Справа № 500/7023/25
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7023/25

06 лютого 2026 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови позивачці у нарахуванні та виплаті пенсії по втраті годувальника у розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 померлого годувальника - судді у відставці з 22.07.2024 та з урахуванням виплачених сум, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити позивачці перерахунок та виплату пенсії по втраті годувальника у розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 померлого годувальника - судді у відставці з 22.07.2024 та з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є вдовою судді та отримує пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області. На час виходу її покійного чоловіка у відставку був чинним Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010. Відповідно до ч.1 ст.138 цього Закону судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України №3723 «Про державну службу» або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання. Вважає, що Отже, покійний чоловік позивачки виходячи у відставку, мав право обрати пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання судді. Окрім того, він мав право на пенсію за віком на загальних підставах, визначених Законом №1058. З метою досудового вирішення спору позивачка 22.07.2024 звернулась до відповідача із відповідною заявою щодо переведення її на пенсію у зв`язку із втратою годувальника та виплати їй пенсії у розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 з дати подачі даної заяви та з урахуванням виплачених сум, однак відповідач відмовив у задоволені такої заяви, що і стало підставою для звернення до суду з метою захисту порушеного права. Позивач вказує, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.01.2025 у справі №500/6273/24, яке в подальшому було залишено без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2025, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.07.2024 щодо виплати їй пенсії по втраті годувальника у розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 померлого годувальника - судді у відставці з 22.07.2024, врахувавши висновки суду в даному рішенні. Однак, як вважає позивач, відповідач формально повторно розглянув заяву позивачки, не взяв до уваги висновків судів у справі №500/6273/24, та безпідставно знову відмовив їй у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії по втраті годувальника у розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 померлого годувальника - судді у відставці з 22.07.2024.

Ухвалою суду від 15.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Зокрема, вказує, що відповідно до заяви від 01.12.2011 чоловіку позивачки, ОСОБА_2 , у віці 54 роки, було призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону №2453 з 02.12.2011 року. Таке щомісячне довічне грошове утримання виплачувалося ОСОБА_2 до моменту смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Просить врахувати, що розмір пенсії за нормами Закону України «Про державну службу» ОСОБА_2 не визначався, і будь-які документи, які необхідні для визначення її розміру, до органів Пенсійного фонду України в області ним не надавалися, оскільки станом на 01.12.2011, і до моменту смерті, право на виплату пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", було відсутнє. Зазначає, що органами Пенсійного фонду України здійснюється розгляд заяв осіб щодо пенсійного забезпечення відповідно до законодавства, чинного на час їх звернення за призначенням/перерахунком пенсійних виплат. Вказує, що Законом №2453 не передбачалося раніше, та Законом №1402 не передбачено на даний час призначення виплат непрацездатним членам сім`ї померлої особи, яка одержувала щомісячне довічне грошове утримання. Крім цього, зазначає, що нормами Закону №889 також не передбачено призначення пенсій у зв`язку із втратою годувальника за нормами Закону України «Про державну службу». Відтак, відповідно до заяви від 02.11.2021, із зазначеної дати позивачці призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

22.07.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із зверненням щодо переведення її на пенсію по втраті годувальника у розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №6543-6395/Т-02/8-1900/24 від 05.08.2024 проінформовано позивачку щодо неможливості переведення її на пенсію по втраті годувальника у розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.01.2025 у справі №500/6273/24, залишеним без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2025, позов задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови позивачу у нарахуванні та виплаті пенсії по втраті годувальника у розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 померлого годувальника - судді у відставці з 22.07.2024 та з урахуванням виплачених сум, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.07.2024 щодо виплати їй пенсії по втраті годувальника у розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 померлого годувальника - судді у відставці з 22.07.2024, врахувавши висновки суду в даному рішенні, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено, стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири).

Листом відповідача від 14.11.2025 позивача повідомлено про відсутність підстав для виплати позивачу пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст.37 Закону України "Про державну службу " №3723-ХІІ від 16.12.1993 померлого годувальника - судді у відставці з 22.07.2024.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII в окремих випадках прямо передбачає гарантії судді та членів його сім`ї. Зокрема, у ч. 1, 2 ст. 140 цього Закону зазначено, що судді, члени їхніх сімей та їхнє майно перебувають під особливим захистом держави. Відповідно до ч. 1 ст. 144 цього ж Закону суддя та члени його сім`ї мають право на безоплатне медичне обслуговування у державних закладах охорони здоров`я. Члени сім`ї судді можуть обслуговуватися в тих медичних закладах, де обслуговується суддя.

Однак Закон №1402 не визначає особливостей пенсійного забезпечення осіб, що перебували на утриманні судді, на випадок його смерті, а відтак не передбачено пенсії по втраті годувальника для членів сім`ї померлого судді.

Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України в «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII) з 01.05.2016 втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частинами 12-13 ст. 37 Закону № 3723-XII передбачено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Отже, утриманці державних службовців, що отримали право на пенсію за ст. 37 Закону № 3723, мають право на пенсію по втраті годувальника, розмір якої обчислюється від суми заробітної плати померлого годувальника.

У постанові від 09.11.2018 у справі №236/3193/16-а Верховний Суд дійшов висновку:

«… право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених ч. 10 ст. 37 Закону № 3723, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

… дотримання принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права полягає у тому, що, приймаючи нові умови пенсійного забезпечення згідно Закону №889-VIII, Верховна Рада України закріпила право певних осіб на конкретні умови призначення пенсії, зокрема, пенсії державного службовця шляхом відсилання до норм Закону, який, серед іншого, передбачає такий вид пенсійного забезпечення, як призначення пенсії по втраті годувальника.

За таких умов, розповсюдивши право на особу, законодавець шляхом прийняття закону поширив і право членів сім`ї цієї особи при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника у разі її смерті, тобто позивача, відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Крім того, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.12.2021 у справі № 440/7341/20 сформував висновок, що частину першу статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слід застосовувати з урахуванням того, що розмір пенсії у зв`язку із втратою годувальника - судді у відставці, що отримував щомісячне довічне грошове утримання і на час смерті мав право на пенсію за віком на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, визначається на вибір заявника, що звернувся за призначенням пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі:

(1) 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, або

(2) 50% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах суддів.

У Постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2025, якою залишено без змін рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.01.2025 у справі №500/6273/24 вказано наступне: "...Як зазначає пенсійний орган у своїй відповіді від 05.08.2024 за №6543-6395/Т-02/8-1900/24 за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.12.2011, при страховому стажі годувальника 36 років 01 місяць 08 днів, в тому числі 34 роки 01 місяць 12 днів - наявний стаж, 01 рік 11 місяців 26 днів - додатковий стаж. Таким чином, оскільки позивач перебуваючи на посаді судді (стаж, на якій підлягає зарахуванню до державної служби) більше 20 років, помер, то його непрацездатна дружина, яка перебувала на його утриманні (що не заперечується відповідачем), має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивачки з пенсії в разі втрати годувальника, призначеної їй на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію державного службовця у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону № 3723-XII".

В силу вимог ст.78 КАС України, обставини у справі №500/6273/24 є преюдиційними та не підлягають доказуванню.

Разом з тим, як вже було зазначено вище, відповідач листом від 14.11.2025 повідомив позивача про відмову у призначеній їй пенсії по втраті годувальника у розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723- XII від 16.12.1993 померлого годувальника - судді у відставці з 22.07.2024, у зв`язку з тим, що померлому чоловіку позивача пенсія згідно норм ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 не призначалась, і у відповідача відсутні документи для визначення такого розміру пенсії.

Отож, у сукупності наведених вище обставин, на переконання суду, відповідач формально повторно розглянув заяву позивачки, не взявши до уваги висновків судів у справі №500/6273/24, та безпідставно відмовивши позивачу у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії по втраті годувальника у розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 померлого годувальника - судді у відставці з 22.07.2024.

З метою захисту порушеного права позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити позивачці перерахунок та виплату пенсії по втраті годувальника у розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 померлого годувальника - судді у відставці з 22.07.2024 та з урахуванням виплачених сум.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті пенсії по втраті годувальника у розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 померлого годувальника - судді у відставці, з 22.07.2024, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії по втраті годувальника у розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 померлого годувальника - судді у відставці, з 22.07.2024, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 06 лютого 2026 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ),

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.