Справа № 460/7664/24
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2026-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2026 року м. Рівне№460/7664/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення адміністративно-господарської санкції та пені,
В С Т А Н О В И В:

Рівненське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (далі - позивач) звернулося з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю в сумі 33107,91грн та пені в сумі 926,80грн, а всього 34034,71грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, чим порушив вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні". Так, згідно з розрахунком, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік становить 9 осіб, середньорічна заробітна плата штатного працівника становить 66215,81 гривень. Відповідно до ст.19 Закону №875-ХІІ кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність і мають працювати на робочих місцях - 1, працевлаштовано - 0, а не працевлаштовано - 1 особу. Розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю був надісланий через електронний кабінет роботодавця на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України. Відтак, норматив не був виконаний, відповідач не забезпечив працевлаштування осіб з інвалідністю, що згідно зі ст.20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" є підставою для сплати відповідачем адміністративно-господарських санкцій в сумі 33107,91грн та пені в сумі 926,80грн. Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 16.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень вказав, що ним не було порушено вимог Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" при здійсненні господарської діяльності, оскільки середньооблікова чисельність штатних працівників є меншою, ніж встановлена законодавством і, відповідно, не виникало обов`язку створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. Вказує, що нею подавалась інформація про роботу 7 найманих працівників на основному місці роботи та 2 працівників, що працюють по зовнішньому сумісництві. Однак, при поданні Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб і утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 2023 рік міститься помилка в графі рядка "101", де працівники, які працюють за сумісництвом, відображені як основні працівники. При цьому, в додатку №1 до вищевказаної звітності в графі 21 "Ознака наявності трудової книжки" вказано "ні", а в графі 22 "Ознака неповного робочого часу" вказано "так". Зазначає, що вказані обставини свідчать про роботу таких працівників за сумісництвом. Вважає, що у позивача був відсутній обов`язок з працевлаштування осіб з інвалідністю, а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши позовну заяву та відзив на позовну заяву, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована як суб`єкт господарювання, в своїй діяльності використовує найману працю.

Рівненським обласним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю у автоматизованому режимі, сформовано та підписано розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2023 рік фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

За змістом вказаного розрахунку середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік становила 9 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність 0 осіб, при нормативі робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю - 1 особа; середня річна заробітна плата штатного працівника складає 66215,81грн. За невиконання нормативу з працевлаштування особи з інвалідністю у 2023 році даним розрахунком визначено суму адміністративно-господарських санкцій у розмірі 33107,91грн.

У зв`язку з порушенням терміну сплати адміністративно-господарських санкцій на 70 днів відповідачу також нараховано пеню в розмірі 926,80грн.

При цьому, як стверджено позивачем, усі розрахунки здійснені ним виключно на підставі даних Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, форму якого затверджено наказом Міністерства фінансів України №4 від 13.01.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за №111/26556, що надана роботодавцем до контролюючих органів за основним місцем обліку без можливості їх коригування.

Позивачем зазначено, та не заперечується відповідачем, що поданий Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого ) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого податку, а також сум нараховано єдиного внеску за 2023 рік, де в рядку 101 "середньооблікова кількість штатних працівників" було зазначено 9 працівників.

В додатку №1 до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску у Відомостях про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вищевказаній звітності в графі 21 "Ознака наявності трудової книжки" вказано "ні", в графі 22 "Ознака неповного робочого часу" вказано "так".

08.04.2024 відповідач на адресу позивача надіслав скаргу-повідомлення, за змістом якої повідомив останнього про працевлаштування 9 найманих працівників: 2 з яких працює за сумісництвом всього по 1 годині в день.

Відповідно до ч.4 ст.20 Закону №875-ХІІ за всі робочі місця, призначені для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайняті особами з інвалідністю у 2023 році відповідач до 15.04.2024 повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції.

Оскільки фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не сплатила адміністративно-господарську санкцію та пеню в добровільному порядку, позивач звернувся до суду з цим позовом для стягнення цих сум в примусовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Конституція України проголошує Україну соціальною державою (стаття 1Конституції України), що передбачає забезпечення соціального захисту населення, створення умов для гідного життя та всебічного розвитку кожної людини.

