Справа № 320/3023/22
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2026-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3023/22 Суддя (судді) першої інстанції: Лиска І.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного орендного сільськогосподарського підприємства "Дружба" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Приватного орендного сільськогосподарського підприємства "Дружба" до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи.

28.03.2022 Приватне орендне сільськогосподарське підприємство «Дружба» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства Юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України "Про задоволення скарги» від 15.11.2021 №4090/5, з одночасним визнанням за позивачем речового права (права власності) на земельну ділянку площею 24,9439 га, кадастровий номер 0:02:002:0052, зареєстрованого згідно рішення від 28.10.2019 №49389534, прийнятого державним реєстратором Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Лужецьким Дмитром Леонідовичем.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновок Центральної колегії Міністерства Юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальних органів Міністерства Юстиції України від 23.03.2021 та прийнятий на його підставі спірний наказ Міністерства юстиції України № 4090/5 від 15.11.2021, прийняті відповідачем з порушенням положень ч. 3 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме без належного повідомлення позивача про розгляд скарги Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області та без врахування пояснень позивача з приводу доводів цієї скарги.

Позивач вважає, що спірний наказ прийнятий всупереч нормам чинного законодавства, з порушенням процедури розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

Крім того, позивач вважає, що прийняття відповідачем такого наказу порушує його право на законне користування земельною ділянкою.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.01.2025 у задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про не обґрунтованість позовних вимог, і доведеність відповідачем правомірність спірного наказу, а позивачем не надано достатніх, достовірних та допустимих доказів на спростування наявності підстав для його винесення.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Крім того, апелянт зазначив, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, судом не враховані доводи позивача щодо суттєвих порушень відповідачем положень порядку розгляду скарги.

03.03.2025 відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволені.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2025 відкрито апеляційне провадження та витребувано справу зі суду першої інстанції, та після її надходження, ухвалою від 30.09.2025 слухання справи призначено у порядку письмового провадження.

Слухання справи продовжувалось з поважних причин.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини встановлені судом.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що до Міністерства юстиції України надійшла скарга від Медвинської сільської ради від 15.06.2021 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.06.2021 за № 16822-26-21 на рішення від 28.10.2019 №49389534 державного реєстратора Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Лужецького Д.Л., яким було зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0052, пільгове призначення якої: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа: 24.9439 га місце розташування: Київська обл., Богуславський район, в адміністративних межах Бранепільської сільської ради за Приватним орендним сільськогосподарським підприємством «Дружба».

Центральною колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Колегія) було призначено розгляд вищевказаної скарги на 06.10.2021.

Міністерством юстиції України 30.09.2021 року о 16:55 було надіслано повідомлення про розгляд Скарги на електронну адресу Медвинської сільської ради, яка була зазначена у відповідній Скарзі.

Також представниками Колегії було складено акт про неможливість повідомлення Медвинської сільської ради на номер, зазначений у Скарзі, у зв`язку з тим, що номер не відповідав, а також акт про неможливість повідомлення заінтересованої особи ПОСП «Дружба», у зв`язку з тим, що номер не існує.

Оголошення про засідання Південної регіональної колегії Міністерства юстиції України, яке відбулось 06.10.2021 року, було розміщено на офіційному веб-сайті Мін`юсту.

Скаргу Медвинської сільської ради від 15.06.2021 року №65, зареєстровану в Міністерстві юстиції України за №16822-22-21 від 24.06.2021 року, було розглянуто на засіданні Південної регіональної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції на засіданні 06.10.2021 року та прийнято висновок у результаті розгляду зазначеної скарги.

На підставі вказаного висновку Міністерством юстиції України прийнято наказ №4090/5 від 15.11.2021 року «Про задоволення скарги».

Результатом прийнятого рішення стало те, що з даних Державного реєстру прав Колегією встановлено, що 21.10.2019 державним реєстратором Лужецьким Д.Л. в Державному реєстрі прав зареєстровано заяву № 36530087, яка була подана уповноваженою особою ПОСП «Дружба» Шевченко М.Я . Разом з заявою було подано такі документи: Державний акт на право колективної власності на землю від 27.11.1995, виданий Бранепільською сільською радою народних депутатів Богуславського району Київської області та зареєстрований у книзі записів Державних актів на право колективної власності на землю за № 5, згідно якого Колективному сільськогосподарському підприємству «Дружба» передано у колективну власність земельну ділянку площею 1134.5 га для сільськогосподарського виробництва.

