Справа № 320/32262/24
Суддя: Білоноженко М.А.
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

04 лютого 2026 року Київ № 320/32262/24

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Білоноженко М.А.

розглянувши у приміщені суду у м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовомГоловного управління ДПС в Одеській області
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Восток» Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗГУРТРАНС»
провизнання договору недійсним
встановив:

Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до суду з позовом:

- визнати недійсним Договір поставки сільськогосподарських культур 13/03/23-1 від 13.03.2023 укладений між ТОВ «ТК «ВОСТОК» та ТОВ «ЗГУРТРАНС».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року, яка залишена без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2024, відмовлено у відкритті провадження у справі.

Постановою Верховного суду від 30.09.2025 Касаційну скаргу Головного управління в Одеській області - задоволено. Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 19.08.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2024 у справі №320/32262/24 - скасовано. Справу №320/32262/24 направлено для продовження розгляду до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду справу №320/32262/24 прийнято до провадження та відкрито провадження в адміністративній справі.

Вказаною ухвалою витребувано у позивача інформацію щодо відкритого кримінального провадження у відношенні відповідачів та вироку в межах кримінального провадження, у разі його наявності.

Представником позивача подано заяву, в якій останній зауважив, що відповідно до відкритої інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається відсутність відкритих кримінальних проваджень та вироків у відношенні відповідачів, тому у позивача відсутні така інформація.

Досліджуючи питання правомірності обраної юрисдикції для розгляду та вирішення даного спору, суд зазначає таке.

В основу постанови від 30.09.2025 колегію суддів покладено позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 08.05.2025 у справі №420/12471/22, та вказаною позицію обґрунтовує можливість розгляду даного спору в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п.24 свого рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п.1 ст.6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Статтею 55 Конституції України проголошено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до частини п`ятої статті 125 Конституції України, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає та встановлює Кодекс адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пунктів 1, 2, 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі органу влади чи органу місцевого самоврядування, не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

При вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень), оскільки визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.05.2025 у справі №420/12471/22 зазначила наступне:

« 135. Підсумовуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду висновує, що справи за позовами контролюючого органу про визнання правочинів, укладених підприємствами, які не здійснювали господарської діяльності, що встановлено вироком суду, недійсними та застосування визначених законом наслідків їх недійсності підлягають розгляду адміністративними судами за правилами КАС України, оскільки такі спори пов`язані з реалізацією органами Державної податкової служби України компетенції щодо здійснення податкового контролю, а отже, є публічно-правовими.»

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що за результатами перевірки поданих ТОВ «ТК «ВОСТОК» документів в межах процедури зупинення податкової накладної, а саме: повідомлення про подання пояснень, комісією зроблено висновок про відсутність реальних правовідносин між ТОВ «ТК «ВОСТОК» та ТОВ «ЗГУРТРАНС», вказані обставини і послугували для звернення до суду з вказаною позовною заявою.

Проте, єдиною і основою умовою для віднесення спору «про визнання договору недійсним» до юрисдикції адміністративних судів в межах Кодексу адміністративного судочинства України є наявність обставин, встановлених вироком суду.

До позовної заяви позивачем не долучено вироку суду, так і не надано доказів наявності будь якого відкритого кримінального провадження у відношенні відповідачів, який набрав законної сили, а тому відсутні підстави для розгляду заявлених позовних вимог у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі за позовною заявою Головного управління ДПС в Одеській області до ТОВ «ТК «ВОСТОК» та ТОВ «ЗГУРТРАНС» про визнання договору недійсним.

Згідно з частиною першою статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Підсумовуючи наведене суд зазначає, що вказаний спір належить до розгляду місцевим судом, який видав виконавчий лист, за правилами господарського судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 238, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України Київський окружний адміністративний суд, -

у х в а л и в:

1. Закрити провадження у справі №379/1506/23 за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до виконавчої служби Таращанського РВ ДВС у Білоцерківському районі Київської області про визнання договору недійсним.

2. Ухвалу направити учасникам справи..

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Суддя Білоноженко М.А.