Відповідно до такого принципу держава та суспільство зобов`язані сприяти інтеграції осіб з інвалідністю у трудову діяльність, забезпечуючи їхнє право на працю та соціальну захищеність через встановлення чітких гарантій їх залучення.

Нормативно-правовим актом, який визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами, є Закон України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні від 21.03.1991 №875-XII (далі Закон №875-XII).

За правилами частини першої статті 19 Закону №875-XII, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення (частина друга статті 19 Закону №875-XII).

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

До виконання підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, зараховується забезпечення роботою осіб з інвалідністю на підприємствах, в організаціях громадських об`єднань осіб з інвалідністю шляхом створення господарських об`єднань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, та підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю з метою координації виробничої, наукової та іншої діяльності для вирішення спільних економічних та соціальних завдань.

Пенсійний фонд України у порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію:

про працевлаштованих осіб з інвалідністю;

про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю;

необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.

Отримана від Пенсійного фонду України інформація про працевлаштованих осіб з інвалідністю використовується в Централізованому банку даних з проблем інвалідності для визначення в автоматичному режимі осіб з інвалідністю, які можуть бути працевлаштовані.

Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.

Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України.

Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення осіб з інвалідністю, які можуть бути працевлаштовані, та надсилає інформацію про таких осіб до Державного центру зайнятості для проведення роботи з їх працевлаштування.

Як вказано вище, згідно з інформацією Пенсійного фонду України про зайнятість та працевлаштування за 2023 рік, середньооблікова чисельність штатних працівників у відповідача складала 9 осіб, середня річна заробітна плата штатного працівника становила 66215,81 гривень, фонд оплати праці штатних працівників 595942,30 гривень, що відповідає відомостям Розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій.

Однак, у відзиві на позовну заяву відповідач не погоджується із середньообліковою чисельністю штатних працівників у 2023 році, оскільки в інформації Пенсійного фонду України вказано число працівників включно із працівниками за сумісництвом.

Наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 за №286, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.11.2005 за №1442/11722 затверджено Інструкцію зі статистики кількості працівників (далі Інструкція №286).

Згідно з пунктом 1.8 Інструкції №286 показник середньої кількості усіх працівників в еквіваленті повної зайнятості характеризує умовну кількість працівників (робочих місць), що відпрацювали повний робочий день, яка необхідна для виконання встановленого (визначеного) підприємством обсягу робіт (послуг). Методика його визначення базується на перерахунку оплаченого робочого часу усього персоналу (штатні працівники, сумісники, працюючі за договорами), що залучався до роботи у звітному періоді й отримував відповідну заробітну плату, в умовну кількість працівників, яких було б достатньо підприємству для виконання фактичного обсягу роботи за умови роботи всіх працівників упродовж повного робочого дня, виходячи зі встановленої його тривалості.

Абзацами 1,2 пункту 1.1 Інструкції №286 встановлено, що така містить основні методологічні положення щодо визначення показників кількості працівників у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об`єктивної статистичної інформації щодо зайнятості працівників та розмірів їхньої оплати праці. Дія Інструкції поширюється на всіх юридичних осіб, їхні філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (надалі по тексту - підприємства), а також на фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю.

Відповідно до абзаців 1 та 2 пункту 3.2 Інструкції №286 середньооблікова кількість штатних працівників розраховується на підставі щоденних даних про облікову кількість штатних працівників, які повинні уточнюватись відповідно до наказів про прийом, переведення працівника на іншу роботу та припинення трудового договору.

Облікова кількість штатних працівників за кожен день має відповідати даним табельного обліку використання робочого часу працівників, на підставі якого визначається кількість працівників, які з`явились або не з`явились на роботу.

Приписами пункту 3.2.1 Інструкції №286 затверджено, що середньооблікова кількість штатних працівників за місяць обчислюється шляхом підсумовування кількості штатних працівників облікового складу за кожний календарний день звітного місяця, тобто з 1 по 30 або 31 число (для лютого - по 28 або 29), включаючи вихідні, святкові та неробочі дні, і ділення одержаної суми на число календарних днів звітного місяця.