28.10.2019 державним реєстратором Лужецьким Д.М. , прийнято оскаржуване рішення, на підставі якого в Державному реєстрі прав відкрито розділ та зареєстровано право власності на земельну ділянку за ПОСП «Дружба».

Згідно поданого Державного акту, КСП «Дружба» було передано земельну ділянку площею 1134,5 га для сільськогосподарського виробництва. Однак, державним реєстратором Лужецьким Д.Л. до Державного реєстру прав внесено запис про право власності ПОСП «Дружба» на земельну ділянку площею 24,9439 га, що суперечить відомостям, які містяться в отриманих документах. Разом з тим, в поданих документах відсутній Додаток №1 до Державного акту «Список громадян членів Колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства».

Згідно отриманих державним реєстратором Лужецьким Д.Л. відомостей з Державного земельного кадастру земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» та має площу 24,9439 га, що не відповідає відомостям, наявним у Державному акті.

Для державної реєстрації права власності на земельну ділянку було подано протокол засідання зборів учасників ТОВ «Дружба» від 24.11.2003 № 5. Згідно даного протоколу, на засіданні було вирішено питання щодо реорганізації ТОВ «Дружба» шляхом перетворення в Приватно-орендне підприємство «Дружба», а також вирішено питання щодо видачі засновникам - власникам майнових паїв свідоцтв про право на майновий пай. Зі змісту даного документа неможливо встановити, чи є ПОСП «Дружба» правонаступником КСП «Дружба», якому було видано Державний акт. Будь-яких інших документів, що підтверджують факт правонаступництва або підтвердження передачі майна, не надано, що не дає змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Вказані обставини підтверджені належним, достатніми та допустимими доказами, та не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до положень ч.1-4 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно вимог ч.1-4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-VІ.

Відповідно до частини першої статті 2 зазначеного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно статті 6 Закону № 1952-VІ організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Згідно з підпунктом 83-7 пункту 3 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою КМУ 02 липня 2014 року № 228, Мін`юст здійснює відповідно до закону контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Статтею 7 Закону № 1952-VІ передбачено, що Міністерство юстиції України у сфері державної реєстрації прав розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 37 Закону № 1952-VІ встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Зокрема, Міністерство юстиції України розглядає: скарги на проведені державним реєстратором реєстраційні дії; скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України; повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Єдиного державного реєстру іншими особами.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів особою, права якої порушено, протягом двох місяців з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав, але не пізніше одного року з дня прийняття відповідного рішення, здійснення дії або бездіяльності /частина 3 статті 37 Закону № 1952-VІ/.

Відповідно частини шостої статті 37 Закону № 1952-VІ за результатами розгляду скарги на рішення, дії або :діяльність у сфері державної реєстрації Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції країни чи відповідного територіального органу:

про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації);

про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або діяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації);

про залишення скарги без розгляду по суті.

За змістом частини сьомої статті 37 Закону у разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України приймає рішення про:

- скасування рішення державного реєстратора, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України;

- тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або про анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав Міністерством юстиції України або його територіальним органом, яким прийнято відповідне рішення, протягом п`яти робочих днів вирішується питання про передачу на розгляд іншого державного реєстратора документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора.

Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі - Порядок) врегульована процедура розгляду скарг.

Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет пересилання її належністю відповідному територіальному органу чи Мін`юсту, а також встановлення став для відмови в її задоволенні (пункт 5 Порядку № 1128).

У разі коли під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, Мін`юст чи відповідний територіальний орган здійснює колегіальний розгляд такої скарги на предмет наявності (відсутності) порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються.

Якщо під час розгляду Мін`юстом скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, проте встановлено наявність очевидних порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, розгляд такої скарги здійснюється Мін`юстом на підставі службової записки посадових осіб Мін`юсту, погодженої заступником Міністра, невідкладно без розгляду її колегіально (пункт 5 Порядку № 1128).

Відповідно до пункту 13 Порядку за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи:

встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту;

підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні, висновок колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) або їх засвідчені копії розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту чи відповідного територіального органу не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після прийняття рішення Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян", засвідчені в установленому законодавством порядку відповідні копії рішень Мін`юсту чи його територіального органу, копії висновків колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) разом із супровідним листом надсилаються скаржнику (пункт 14 Порядку).

У свою чергу Порядок створення Мін`юстом та його територіальними органами Колегій з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - Колегії), організаційні та процедурні засади діяльності Колегій регулюються Положенням про Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженої наказом Міністерства юстиції країни 09 січня 2020 року № 71/5 (далі Положення № 71/5).

