Справа № 320/44978/25
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

04 лютого 2026 року Київ № 320/44978/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Скрипка І.М., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали товариства з обмеженою відповідальністю «Сакцент плюс» до Оболонського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Сакцент плюс» 29.08.2025 звернулось через підсистему «Електронний суд» до суду з позовом (зареєстрований 04.09.2025) до Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві.

Просили:

- визнати протиправними дії державного виконавця Ярового О.В. щодо: насильницького проникнення до приміщення; заміни замків та заволодіння ключами; передачі майна ТОВ «Сакцент Плюс» стягувачу;

- скасувати постанову про накладення штрафу від 22.07.2025;

- зобов`язати державного виконавця повернути описане майно боржнику або передати його на зберігання відповідно до вимог закону;

- зобов`язати відповідача відновити порушені права позивача.

05.09.2025 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору та клопотання про долучення додаткових доказів.

09.09.2025 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.

25.11.2025 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.

У зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам процесуального закону, суд ухвалою від 05.12.2025 позовну заяву залишив без руху з наданням позивачеві десятиденного строку на усунення недоліків шляхом подання:

- доказів доплати судового збору в розмірі 6661,60 грн за місцем розгляду справи Київським окружним адміністративним судом;

- уточненої позовної заяви, яка відповідає вимогам, установленим статтями 160, 161 та 172 Кодексу адміністративного судочинства України (у кількості примірників, відповідно до кількості учасників справи, один з яких до суду, без додатків), зокрема:

із приведенням прохальної частини позову у відповідність до вимог статті 5 Кодексу з урахуванням фактичних обставин та поданих доказів, із урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали;

із зазначенням повного найменування відповідача, засобів зв`язку та адреси його електронної пошти;

із викладом обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини;

із зазначенням відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

із зазначенням відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

із обґрунтуванням порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача, а не директора, оскільки з позовом звернулось саме ТОВ «Сакцент плюс», хоча і в особі його керівника;

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних належних та допустимих доказів із урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшли:

- клопотання про забезпечення позову;

- докази доплати судового збору;

- заява про поновлення строку звернення до суду.

Крім того, до суду надійшла уточнена позовна заява в редакції від 11.12.2025, відповідно до якої позивачем, зокрема серед іншого, зазначено правильне найменування відповідача Оболонський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, відповідно до прохальної частини якої просили:

1. Визнати протиправними дії Оболонського ВДВС у м. Києві, які полягали у:

- проникненні до нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Героїв полку «Азов», 34-А, приміщення 10;

- зміні замків;

- опечатуванні приміщення;

- вилученні матеріальних цінностей;

- блокуванні доступу ТОВ «Сакцент плюс» до документації та обладнання.

2. Зобов`язати Оболонський ВДВС відновити доступ директору ТОВ «Сакцент плюс» до приміщення.

3. Зобов`язати Оболонський ВДВС надати акт опису та оцінки майна, складений під час проникнення 29.07.2025.

4. Зобов`язати ВДВС повернути все вилучене майно, зокрема:

- книги (готова продукція);

- офісне обладнання;

- меблі;

- робочі матеріали підприємства;

- інше майно згідно з інвентаризацією.

5. Зобов`язати усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням для відновлення діяльності ТОВ «Сакцент плюс».

Із урахуванням уточненої позовної заяви, позивачем виключено позовну вимогу, заявлену при первинно поданому позові, а саме - скасування постанови про накладення штрафу від 22.07.2025.

За нормами частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За приписами частини першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2, 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що: адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно із частинами першою, другою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).

Зі змісту уточненої позовної заяви слідує, що позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії Оболонського ВДВС у м. Києві, які полягали у:

- проникненні до нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Героїв полку «Азов», 34-А, приміщення 10;

- зміні замків;

- опечатуванні приміщення;

- вилученні матеріальних цінностей;

- блокуванні доступу ТОВ «Сакцент плюс» до документації та обладнання.

2. Зобов`язати Оболонський ВДВС відновити доступ директору ТОВ «Сакцент плюс» до приміщення.

