Справа № 380/18511/25
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 рокусправа № 380/18511/25
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до 16 Регіональної військово-лікарської комісії, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до 16 Регіональної військово-лікарської комісії (далі відповідач, 16 Регіональна ВЛК), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність 16 Регіональної військово-лікарської комісії щодо незатвердження Свідоцтва про хворобу від 13.06.2024;

- зобов`язати 16 Регіональну військово-лікарську комісію затвердити Свідоцтво про хворобу від 13.06.2024 та внести відповідний номер протоколу до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Ухвалою суду від 15.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідач замість виконання покладених на нього обов`язків видав довідку із формулюванням «незатверджена постанова» і фактично відмовився затвердити свідоцтво про хворобу. Також, відповідач не повідомив жодних законних підстав для такої відмови. Вказує, що регіональна ВЛК має право не затвердити постанову підпорядкованої ВЛК лише за наявності визначених законом підстав, а скасувати чи відмінити її у тому випадку, якщо постанова не відповідає вимогам законодавства чи ґрунтується на недійсних документах. Проте позивач вказує, що у його випадку жодних підстав для незатвердження свідоцтва про хворобу не існувало.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вказав, що 16 Регіональна ВЛК як ВЛК регіону є окремою медичною установою в системі Міністерства оборони України, наділеною визначеним спектром прав і повноважень, передбачених Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 №1109/15800 (далі - Положення). Вказує, що твердження, викладені у позовній заяві, є такими, що не відповідають дійсності, оскільки позивачем спотворено фактичні обставини справи та висвітлено хибний висновок приписів Положення, з метою формування неправомірного сприйняття правової природи у спірних правовідносинах. Відповідач вказує, що для винесення постанови штатною ВЛК про затвердження або не затвердження постанови позаштатної ВЛК, всі документи повинні пройти ретельну перевірку оформлення у суворій відповідності до вимог Положення та дотриманням обґрунтованої медичної термінології, яка повинна підтверджуватись відповідними медичними документами. Позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність 16 Регіональної ВЛК в частині щодо відмови у затвердженні Свідоцтва про хворобу від 13.06.2024 без вагомих на те підстав. Однак після надходження на адресу 16 Регіональної ВЛК Свідоцтва про хворобу №21 відносно солдата запасу ОСОБА_1 та доданих медичних документів, експертами штатної комісії ретельно вивчено та опрацьовано вказані матеріали. За результатами вивчення, вказана постанова не затверджена у зв`язку з численними порушеннями в частині оформлення документу та невірними формулюваннями, а подекуди, і взагалі без них. Зокрема, виявлено такі недоліки: вказане Свідоцтво про хворобу оформлене з порушеннями вимог додатку 11 до Положення; дані об`єктивного дослідження несуть не повну інформацію, результати проведеного медичного огляду не відповідають вимогам абзацу третього пункту 3.2 глави 3 розділу ІІ Положення; діагноз відсутній, не обґрунтований. Дані вказані у пункті 11 Свідоцтва про хворобу не повністю підтверджують встановлений діагноз. Відсутні дані УЗ-дослідження судин нижніх кінцівок, ЕННГ. Психіатричний діагноз не підтверджено інформацією вказаною у Свідоцтві про хворобу; у пункті 11 відсутні дані щодо рівня глікованого гемоглобіну, глікемічного профілю, рівня глюкозурії, рівня С-пептиду, індексу НОМА; малоінформативний та короткий анамнез. Відсутні дані щодо перебігу захворювання, зміни дозування інсуліну, теперішньої дози інсуліну, розвитку ускладнень; відповідно до вимог пункту «а» статті 13 Пояснення щодо застосування статей Розкладу хвороб, вона застосовується у випадку наявності потреби застосування більше 60 одиниць інсуліну на добу для досягнення стану субкомпенсації вуглеводного обміну або у випадку лабільного перебігу ускладнень; вказане Свідоцтво про хворобу не містить гербової печатки територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що є грубим порушенням при винесенні вказаної постанови. Вказані значні та численні порушення при оформленні даної постанови оформленої Свідоцтвом про хворобу не можуть підлягати затвердженню штатною 16 Регіональною ВЛК, як цього вимагає позивач, оскільки порушують безліч пунктів вимог Положення та порядку ведення документообігу в цілому.