Пунктом 2.6 Інструкції №286 встановлено, що не включаються до облікової кількості штатних працівників, серед іншого, такі категорії:

- прийняті на роботу за сумісництвом з інших підприємств. Працівник, який отримує на одному підприємстві дві, півтори ставки, тобто оформлений за сумісництвом на тому самому підприємстві, де й основне місце роботи (внутрішнє сумісництво), або менше однієї ставки, в обліковій кількості штатних працівників враховується як одна фізична особа (абзаци 1, 2 підпункту 2.6.1 пункту 2.6 Інструкції №286).

Отже, відповідно до вимог Інструкції №286 до середньооблікової кількості штатних працівників не включаються працівники, які прийняті на роботу за сумісництвом з інших підприємств (зовнішні сумісники).

Відповідач стверджує, що протягом 2023 року у трудових відносинах із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 перебувало лише 7 осіб та 2 працівників, які є зовнішніми сумісниками, що працюють неповний робочий день. Вказує, що в колонці 21 Додатку 1 Податкового розрахунку, "Ознака наявності трудової книжки" зазначена інформація по ознаці неповного робочого часу, а в графі "22" "Ознака неповного робочого часу "- "так" заповнені вірно.

Згідно з наданими відповідачем відомостями про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення застрахованим особам згідно з Додатком 1 до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (Д1) (пункт 1 розділу IV) (далі відомості про нарахування зарплати) за період:

- січень 2023 року заробітна плата нараховувалась 9 особам, з яких 2 особи ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) без встановлення ознаки 21 "ознака наявності трудової книжки" (сумісник), 7 осіб із встановленням ознаки наявності трудової книжки;

- лютий 2023 року заробітна плата нараховувалась 9 особам, з яких 2 особи ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) без встановлення ознаки 21 "ознака наявності трудової книжки" (сумісник), 7 осіб із встановленням ознаки наявності трудової книжки;

- березень 2023 року заробітна плата нараховувалась 9 особам, з яких 2 особи ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) без встановлення ознаки 21 "ознака наявності трудової книжки" (сумісник), 7 осіб із встановленням ознаки наявності трудової книжки;

- квітень 2023 року заробітна плата нараховувалась 9 особам, з яких 2 особи ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) без встановлення ознаки 21 "ознака наявності трудової книжки" (сумісник), 7 осіб із встановленням ознаки наявності трудової книжки;

- тракень 2023 року заробітна плата нараховувалась 9 особам, з яких 2 особи ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) без встановлення ознаки 21 "ознака наявності трудової книжки" (сумісник), 7 осіб із встановленням ознаки наявності трудової книжки;

- червень 2023 року заробітна плата нараховувалась 10 особам, з яких 2 особи ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) без встановлення ознаки 21 "ознака наявності трудової книжки" (сумісник), 8 осіб із встановленням ознаки наявності трудової книжки;

- липень 2023 року заробітна плата нараховувалась 9 особам, з яких 2 особи ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) без встановлення ознаки 21 "ознака наявності трудової книжки" (сумісник), 7 осіб із встановленням ознаки наявності трудової книжки;

- серпень 2023 року заробітна плата нараховувалась 9 особам, з яких 2 особи ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) без встановлення ознаки 21 "ознака наявності трудової книжки" (сумісник), 7 осіб із встановленням ознаки наявності трудової книжки;

- вересень 2023 року заробітна плата нараховувалась 9 особам, з яких 2 особи ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) без встановлення ознаки 21 "ознака наявності трудової книжки" (сумісник),7 осіб із встановленням ознаки наявності трудової книжки;

- жовтень 2023 року заробітна плата нараховувалась 9 особам, з яких 2 особи ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) без встановлення ознаки 21 "ознака наявності трудової книжки" (сумісник), 7 осіб із встановленням ознаки наявності трудової книжки;

- листопад 2023 року заробітна плата нараховувалась 9 особам, з яких 2 особи ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) без встановлення ознаки 21 "ознака наявності трудової книжки" (сумісник), 7 осіб із встановленням ознаки наявності трудової книжки;

- грудень 2023 року заробітна плата нараховувалась 9 особам, з яких 2 особи ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) без встановлення ознаки 21 "ознака наявності трудової книжки" (сумісник), 7 осіб із встановленням ознаки наявності трудової книжки.

