Справа № 420/2625/26
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2026-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2625/26
УХВАЛА

05 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Бойко О.Я.,

розглянувши заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання повторно розглянути рапорт та винести наказ про звільнення з військової служби,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання повторно розглянути рапорт та винести наказ про звільнення з військової служби.

Разом із позовною заявою від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить:

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі її командира до винесення рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання бездіяльності командування військової частини протиправною та зобов`язання вчинити певні дії не здійснювати будь-яких переміщень із зарахуванням до інших військових частин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_2 , солдата резерву взводу солдатського резерву 111 резервної роти військової частини НОМЕР_1 .

Подану заяву позивач обґрунтовує тим, що він має мати ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю другої групи та за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які б могли здійснювати догляд, окрім сина- ОСОБА_1 , у неї немає, а тому позивач має право на звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої, абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». При цьому, позивач наголошує, що відповідач протиправно не розглядає подані позивачем рапорти щодо звільнення його із військової служби, що і стало підставою для звернення позивача із даним адміністративним позовом. Щодо підстав для забезпечення даного адміністративного позову позивач заначив, що під час підготовки матеріалів та судового розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , командуванням в/ч НОМЕР_1 може бути прийнято рішення про переміщення та зарахування заявника до іншої військової частини, що не дозволить виконати або значно ускладнить виконання законного рішення суду.

Розглянувши матеріали справи в частині, що стосується вирішення питання про забезпечення позову, суд вважає, що заява представника позивача не належить до задоволення, при цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 4 ст. 150, ч. 1 ст. 151 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно із ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, а також має враховувати співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам, та обставинам справи.

Необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, з огляду на матеріали позовної заяви суд не вбачає підстав, які б свідчили про те, що невжиття судом заходів забезпечення позову створить очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача або ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду за наслідками розгляду цієї справи.

Можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Аргументи позивача щодо його права на звільнення з військової служби потребують перевірки в ході судового розгляду справи по суті, оскільки прямо пов`язані із позовними вимогами.

Отже, на такому етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваної позивачем бездіяльності, оскільки не надано належних доказів та обґрунтувань того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Суд звертає увагу, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. Надалі, воєнний стан був продовжений і діє на сьогоднішній день.

Таким чином, процесуальний закон містить пряму заборону вживати заходи забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Так, питання звільнення, переміщення військовослужбовців врегульоване нормами Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008.

Відповідно до пункту 12 розділу І Положення № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів.

Більше того залучення військовослужбовців до бойових дій здійснюється на підставі наказу командира (начальника), який є обов`язковим до виконання актом.

Відтак, забезпечення обраним шляхом забороняється імперативними нормами процесуального законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що зазначені позивачем в якості підстав для забезпечення позову обставини не можуть бути розцінені в якості передумов для вжиття заходів забезпечення позову у зв`язку із чим, суд вважає заяву позивача про забезпечення позову не обґрунтованою та не вбачає підстав для її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.150-154 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання повторно розглянути рапорт та винести наказ про звільнення з військової служби - відмовити.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293,295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту іі підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти з днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.Я. Бойко