових доходів у розмірі 38 662,99 грн, відповідачем було протиправно утримано податок у розмірі 7 539,28 грн.

Проаналізувавши наведені позивачем доводи, суд враховує таке.

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі Порядок).

Пунктом 2 Порядку встановлено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку компенсації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового

характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення) та сума індексації грошових доходів громадян.

Згідно із пунктом 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін

у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом. Приклади обчислення суми компенсації наведено у додатку до цього Порядку.

Так, компенсація втрати грошових доходів розраховується за формулою: сума компенсації дорівнює нарахованому, але невиплаченому доходу (після утримань) помноженому на приріст індексу споживчих цін (інфляції) у відсотках і поділеному на 100.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податком кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України).

Згідно із пунктом 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України встановлено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок.

Пунктом 168.5 статті 168 ПК України передбачено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

З огляду на викладене, суд погоджується з позицією позивача, що поданий відповідачем звіт не підтверджує в повному обсязі виконання рішення суду по справі №620/12240/24. Крім того, ознайомившись із розрахунком компенсації втрати частини грошових доходів, відповідачем не наведено жодного обґрунтування щодо правомірності утримання ПДФО та військового збору з нарахованої позивачу суми компенсації втрати частини грошових доходів.

У постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19 зазначено, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Проте, судом не встановлено умислу відповідача спрямованого на невиконання рішення суду, тому підстави для накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу відсутні.

Відповідно до частини 11 статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Враховуючи те, що відповідач виплатив позивачу кошти на виконання рішення суду по справі №620/12240/24, але не надав обґрунтувань щодо правомірності утримання ПДФО та військового збору з нарахованої позивачу суми компенсації за період з 01.03.2018 по 28.12.2018, суд вважає за можливе прийняти поданий ним звіт та, з огляду на неповне виконання рішення, встановити новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 Кодексу.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 14, 241, 248, 370, 382, 382-2, 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Прийняти звіт Центральної телерадіостудії Міністерства оборони України про виконання рішення суду по справі №620/12240/24.

Встановити Центральній телерадіостудії Міністерства оборони України новий строк для подання звіту про виконання рішення суду по справі №620/12240/24 60 днів з дня отримання даної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 04.02.2026.

Суддя С.В. Бородавкіна