Згідно з довідкою №116 від 22.07.2024 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є працівниками Здолбунівського виробчино-заготівельного торгового підприємства (ідентифікаційний код юридичної особи ). Цяобставина також стверджується інформацією з Додатку 1 до Податкового розрахунку сум доходу Здолбунівського виробчино-заготівельного торгового підприємства Відомостей про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за 2023 рік.

Вищенаведена інформація позивачем не спростована, а відтак приймається судом.

Листом №1 від 08.04.2024 відповідач повідомляв листом керівника територіального відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про працевлаштування 9 найманих працівників: 2 з яких працює за сумісництвом всього по 1 годині в день.

Подані дані просив врахувати для розрахунку середньооблікової чисельності штатних працівників за 2023 рік.

У контексті вирішення спірних правовідносин необхідно звернути увагу на те, що визначальним критерієм обрахування середньооблікової кількості штатних працівників в розрізі застосування Інструкції №286 є категорії "зовнішній сумісник" та "внутрішній сумісник".

Зовнішнє сумісництво полягає в тому, що робота виконується на іншому підприємстві чи в суб`єкта підприємництва (якщо працівник працює на двох (або кількох) підприємствах, одне з яких є основним місцем роботи, а друге місцем роботи за сумісництвом). Трудова книжка зберігається на підприємстві за основним місцем роботи працівника.

Внутрішнє сумісництво - робота виконується на тому самому підприємстві (працівник працює як основний працівник і як сумісник, але роботу за сумісництвом здійснює у вільний від основної роботи час). Трудова книжка зберігається на тому самому підприємстві. У разі внутрішнього сумісництва основною вважається посада з найбільшим обсягом виконуваних робіт порівняно з іншими посадами.

Судом встановлено, що згідно:

- з наказом від 31.05.2022 за №5 "Про прийняття на роботу", ОСОБА_3 прийнято на роботу за сумісництвом з 02 червня 2022 року, встановлено неповний робочий день 1 година, оплата згідно з відпрацьованим часом;

- з наказом від 31.05.2022 за №6 "Про прийняття на роботу", ОСОБА_2 прийнято на роботу за сумісництвом з 02 червня 2022 року, встановлено неповний робочий день 1 година, оплата згідно з відпрацьованим часом.

Таким чином, упродовж 2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ) працювали у відповідача, за сумісництвом.

Позивач вказані обставини не заперечив, доказів зворотного - суду не надав.

Відповідно до п.п.3.2.2 п.3.2 Інструкції №286, працівник, який перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 (або 6) років, не враховується у середньооблікову чисельність штатних працівників. Такі працівники виключаються з розрахунку середньооблікової чисельності штатних працівників, хоча вони залишаються в обліковій кількості. Облік цих категорій працівників ведеться окремо.

Згідно з пунктом 3.1 Інструкції №286 середня кількість працівників підприємства за період (місяць, квартал, з початку року, рік) визначається як сума таких показників: середньооблікової кількості штатних працівників; середньої кількості зовнішніх сумісників; середньої кількості працюючих за цивільно-правовими договорами.

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року за №5 (далі Інструкція №5), програми державних статистичних спостережень передбачають облік фонду оплати праці, нарахованого всім працівникам, а також виділення фонду штатних працівників, які перебувають в обліковому складі підприємства, та поділ його на складові.

Фонд оплати праці інших категорій працівників (сумісників або тих осіб, які зайняті за договорами цивільно-правового характеру) розподіляється на складові на загальних підставах згідно з Інструкцією. При цьому суми оплати праці вищезгаданих категорій у формах державних статистичних спостережень відображаються у фонді оплати працівників позаоблікового складу та не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати штатних працівників облікового складу підприємства.

За положенням підпункту 2.1.1 пункту 2.1 Інструкції №5, фонд основної заробітної плати включає нарахування винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків). До його складу належать: винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці за тарифними ставками (окладами), відрядними розцінками робітників та посадовими окладами керівників, фахівців, технічних службовців, включаючи в повному обсязі внутрішнє сумісництво.

Інструкція №286 містить вичерпний перелік осіб, які не враховуються до середньооблікової та облікової кількості штатних одиниць.

Таким чином, для визначення середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу на рік враховуються всі категорії працівників облікового складу за виключенням працівників, які прийняті на роботу за сумісництвом.