Окрім цього, відповідач зауважив, що позивачем не доведено факту протиправної бездіяльності відповідача, яка проявляється у нездійсненні дій, які на підставі Положення входять до компетенції 16 Регіональної ВЛК, оскільки такі дії були вчинені.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзиву, а також долучених письмових доказів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 10ААБ №458633 є особою з ІІІ групою інвалідності (інвалід з дитинства).

На підставі розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) №1323 позивачу проведено медичний огляд 13.06.2024 позаштатно. Військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що видано Свідоцтво про хворобу №21.

Відповідно до Свідоцтва про хворобу №21 від 13.06.2024 позивач на підставі «статті 13А графи ІІ Розкладу хвороб. Протокол №158(17/1473) від 13.06.2024 року» визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Позивач вказує, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 у справ №260/325/25 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 направити на затвердження до штатної військово-лікарської комісії Свідоцтво про хворобу ОСОБА_1 .

На адресу 16 Регіональної ВЛК надійшов пакет документів ОСОБА_1 , який зареєстрований 07.07.2025 за №163.

Відповідач листом від 28.07.2025 повідомив представника позивача, що пакет документів ОСОБА_1 опрацьовано спеціалістами та 07.07.2025 за №3072 незатверджена постанова, оформлена довідкою ВЛК (з комплектом документів) із відповідним роз`ясненням та рекомендаціями надіслана на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з копією Свідоцтва про хворобу №21 таке свідоцтво мало чималу кількість виявлених недоліків, про що експертами штатної комісії зроблено відмітки червоною ручкою у відповідних місцях та на кожному аркуші свідоцтва.

Відповідно до продовження постанови 16 Регіональної ВЛК від 07.07.2025 на солдата запасу ОСОБА_1 причинами незатвердження вказано: неповноцінне обстеження хворого, необґрунтований клініко-експертний діагноз, експертні документи оформлені з порушенням вимог додатків 11, 7, 13 до Положення, відсутні медичні документи, підтверджуючі діагноз, відсутні бланки з результатами аналізів.

Також, вказано рекомендації: підлягає повторному огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 , експертне рішення прийняти за новим протоколом (відповідно до результатів вивчення документів та обстежень).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду за захистом.

Вирішуючи спір суд застосовує такі норми права.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Спірним питанням у цій справі є незгода позивача із висновками відповідача про незатвердження Свідоцтва про хворобу, оскільки для прийняття такого рішення відсутні законодавчо визначені підстави.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу (частина 1).

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України (частина 2).

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (частина 1).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі Закон №2232-XII).

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною 3 статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частини 5 статті 1 Закону №2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Згідно з частиною 9 статті 1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.

Відповідно до абзацу 1 частини 10 статті 1 Закону №2232-ХІІ громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату.

Відповідно до частини 13 статті 2 Закону № 2232-ХІІ та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення №402 Положення визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу.

Згідно з пунктом 1.2 Розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза це медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Пунктом 2.1 розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.

Постанова ВЛК скасовується у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів.

Постанова ВЛК відміняється у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК (яка була прийнята правильно) у відповідність до чинного законодавства.

Документація, яка створюється (заповнюється) в процесі військово-лікарської експертизи, ведеться в паперовій або в електронній формі. Документування в електронній формі здійснюється із застосуванням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Члени ВЛК діють на принципах верховенства права, законності, поваги та дотримання прав людини і громадянина, доброчесності, колегіальності, рівноправності членів комісії, вільного обговорення і вирішення питань, об`єктивності, неупередженості та обґрунтованості прийнятих рішень, висновків і пропозицій.

Доброчесність є одним з визначальних принципів військовослужбовців, державних службовців, працівників, які є членами ВЛК. Їх діяльність спрямована на забезпечення національних інтересів України під час виконання завдань та функцій держави, сприяння та реалізації прав та законних інтересів людини і громадянина, підтримання позитивного іміджу держави та Збройних Сил України.

До доброчесної поведінки відноситься: пріоритет службових інтересів, компетентність, прозорість, нерозголошення конфіденційної інформації (конфіденційність), коректність та ввічливість.

Пріоритет службових інтересів - передбачає виявлення абсолютної відданості державним інтересам країни, свідоме підпорядкування власних інтересів суспільним вимогам та державним пріоритетам, обов`язок старанно діяти виключно в інтересах служби (роботи).

Неупередженість - члени ВЛК мають діяти неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-якого громадянина або групи громадян, незалежно від своїх політичних, ідеологічних, релігійних та інших особистих поглядів чи переконань, зокрема: ніколи не вдаватися до несправедливої дискримінації, виявляючи особливу прихильність чи віддаючи перевагу будь-кому; однаково рівно відноситись до усіх громадян, не допускати, щоб особиста упередженість або тиск збоку могли позначитися на об`єктивності зроблених оцінок і прийнятих рішень.

Компетентність - включає сумлінне, своєчасне та результативне виконання службових обов`язків, наказів і розпоряджень керівництва, постійне підвищення професійної кваліфікації, досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Члени ВЛК повинні:

добросовісно, чесно та професійно виконувати свої обов`язки;

постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності;

не ухилятися від прийняття рішень;

не допускати зловживань та неефективного використання державної власності;

знати вимоги нормативно-правових актів з питань військово-лікарської експертизи та застосовувати їх під час виконання обов`язків.

Коректність та ввічливість - у своїй поведінці члени ВЛК повинні дотримуватись правил коректності та ввічливості, прийнятних в українському суспільстві. Поведінка членів ВЛК не повинна провокувати виникнення конфліктних ситуацій.

Прозорість - члени ВЛК не повинні обмежувати доступ до інформації, що не є таємною чи конфіденційною. Члени ВЛК не повинні надавати будь-яку завідомо неповну або неправдиву інформацію з метою введення в оману.

Конфіденційність - члени ВЛК, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина або будь-яку конфіденційну та іншу інформацію з обмеженим доступом, що стала відомою у зв`язку з виконанням ним своїх повноважень, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законом випадків.

Згідно з пунктом 2.2 Розділу І Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі ЦВЛК); ВЛК регіону.

Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та закладах охорони здоров`я (установах).

Підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 Розділу І Положення №402 встановлено, що ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.

Відповідно до підпункту 2.3.4 пункту 2.3 Розділу І Положення №402 ЦВЛК має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України; надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).

Підпунктом 2.3.5. пункту 2.3 Розділу І Положення №402 встановлено, що рішення, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Пунктом 2.4. Розділу І врегульовано питання правового статусу ВЛК регіону.

Згідно з підпунктом 2.4.3 пункту 2.4 Розділу І Положення №402 за рішенням ЦВЛК на ВЛК регіону, незалежно від адміністративно-територіальної зони відповідальності ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи, покладається розгляд, контроль, затвердження постанов позаштатних постійно діючих ВЛК та прийняття, скасування, перегляд постанов про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовців, осіб звільнених з військової служби.

Підпунктом 2.4.4 пункту 2.4 Розділу І Положення №402 передбачено, на ВЛК регіону покладаються, зокрема, організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності; розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; проведення спільно з головними (провідними) медичними спеціалістами та іншими лікарями - спеціалістами аналізу та оцінки результатів медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів, розробка пропозицій для покращення військово-лікарської експертизи, контроль за організацією та проведенням лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, обстеженням та медичним оглядом призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, надання методичної та практичної допомоги органам та закладам охорони здоров`я України та ТЦК та СП у цій роботі.

Відповідно до підпункту 2.4.5 Розділу І Положення №402 ВЛК регіону має право, зокрема, перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК та давати їм роз`яснення з питань військово-лікарської експертизи, приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.

Згідно з підпунктом 2.4.6 пункту 2.4 Розділу І Положення №402 рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.

Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (підпункт 2.4.10 пункту 2.4 Розділу І Положення №402).

Згідно з підпунктом 2.5.1 пункту 2.5 Розділу І Положення №402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать, зокрема, ВЛК ТЦК та СП.

Відповідно до підпункту 2.5.4. пункту 2.5 Розділу І Положення №402 штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК.

Підпунктом 2.8.1 пункту 2.8 Розділу І Положення №402 передбачено, що ВЛК ТЦК та СП створюється при районному (міському) ТЦК та СП.

Відповідно до підпунктів 2.8.4 та 2.8.5 пункту 2.8 Розділу І Положення №402 на ВЛК районного (міського) ТЦК та СП покладається огляд громадян відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I, пункту 1.4 глави 1 розділу II цього Положення. Рішенням ВЛК регіону на ВЛК ТЦК та СП покладається огляд інших громадян.

У порядку контролю на ВЛК ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, області, міста Києва покладається огляд (переогляд) осіб відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I, пункту 1.4 глави 1 розділу II цього Положення. У воєнний час перевірка свідоцтв про хворобу з постановами про непридатність до військової служби проводиться за наданими на розгляд з ТЦК та СП медичними документами, а за медичними показаннями - шляхом проведення контрольного медичного огляду перед направленням на затвердження в штатні ВЛК.

