Справа № 480/2557/23
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2026-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року Справа № 480/2557/23

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2557/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 30000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі в Збройних Силах України на період дії воєнного стану за періоди:

з 01.06.2022 по 30.06.2022;

з 01.09.2022 по 30.09.2022;

з 01.12.2022 по 31.12.2022, з урахуванням уже виплачених сум;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 30000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі в Збройних Силах України на період дії воєнного стану за періоди:

з 01.06.2022 по 30.06.2022;

з 01.09.2022 по 30.09.2022;

з 01.12.2022 по 31.12.2022, з урахуванням вже виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 70000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 01.10.2022 по 31.10.2022 з урахуванням вже виплачених сум;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 70000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 01.10.2022 по 31.10.2022 з урахуванням уже виплачених сум.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до наказу від 09.05.2022 № 115 09.05.2022 його повернуто до штату військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду водія-радіотелефоніста стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону ВОС-790037А/641. У період з 23.06.2022 до 25.08.2022 позивач виконував бойові завдання з відсічі збройної агресії Російської Федерації проти України на території Донецької, Луганської та Харківської областей. У період з 07.09.2022 до 04.12.2022 він продовжував виконувати бойові завдання з відсічі збройної агресії Російської Федерації проти України на території Донецької, Луганської та Харківської областей, а з 05.12.2022 вибув до району виконання бойових завдань ОУВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Відтак, у період з 01.09.2022 до 30.09.2022 він брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в районі проведення таких заходів, з 23.06.2022 до 25.08.2022 та з 07.09.2022 до 04.12.2022. Проте всупереч приписам постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" відповідач не виплатив йому додаткову винагороду у розмірі 300000 грн щомісячно за періоди з 01.06.2022 до 30.06.2022, з 01.09.2022 до 30.09.2022 та з 01.12.2022 до 31.12.2022, та в розмірі 70000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в районі проведення таких заходів, у період з 01.10.2022 до 31.10.2022. Вважає, що невиплата вказаної винагороди порушує його конституційні права та законні інтереси. Просив позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що постанова Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" передбачає отримання військовослужбовцем додаткової винагороди в розмірі 30000 грн або 100000 грн відповідно, але позивач наголошує, що йому не виплачена додаткова винагорода в розмірі 70000 грн. Тобто позивач неправильно трактує норми закону та порядок нарахування та виплати вказаної додаткової винагороди. При цьому додаткова винагорода за період з 01.06.2022 до 30.06.2022, з 01.09.2022 до 30.09.2022 та з 01.12.2022 до 31.12.2022 позивачу виплачена в повному обсязі та додаткова винагорода за період з 01.10.2022 до 31.10.2022 також виплачена в повному обсязі. Вважає, що порушень вимог чинного законодавства ним не допущено. Просив у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на таке.

Суд встановив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.05.2022 № 115 солдата ОСОБА_1 повернуто до штату військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду водія-радіотелефоніста стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону ВОС-790037А/641 (а.с.8).

Позивач у позовній заяві вказує, що у періоди з 01.06.2022 до 30.06.2022, з 01.09.2022 до 30.09.2022, з 01.12.2022 до 31.12.2022 він брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в районі проведення таких заходів. Однак, за вказані періоди додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", йому не нарахована та не виплачена, а за період з 01.10.2022 до 31.10.2022 виплачена не в повному обсязі, а саме не в розмірі 70000 грн з розрахунку на місяць.

Вважаючи, що відповідач протиправно не виплачував додаткову винагороду в період з 01.06.2022 до 30.06.2022, з 01.09.2022 до 30.09.2022, з 01.12.2022 до 31.12.2022 та виплатив її не в повному обсязі за період з 01.10.2022 до 31.10.2022, а саме не в розмірі 700000 грн в розрахунку на місяць, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд враховує таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 13.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв постанову № 168, пунктом 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Кабінет Міністрів України постановами від 22 березня 2022 р. № 350, від 1 липня 2022 р. № 754, від 27 вересня 2022 р. № 1066, від 8 жовтня 2022 р. № 1146 до вказаної постанови від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" вносив зміни та доповнення.

Постановою від 28 лютого 2022 р. № 168 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), вони набувають право на отримання збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил отримують додаткову винагороду в розмірі до 30000 грн.

Тобто, сам факт виконання позивачем у спірний період обов`язків військової служби (несення військової служби) без виконання умов, визначених Постановою від 28 лютого 2022 р. № 168, не покладає на відповідача обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн та виплачувати таку додаткову винагороду.

Таким чином, з 24.02.2022 у військовослужбовців Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Підставою для нарахування та виплати такої винагороди є відповідний наказ командира.

Суд зазначає, що право на отримання збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди позивач як військовослужбовець Збройних Сил набуває у разі безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби позивач отримує додаткову винагороду в розмірі 30000 грн.

Суд встановив, що позивачу за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проведені такі виплати (а.с.33):

- за червень 2022 року: 25000 грн за 25 днів червня (в розрахунку 30000 гривень за місяць) та 16666,67 грн за 5 днів червня (в розрахунку 100000 гривень на місяць);

- за вересень 2022 року: 11000 грн за 11 днів вересня (в розрахунку 30000 гривень за місяць) та 63333,33 грн за 19 днів вересня (в розрахунку 100000 гривень на місяць);

- за грудень 2022 року: 9677,42 грн за 10 днів грудня (в розрахунку 30000 гривень за місяць) та 67741,94 грн за 21 днів грудня (в розрахунку 100000 гривень на місяць).

Тобто додаткова винагорода за період з 01.06.2022 до 30.06.2022, з 01.09.2022 до 30.09.2022, з 01.12.2022 до 31.12.2022 позивачу виплачена в повному обсязі.

Додаткова винагорода за період з 01.10.2022 до 31.10.2022 також виплачена позивачу в повному обсязі, а саме 20322,58 грн за 21 день жовтня (в розрахунку 30000 гривень за місяць) та 32258,07 грн за 10 днів жовтня (в розрахунку 100000 гривень на місяць).

Таким чином, за виконання обов`язків військової служби з урахуванням фактичного часу виконання обов`язків військової служби, враховуючи безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах введення воєнних (бойових) дій, в період з 01.06.2022 до 30.06.2022, з 01.09.2022 до 30.09.2022, з 01.12.2022 до 31.12.2022 та з 01.10.2022 до 31.10.2022 позивачу виплачена додаткова винагорода у встановленому розмірі.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення в цій справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи позовної заяви отримали достатню оцінку.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що у спірних правовідносинах відсутні ознаки порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та законних інтересів позивача, його дії відповідають критеріям правомірності, визначеним у частині другій статті 2 КАС України, тому за наведених обставин і правових норм вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії відмовити за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах