Справа № 607/21282/25
Суддя: Багрій Т. Я.
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2026 Справа №607/21282/25 Провадження №2-а/607/33/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Багрія Т.Я., з участю секретаря судового засідання Новосад С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

Адвокат Кметик В.С. в інтересах позивача ОСОБА_1 подав до суду позов, в якому просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №5852785 від 03 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 20400 грн.; направити копію ухвали суду до Територіального управління ДБР у м.Львові для перевірки дій працівників поліції.

Обгрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що ОСОБА_1 02 жовтня 2025 року приблизно о 22 год. 10 хв. приїхав в автомобілі марки Шевроле Епіка, за кермом якого перебував його товариш, до під`їзду будинку по АДРЕСА_1 . Після зупинки його товариш вийшов з автомобіля та пішов у невідомому напрямку. Позивач ОСОБА_1 деякий час перебував біля автомобіля марки Шевроле Епіка та курив сигарету. Приблизно за 10 хвилин до нього підійшли військовослужбовці Національної гвардії, які патрулювали вулицю. Між ними та ОСОБА_1 виникла словесна суперечка, після чого працівники Національної гвардії викликали працівників поліції. Через деякий час на місце події прибули працівники поліції, які почали запитувати у військовослужбовців Національної гвардії про те, хто саме керував транспортним засобом. Один з військовослужбовців відмовився надавати пояснення. Після цього працівник поліції зателефонував до іншого поліцейського. В ході телефонної розмови працівник поліції ОСОБА_2 повідомив своєму співрозмовнику про те, що немає відеофіксації факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки Шевроле Епіка, а також немає пояснень очевидців. Після цього співрозмовник « ОСОБА_3 » повідомив ОСОБА_2 , щоб він взяв пояснення у працівників Національної гвардії, у яких вони мають вказати, що нібито бачили як у двір будинку заїхав автомобіль, з-за керма якого вийшов ОСОБА_1 . Вказана розмова зафіксована на нагрудну камеру працівника поліції. При цьому, солдати національної гвардії, які здійснювали патрулювання з поліцією, діяли в якості службових осіб. Їхні рапорти є службовими документами і не можуть бути розцінені судом як докази факту керування транспортним засобом. Оскаржувана постанова не містить чіткого опису обставин, встановлених під час розгляду справи, у ній зазначені недостовірні відомості щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Крім того, в ході розгляду справи позивача ОСОБА_1 не було ознайомлено з його правами.

Ухвалою судді від 17 жовтня 2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Від відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник позивача просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 посилаючись на те, що на відеозаписі з нагрудного відеореєстратора працівників поліції зафіксовано факт роз`яснення позивачу причини зупинки та суті вчиненого ним адміністративного правопорушення. Згідно зі ст.278, 279, 280 КУпАП йому повідомлено про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, роз`яснено його права, передбачені ст..268 КУпАП. Після розгляду справи позивача ознайомлено зі змістом постанови та запропоновано отримати копію постанови. Позивач не навів жодних підстав для скасування оскаржуваної постанови. На підтвердження своїх заперечень представник відповідача долучив до відзиву відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, копію постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 листопада 2024 року та копію постанови Тернопільського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Представник позивача адвокат Кметик В.С. в судовому засіданні 18 листопада 2025 року позовні вимоги підтримав, посилаючись на доводи, зазначені у позовній заяві. В подальшому від адвоката Кметика В.С. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача.

Представник відповідача Лобач М.В. в судовому засіданні 18 листопада 2025 року щодо задоволення позовних вимог заперечила посилаючись на доводи, зазначені у відзиві на позовну заяву. В судове засідання 02 лютого 2026 року представник відповідача не прибула, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Свідок ОСОБА_4 надав показання: 02 жовтня 2025 року він заступив на службу по охороні громадського порядку на мікрорайон «Східний» м.Тернопіль. Приблизно о 22:00 год. у двір будинку по вул.Коновальця, 18, м.Тернопіль на великій швидкості заїхав транспортний засіб марки CHEVROLET EPICA сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 та зупинився. В цей час між водієм транспортного засобу CHEVROLET EPICA та іншою особою, яка перебувала у транспортному засобі на парковці, відбувся словесний конфлікт. Йому на той час не було відомо хто саме перебував за кермом транспортного засобу марки CHEVROLET EPICA. Згодом транспортний засіб продовжив рух вглиб двору. Після цього він пішов обстежувати територію двору та в ході обстеження виявив транспортний засіб CHEVROLET EPICA сірого кольору, який стояв у нерухомому стані на місці для паркування. Через деякий час з водійського місця вказаного транспортного засобу вийшла особа, як згодом стало відомо ОСОБА_1 , в якого були ознаки алкогольного сп`яніння. В ході особистого огляду ОСОБА_1 у нього було виявлено ключі від замка запалювання транспортного засобу. Під час спілкування ОСОБА_1 категорично заперечував факт керування транспортним засобом марки CHEVROLET EPICA сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , а також стверджував, що даним транспортним засобом керував його товариш.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕНА №5852785 від 03 жовтня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 02 жовтня 2025 року о 22 год. 10 хв. в м.Тернопіль по вул.Коновальця, 18, керував транспортним засобом марки CHEVROLET EPICA, номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на один рік, чим порушив п.2.1а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП.

Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас, порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч.4 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс) передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 цього Кодексу, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 77 зазначеного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується (повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх).

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність накладення ним адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, про що відповідачем зазначено в оскаржуваній постанові.

На підтвердження обставин щодо вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, відповідачем надано відеозаписи, що містяться на оптичних носіях інформації дисках DVD-R, під назвою: part_00001_export-7uhap; part_00002_export-7uhap; part_00000_export-7uhap.

З дослідженого судом відеозапису під назвою part_00000_export-7uhap (диск №1) вбачається, що вказаний відеозапис починається о 22:23:11 год. В цей момент працівник поліції підходить до автомобіля CHEVROLET EPICA, номерний знак НОМЕР_1 , який стоїть припаркований біля будинку по вул.Коновальця, 18, м.Тернопіль. Автомобіль перебуває у нерухомому стані, за кермом автомобіля жодна особа не перебуває. Біля вказаного автомобіля стоїть працівник Національної гвардії України, який в ході спілкування з працівником поліції повідомив, що автомобіль Шевроле сірого кольору на великій швидкості заїхав у двір будинку та поїхав в сторону парковки. Також він повідомив, що прийшовши у двір будинку до місця де вказаний автомобіль зупинився він побачив, що з автомобіля вийшов ОСОБА_1 , який перебував в автомобілі один. На 00:02:14 хв. відеозапису ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що він транспортним засобом не керував, за кермом транспортного засобу марки Шевроле Епіка перебував його товариш, який вийшов з автомобіля та пішов в невідомому напрямку. Після цього працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому слід зазначити, що на долучених до справи відеозаписах part_00001_export-7uhap; part_00002_export-7uhap; part_00000_export-7uhap, не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки CHEVROLET EPICA, номерний знак НОМЕР_1 .

Таким чином, надані представником відповідача відеозаписи не є прямими доказами обставин можливого вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та не спростовують його доводів про те, що автомобілем керувала інша особа, оскільки зі змісту вказаних відеозаписів неможливо достовірно встановити особу, яка керувала транспортним засобом CHEVROLET EPICA, номерний знак НОМЕР_1 , 02 жовтня 2025 року о 22 год. 10 хв. в м.Тернопіль по вул.Коновальця, 18,

Наявний в матеріалах справи рапорт поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП капрала поліції Новошицького П.Д. від 02 жовтня 2025 року, у якому зокрема зазначено, що після зупинки ТЗ водій пересів із водійського сидіння на пасажирське, суд оцінює критично, оскільки зазначені у ньому доводи є припущеннями та не підтверджуються жодними іншими належними та допустимими доказами. Також суд оцінює критично оцінює рапорти працівників Національної гвардії України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 02 жовтня 2025 року, оскільки працівники Національної гвардії України - ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не були безпосередніми очевидцями факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки CHEVROLET EPICA. У рапортах зазначено, що вони підійшли до вказаного автомобіля тоді, коли він перебував в нерухомому стані на парковці.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні надав показання, які фактично дублюють відомості, зазначені ним у рапорті від 02 жовтня 2025 року. Так свідок пояснив, що в той час, коли автомобіль марки CHEVROLET EPICA заїхав у двір будинку, розташованого за адресою м.Тернопіль по вул.Коновальця, 18, він не бачив хто саме перебував за кермом даного транспортного засобу. Лише через деякий час в ході обстеження прибудинкової території він виявив автомобіль марки CHEVROLET EPICA сірого кольору, який на той час був припаркований. Показання свідка в тій частині, що він бачив ОСОБА_1 який виходив з водійського місця автомобіля марки CHEVROLET EPICA, не можуть свідчити про те, що саме він керував транспортним засобом у той момент, коли автомобіль заїхав у двір та згодом продовжив рух вглиб двору.

Представником відповідача в ході розгляду справи заявлено клопотання про доручення до матеріалів справи оптичного носія інформації DVD-R диска, на якому зі слів представника відповідача міститься відеозапис з нагрудної камери працівників Національної гвардії України. При цьому судом встановлено, що на наданому представником відповідача оптичному диску відсутні будь-які відеозаписи.

Долучені до відзиву на позовну заяву копії постанов Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 листопада 2024 року та Тернопільського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року не можуть бути визнані належними доказами, оскільки стосуються події, що мала місце 05 червня 2024 року та не мають доказового значення для даної справи.

Будь-які інші належні та допустимі докази, які свідчили би про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Також Європейський суд з прав людини у справі «Лелас проти Хорватії» зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем, всупереч вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, належних та допустимих доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду не надано.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підставі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Також позиція висловлена у п. 39 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №463/1352/16-а від 08.07.2020 p., де зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5852785 від 03 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 КУпАП, слід скасувати та закрити провадження у справі.

У позовній заяві представник позивача просить також направити копію ухвали суду до Територіального управління ДБР у м.Львові для перевірки дії працівників поліції.

Із змісту частини третьої статті 286 КАС України вбачається, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Дії суб`єкта владних повноважень, які вчинялись в процесі фіксації адміністративного правопорушення були предметом дослідження в ході розгляду судом позовної вимоги про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та їм надано відповідну оцінку. За наявності, на переконання сторони позивача, в діях працівника поліції ознак дисциплінарного проступку, позивачу слід звернутись безпосередньо до органу, працівником якого є відповідна особа шляхом подання відповідної скарги. Враховуючи наведене, а також те, що до компетенції місцевого загального суду як адміністративного за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не належить направлення ухвал до відповідного органу для перевірки дій працівників поліції, тому у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що предметом оскарження у даній справі є рішення суб`єкта владних повноважень постанови про накладення адміністративного стягнення винесеної поліцейським Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, яке в свою чергу входить до структури Департаменту патрульної поліції, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 605,60 грн. підлягає стягненню на користь позивача з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст. 5,77, 139,194, 205,229, 241-243, 250, 255, 257, 271, 286, 297, п.п. 15.5 п.1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, ст. 7, 9, 33, 122, 245, 251, 252, 258, 268, 280, 283, 287-289, 293 КУпАП, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №5852785 від 03 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень - скасувати. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП - закрити.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного судуабо через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками справи, яким повне рішення не було вручене у день його проголошення, у той же строк з дня його вручення.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 ;

- відповідач:Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, 46003, вул.Котляревського, 24, м.Тернопіль, ;

- відповідачДепартамент патрульної поліції, вул.Федора Ернста, 3, м.Київ, .

Головуючий суддяТ. Я. Багрій