Згідно з положенням Розділу ІІІ Положення №402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті (пункт 3.1).

Постанови ВЛК при ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу (пункт 3.8).

Так, зокрема, постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються свідоцтвами про хворобу (додаток 11 до цього Положення), постанови про тимчасову непридатність оформлюються довідками ВЛК (додаток 4 до цього Положення). У разі прийняття постанови про непридатність або тимчасову непридатність до військової служби, документи з результатами проходження військовозобов`язаним медичного огляду (картка обстеження та медичного огляду, висновки лікарів, супровідні документи), не пізніше п`ятиденного строку з дня закінчення медичного огляду направляються на перевірку до ВЛК обласних, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_7 . Електронний документ, яким оформлена постанова (свідоцтво про хворобу або довідка ВЛК), направляється в цей же строк на перевірку через ІКС. Перевірка здійснюється у п`ятиденний строк з дня надходження всіх документів.

З викладених положень висновується, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються, зокрема, позаштатні військово-лікарські комісії районних, міських ТЦК та СП, які проводять медичний огляд осіб, передбачених пунктом 1.2 Розділу І Положення №402, зокрема, і з метою визначення ступеня придатності до військової служби. За результатами проведеного огляду приймаються постанови, зокрема, про непридатність до військової служби, що оформлюються свідоцтвом про хворобу.

До повноважень штатних ВЛК (до яких відносяться, зокрема, ВЛК регіону), належить організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності. ВЛК регіону також мають право контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК, а також, за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Постанови регіональних ВЛК можуть бути оскаржені до ЦВЛК або до суду.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З доказів у справі суд встановив, що на підставі розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 №1323 позивачу проведено медичний огляд військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до Свідоцтва про хворобу №21 від 13.06.2024 за результатами проведених досліджень та обстеження військово-лікарська комісія на підставі «статті 13А графи ІІ Розкладу хвороб. Протокол №158(17/1473) від 13.06.2024 року» визнала ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

На адресу 16 Регіональної ВЛК надійшов пакет документів ОСОБА_1 , який зареєстрований 07.07.2025 за №163.

Відповідач листом від 28.07.2025 повідомив представника позивача, що пакет документів ОСОБА_1 опрацьовано спеціалістами та 07.07.2025 за №3072 незатверджена постанова, оформлена довідкою ВЛК (з комплектом документів) із відповідним роз`ясненням та рекомендаціями надіслана на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З позиції позивача відповідач допустив протиправну бездіяльність, оскільки не затвердив Свідоцтво про хворобу, а протиправно, за відсутність законодавчо визначених підстав, не затвердив Свідоцтво про хворобу.

При розгляді цієї справи суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 13.06.2018 у справі №806/526/16, відповідно до яких, в межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Також згідно з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 12.06.2020 у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для встановлення причинного зв`язку захворювання.

Отже, при розгляді позову щодо оскарження рішення лікарських комісій, суди вправі перевіряти законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку (самостійно не оцінюючи медичну частину висновків).

Суд зважає на наявність у позивача ряду захворювань та встановлення ІІІ групи інвалідності.

Проте оцінює критично покликання позивача на протиправну бездіяльність 16 Регіональної ВЛК щодо незатвердження Свідоцтва про хворобу ОСОБА_1 .

Так, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17 зазначено, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Відповідно до пункту 22.8 Розділу ХХІІ Положення №402 свідоцтво про хворобу підлягає розгляду, а постанова ВЛК затвердженню під час дії особливого періоду на генералів (адміралів), а також на всіх осіб, які оглянуті у ГВМКЦ, - ЦВЛК, на всіх військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів - ВЛК регіону.

Однак, як вже зазначалося відповідно до підпункту 2.4.5 Розділу І Положення №402 ВЛК регіону має право, зокрема, приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК.

Також, пунктом 20.2 Розділу ХХ Положення №402 встановлено, що постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, не затверджуються, контролюються, переглядаються, а за необхідності скасовуються або відміняються відповідною штатною ВЛК.

З викладеного суд висновує, що ВЛК регіону має право переглядати постанови підпорядкованих ВЛК ТЦК та СП і при цьому, має право як затверджувати, так і за наявності підстав не затверджувати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК.