Отже, особи, які працювали за сумісництвом у відповідача у 2023 році не повинні включатися до розрахунку нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Відповідно до матеріалів справи у 2023 році у відповідача за основним місцем роботи працювало: у січні 2023 року 7 працівників, у лютому 2023 року 7 працівників, у березні 2023 року 7 працівників, у квітні 2023 року 7 працівників, у травні 2023 року 7 працівників, у червні 2023 року 8 працівників, у липні 2023 року 7 працівників, у серпні 2023 року 7 працівників, у вересні 2023 року 7 працівників, у жовтні 2023 року 7 працівників, у листопаді 2023 року 7 працівників, у грудні 2023 року 7 працівників.

Крім того, упродовж 2023 році у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 працювали працівники за сумісництвом (зовнішнім).

Таким чином, середньооблікова кількість штатних працівників у відповідача за 2023 рік складає 5 осіб, з розрахунку: 7+7+7+7+7+8+7+7+7+7+7+7=85 осіб, 85(осіб) :12 (місяців) = 7,08 (7 осіб).

Позивач не подав пояснень щодо відзиву на позовну заяву, не надав до суду доказів, які б спростовували інформацію, надану фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

Законом передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій для підприємств, які не забезпечили середньооблікову чисельність працюючих інвалідів відповідно до установленого нормативу.

Частинами 1-3 статті 19 Закону №875-ХІІІ встановлено для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Проаналізувавши положення Закону №875-ХІІ, суд зазначає, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю відсутній обов`язок працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за рік становить менше 8 осіб.

Наказом Міністерства економіки України №827-22 від 12.04.2022 затверджено Порядок подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" (далі - Порядок №827-22).

Пунктами 1.4 - 1.5 Порядку №827-22 встановлено, що форма №3-ПН подається юридичними особами, фізичними особами - підприємцями, які в межах трудових відносин використовують працю фізичних осіб (далі - роботодавець), за наявності попиту на робочу силу (вакансії).

Форма №3-ПН заповнюється та подається роботодавцем до філії міжрегіонального/регіонального центру зайнятості (або до міського, районного, міськрайонного центру зайнятості - до дати припинення їхньої діяльності) (далі - центр зайнятості) незалежно від місцезнаходження роботодавця з дня виникнення в нього потреби в підборі працівників та/або з дати відкриття вакансії, але не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення нового робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Аналіз пунктів 1.4 - 1.5 Порядку №827-22 вказує на те, що звітність за формою №3-ПН роботодавці подають до центрів зайнятості за наявності попиту на робочу силу (вакансії), тобто, лише у разі наявності на підприємстві чи в організації вільних робочих місць. Разом з тим, періодичності подачі звітності за формою №3-ПН законодавством не встановлено, а передбачено, що така звітність подається не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, тобто передбачено одноразове інформування про кожну вакансію.

Отже, якщо роботодавець одноразово подав звітність форми №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" у строк не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, він виконав обов`язок своєчасно та в повному обсязі у встановленому порядку подати інформацію про попит на робочу силу (вакансії). Це означає, що в такому випадку учасник господарських відносин вжив залежних від нього передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Проте, обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати таких осіб на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в ч.1 ст.18 Закону № 875-XII.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №820/1889/17, від 03.12.2020 у справі №812/1189/18 та від 13.03.2023 у справі №460/5056/21.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду, обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати таких осіб на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині 1 статті 18 Закону №875-ХІІ.

Підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно вжило необхідних заходів по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало особу з інвалідністю з причин незалежних від нього: відсутність осіб з інвалідністю, їх відмова від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню осіб з інвалідністю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вимоги законодавства та беручи до уваги дані звітностей, середньооблікова кількість штатних працівників відповідача упродовж 2023 року становила менше 8 осіб.

Відтак, відповідач не мав обов`язку щодо створення 1 робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році.

Отже, позовні вимоги про стягнення адміністративно-господарських санкцій у сумі 34034,71грн є безпідставними, а тому в задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Згідно з нормами ст.139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - Рівненське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (вул. Замкова, 10 А/1, м.Рівне, Рівненська обл., 33028, ідентифікаційний код юридичної особи 13979356)

Відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Рішення складено 05 лютого 2026 року

Суддя О.М. Дудар