3. Зобов`язати Оболонський ВДВС надати акт опису та оцінки майна, складений під час проникнення 29.07.2025.

4. Зобов`язати ВДВС повернути все вилучене майно, зокрема:

- книги (готова продукція);

- офісне обладнання;

- меблі;

- робочі матеріали підприємства;

- інше майно згідно з інвентаризацією.

5. Зобов`язати усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням для відновлення діяльності ТОВ «Сакцент плюс».

З`ясовано, що виконавчі дії, що стали підставою для звернення з позовом до суду, були вчинені державним виконавцем у межах виконавчого провадження ВП № 62365765 у зв`язку з примусовим виконанням наказу Господарського суду м. Києві № 910/17133/18, виданого названим судом 28.05.2020, про виселення ТОВ «Сакцент плюс» з нежитлового приміщення площею 130,10 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, 34.

Відповідно до частин першої та другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже законом установлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органів державної виконавчої служби до суду, який ухвалив відповідне рішення, як це передбачено для виконання судових рішень, у такому випадку виключається юрисдикція адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 06.04.2016 (6-570цс16), від 22.03.2016 (808/3666/15), від 24.02.2016 (6-3077цс15) та в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 817/425/17.

Ураховуючи, що виконавче провадження, у межах якого були здійснені дії, що є предметом оскарження, вчинені з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва № 910/17133/18 виданого 28.05.2020, заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У позовній заяві позивач взагалі не обґрунтовує із посиланням на норми права про можливість розгляду заявлених позовних вимог за правилами адміністративного судочинства.

Частиною першою статті 339-1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно із частиною першою статті 340 Господарського процесуального кодексу України скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Виходячи із аналізу зазначених норм права та встановлених обставин, суд резюмує, що частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», із урахуванням вимог Господарського процесуального кодексу України, чітко регламентовано, що у разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення при виконанні рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, таку скаргу розглядає відповідний суд, який ухвалив таке рішення за правилами господарського судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 02.10.2019 у справі № 753/22823/18-ц, від 06.06.2018 у справах № 921/16/14-г/15 та № 127/9870/16-ц, від 28.11.2018 у справі № 2-01575/11, від 13.03.2019 у справі № 545/2246/15-ц, від 03 та 10.04.2019 у справах № 370/1288/15, № 766/740/17-ц та № 908/2520/16, від 29.05.2019 у справі № 758/8095/15-ц.

Окремо суд звертає увагу, що вимога позивача про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням для відновлення діяльності ТОВ «Сакцент плюс», спрямована на захист права власності власника майна, що врегульовано нормами статті 391 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу.

Оскільки з матеріалів позову не вбачається наявності публічно-правового спору між учасниками справи, так як відповідно до уточненої позовної заяви позивач не оскаржує постанову про накладення штрафу від 22.07.2025, тому юрисдикція адміністративних судів, встановлена статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України, на цей спір не поширюється.

Також суд уважає за необхідне зазначити, що згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

При цьому фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом, орган, який, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.01.2020 у справі № 340/25/19 зазначила, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Водночас визначальними ознаками приватноправових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Оскільки оскаржувані дії виконавця вчинені з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва, суд, керуючись імперативними приписами частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», уважає, що спір у цій справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

За приписами пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На виконання вимог частини шостої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суд роз`яснює позивачу про право на звернення з такими позовними вимогами до суду, який видав виконавчий документ, тобто до Господарського суду м. Києва за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України.

Оскільки позовна заява у паперовому вигляді до суду не подавалась, а сформована в підсистемі «Електронний суд», остання поверненню не підлягає, як і усі подані документи в порядку усунення недоліків.

Крім того, суд роз`яснює право позивача на повернення сплаченого судового збору у зв`язку з відмовою у відкритті провадження, виключено за заявою позивача у порядку та у спосіб, передбачений статтею 7 Закону України «Про судовий збір», шляхом подання її безпосередньо до Київського окружного адміністративного суду.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 170, статтями 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сакцент плюс» до Оболонського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Скрипка І.М.