Суд зауважує, що викладені приписи Положення №402 не передбачають імперативної норми щодо прийняття ВЛК регіону рішення лише про затвердження постанови підпорядкованої ВЛК. Навпаки згаданим приписами законодавства вказано на можливість прийняття ВЛК регіону одного із передбачних законодавством рішень, у тому числі і не затвердити постанову підпорядкованої ВЛК.

Так, Свідоцтво про хворобу прийнято ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка є позаштатною ВЛК, та підпорядкована 16 Регіональній ВЛК, як це передбачено підпунктами 2.5.1 та 2.5.4. пункту 2.5 Розділу І Положення №402.

За результатами розгляду наданого пакету документів ОСОБА_1 16 Регіональною ВЛК прийнято рішення про незатвердження Свідоцтва про хворобу, що не суперечить приписам Положення №402.

Отже, у спірних правовідносинах відповідач прийняв одне із передбачених приписами Положення №402 рішень, а саме: не затвердив Свідоцтво про хворобу.

Також, суд критично оцінює доводи позивача про відсутність підстав для не затвердження Свідоцтва про хворобу, оскільки згідно з копією Свідоцтва про хворобу №21 /арк.спр. 37-38/ таке свідоцтво мало чималу кількість виявлених недоліків, про що експертами штатної комісії зроблено відмітки червоним чорнилом у відповідних місцях та на кожному аркуші свідоцтва.

Експертами штатної комісії встановлено, що Свідоцтво про хворобу оформлене «вкрай неналежно з порушенням всіх можливих вимог!» /арк.спр.38/.

Такі порушення стосувалися як оформлення Свідоцтва (неправильний шрифт, написання дат, відсутність гербової печатки тощо), так і самих досліджень і встановлених діагнозів (відсутність виписних епікризів, непідтвердження встановлених ускладнень/діагнозів тощо).

Відповідно до продовження постанови 16 Регіональної ВЛК від 07.07.2025 на солдата запасу ОСОБА_1 /арк.спр 38 (зворотній бік)/ причинами незатвердження вказано: неповноцінне обстеження хворого, необґрунтований клініко-експертний діагноз, експертні документи оформлені з порушенням вимог додатків 11, 7, 13 до Положення, відсутні медичні документи, підтверджуючі діагноз, відсутні бланки з результатами аналізів.

Також, вказано рекомендації: підлягає повторному огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 , експертне рішення прийняти за новим протоколом (відповідно до результатів вивчення документів та обстежень).

При цьому, відповідач листом від 28.07.2025 повідомив представника позивача, що пакет документів ОСОБА_1 після опрацювання із відповідним роз`ясненням та рекомендаціями надіслана на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Як передбачено пунктом 22.5 Розділу ХХІІ Положення №402 документи з постановами ВЛК, які підлягають затвердженню (контролю) ВЛК обласних, Київського та Севастопольського міських ТЦК та СП або штатною ВЛК, згідно з пунктом 22.8 глави 22 розділу II цього Положення направляються на перевірку та затвердження через ІКС. Інші документи з результатами проходження медичного огляду (картка обстеження та медичного огляду, висновки лікарів, супровідні документи), надсилаються на затвердження у п`ятиденний строк після закінчення медичного огляду.

За результатами перевірки та у разі виявлення помилок або відсутності необхідних підтверджуючих документів ВЛК обласних, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_7 або штатна ВЛК відправляє засобами ІКС документи на доопрацювання до ВЛК, з яких вони надійшли, з обґрунтуванням причин незатвердження та необхідними рекомендаціями.

З огляду на те, що під час розгляд пакету документів позивача відповідач встановив чисельні порушення в оформлені Свідоцтва про хворобу та відсутність необхідних підтверджуючих документів діагнозів та ускладнень позивача, суд висновує, що відповідач правомірно не затвердив Свідоцтва про хворобу позивача, про що прийняв відповідну постанову та повернув документи позивача на доопрацювання із відповідними роз`ясненням та рекомендаціями.

З врахуванням встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що відповідач не затвердивши Свідоцтво про хворобу позивача та повернувши документи на доопрацювання діяв на підставі та у спосіб передбачений чинним законодавством та в межах своїх повноважень. Тобто, згідно з критеріями, передбаченими частиною 2 статті 2 КАС України.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, законність і обґрунтованість дій та рішень відповідача. Отже, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

За правилами статті 139 КАС України стягнення судових витрат на користь позивача, якому у задоволенні позову відмовлено повністю не передбачено.

Керуючись статтями 2, 6-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяКравців Олег Романович