Згідно з пунктом 2 розділу 1 Положення № 71/5 колегії є постійно діючими консультативно- дорадчими органами при Мін`юсті та його територіальних органах, що в межах повноважень здійснюють колегіальний розгляд скарг у сферах державної реєстрації речових на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (далі - скарги).

Колегії створюються Мін`юстом чи відповідним територіальним органом шляхом затвердження їх складу відповідно до цього Положення.

Мін`юстом створюються центральна Колегія та регіональні Колегії. Центральна колегія Мін`юсту розглядає усі скарги, розгляд яких належить до компетенції Мін`юсту, крім тих, що за дорученням Міністра юстиції України або заступника Міністра юстиції України з питань державної реєстрації передано на розгляд регіональної Колегії Мін`юсту.

Пунктом 9 розділу 3 Положення № 71/5 за результатами розгляду скарги Колегія шляхом голосування приймає рішення, що оформлюється відповідним висновком.

Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини від кількості членів Колегії, присутніх на відповідному засіданні. Якщо половина від кількості членів Колегії, присутніх на відповідному засіданні, проголосувала за рішення, а решта проголосувала проти або утрималася, рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосував головуючий на засіданні.

Висновок Колегії має містити: дату та місце проведення засідання Колегії; перелік членів Колегії, які брали участь у засіданні, на якому прийнято рішення за результатом розгляду скарги; реквізити та суть скарги; рекомендації щодо задоволення (відмови у задоволенні) скарги; мотиви рішення Колегії у стислому викладенні; мотиви рішення Колегії у розгорнутому викладенні, зокрема відомості про наявність (відсутність) обставин, які мають значення для розгляду скарги, та відомості про наявність (відсутність) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються; результати голосування ("за", "проти", "утримався") членів Колегії.

Висновок Колегії підписують усі члени Колегії, які брали участь у засіданні, на якому прийнято рішення за результатом розгляду скарги. Якщо внаслідок звільнення члена Колегії, який брав участь у відповідному засіданні Колегії, його тимчасової непрацездатності або з інших причин, пов`язаних з відповідним членом Колегії, висновок Колегії не може бути ним підписаний, у висновку зазначається причина такого непідписання. Якщо через відповідні причини кількість членів Колегії, які підписали висновок, є меншою ніж кількість, необхідна відповідно до абзацу другого цього пункту для прийняття Колегією рішення, Мін`юст, відповідний територіальний орган забезпечує новий розгляд скарги Колегією в іншому складі.

Висновки суду.

Отже, позивач обґрунтовує протиправність спірного наказу щодо прийняття його суб`єктом владних повноважень всупереч нормам чинного законодавства та з порушенням процедури розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

Постановою Верховного Суду від 17.12.2025 у № справі 240/2181/25 ухвали судів першої та апеляційної інстанції, які висловили позицію, що оскарження наказу Міністерства юстиції України з приводу розгляду скарги на дії державного реєстратора не підлягають розгляду у порядку КАС України, були скасовані касаційною інстанцією і відправлені на новий розгляд до суду першої інстанції.

Тому, колегія суддів вважає, що даний спір є спором щодо правомірності дій відповідача з приводу дотримання порядку розгляду скарги.

Відповідно до ч.1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Проте, в адміністративних справах про протиправність рішення обов`язок доказування правомірності свого рішення покладено на відповідача.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суть скарги, повноваження відповідача та наявні документи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необгрунтованість позовних вимог, оскільки доводи позивача не доводять протиправність спірного рішення та протиправності дій відповідача при його прийнятті, апелянтом не надано достатніх, достовірних та допустимих доказів на спростування наявності підстав для його винесення.

Спірне рішення відповідає положенням ст.2 КАС України.

Процедурні недоліки, наведені апелянтом, не є суттєвими для скасування правильного по суті рішення.

Такий висновок зробив суд першої інстанції пославшись на судову практику Верховного Суду, з чим й погоджується суд апеляційної інстанції.

Щодо інших доводів позивача, щодо правильності оформлення документів та їх достовірності на земельну ділянку, то суд апеляційної інстанції зазначає, що існує межи розгляду адміністративних спорів, зокрема щодо дискреційних повноважень суб`єктів владних повноважень.

Тому, надаючи оцінку всім іншим доводам апелянта, судова колегія наголошує що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Колегія суддів вважає, що всі доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного орендного сільськогосподарського підприємства "Дружба" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 р. - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Приватного орендного сільськогосподарського підприємства "Дружба" до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

В.В. Файдюк