Справа № 120/422/25
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2026-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 лютого 2026 р. Справа № 120/422/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю наказу командира військової частини НОМЕР_1 в частині зняття з квартирного обліку при військовій частині. Зокрема, зауважує, що вказане рішення не містить правових підстав для його прийняття. Більше того зауважує, що чинне законодавство не визначає заборони громадянину реалізувати своє право на забезпечення житлом шляхом одночасного перебування на різних видах квартирного обліку чи різних установах, як і не позбавляє особи права вибору, де реалізувати наявне у нього право бути зарахованим на квартирний облік.

Представником військової частини НОМЕР_1 подано відзив, у якому останній вказує на відсутність підстав для задоволення позову. Так, вказує, що позивач, розпочавши службу в лавах Національної гвардії, втратив право на перебування на квартирному обліку у військовій частині, що підпорядкована Міноборони. Таким чином, зауважує, що військовою частиною правомірно затверджено відповідне рішення житлової комісії військової частини про зняття з обліку.

Окрім того відповідач просить залучити співвідповідачем житлову комісію військової частин НОМЕР_1 до участі у справі, залучити як третю особу на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця до участі у справ та військову частина НОМЕР_2 , а також визнати військову частину НОМЕР_1 неналежним відповідачем у справі.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій він вказує на безпідставність доводів відповідача. Окрім того позивач заперечує щодо доводів відповідача щодо неналежного у цій справі відповідача військової частини НОМЕР_1 , оскільки предметом позову у цій справі є незаконність та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 . Щодо залучення співвідповідачем житлової комісії військової частин НОМЕР_1 до участі у справі, позивач покладається на розсуд суду. Водночас щодо залучення відповідачем військову частину НОМЕР_2 та квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця до участі у справі, оскільки прийняття рішення про зарахування чи поновлення особи на квартирному обліку, віднесене до виключної компетенції житлової комісії військової частини, що регламентовано Розділом ІІ Інструкції № 380.

Відповідачем подано заперечення, у якому останній з зауважує на втрату позивачем підстав для перебування на квартирному обліку в військовій частині. Окрім того наголошує на залучення співвідповідачем житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та третіх осіб.

Так, ухвалою суду від 26.12.2025 року розглянуто заявлені відповідачем клопотання та, зокрема, залучено до участі у справі співвідповідача - житлову комісію військової частини НОМЕР_1 .

До суду від представника житлової комісії військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив, у якому останній вказує на безпідставність доводів позивача. Відповідач наголошує, що позивач у 2023 році розпочав військову службу у лавах військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, яка входить до системи МВС, а не Міністерства оборони України. Відповідно, позивач втратив підстави для перебування на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 , що є підпорядкованою Міноборони.

Ознайомившись з наявними матеріалами справи, судом встановлено такі обставини.

Позивач у період з 15.12.1995 по 19.04.2021 проходив військову службу у Збройних Силах України.

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 22.07.2006, оформленим протоколом № 9, позивача було зараховано на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_1 у загальну чергу з 22.07.2006 року складом сім`ї три особи.

У подальшому, рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 27.04.2016, оформленим протоколом № 6, внесені зміни в житлову справу позивача у зв`язку із зарахуванням у першу чергу з 27.04.2016 року, як учасника бойових дій згідно п. 4 ст. 44 Постанови № 470 від 11.12.1984.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.04.2021 року № 76 позивача виключено зі списків особового складу частини з 19.04.2021 року як такого, що звільнений з військової служби у запас наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 25.03.2021 № 10-рс (у зв`язку із закінченням строку контракту), з набуттям права на призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до зазначеного наказу календарна вислуга років у ЗС - 25 років 03 місяців., пільгова - 27 років.

Окрім іншого, в наказі вказано, що на день звільнення вислуга років позивача у Збройних Силах складає: календарна - 17 років 11 місяців, пільгова - 23 роки 3 місяці.

22.09.2023 позивача призвано до військової служби під час мобілізації до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України.

Рішенням засідання (об`єднаної) житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2024, оформленим протоколом №7, знято з квартирного обліку старшого сержанта ОСОБА_1 , на підставі наданої ним довідки під час щорічного оновлення документів, що містяться в обліковій справі (довідка про проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України №513 від 21.11.2024), відповідно до п. 17, 18, 21 розділу VI "Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями", затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 року №380, зі змінами.

На підставі вказаного рішення житлової комісії, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2024 року № 296 позивача знято з квартирного обліку.

Вважаючи вказані рішення в частині зняття з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 позивача та наказ командира військової частини НОМЕР_1 в частині зняття з квартирного обліку позивача незаконними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд керується таким.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 4 частини 1статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Згідно з частиною 9 статті 12 вказаного Закону військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.

На виконання приписів статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" постановою Кабінету Міністрів України від 3.08.2006 № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок).

Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей (пункт 1 Порядку).

Згідно з пункту 3 даного Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Військовослужбовці, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та визнані в установленому законодавством порядку особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), пов`язаних з безпосередньою участю в антитерористичній операції, забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, та члени сімей військовослужбовців, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання, що збудовані (придбані) за рахунок коштів державного бюджету та інших передбач комісії військової частини, що регламентовано Розділом ІІ Інструкції № 380.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Пунктом 29 Порядку передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Пунктом 30 Порядку регламентовано, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а, отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24.09.2021 у справі №748/303/20.

Як свідчать матеріали справи, позивача (складом сім`ї три особи) було зараховано на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_1 з 2006 у загальну чергу та з 2016 у першу чергу, як учасника бойових дій.

У 2023 року позивача призвано на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, яка перебуває у системі управління і забезпечення Міністерства внутрішніх справ України.

Як слідує зі змісту оскаржуваного наказу, він прийнятий відповідно до пунктів 17, 18, 21 Розділу VI Інструкції №380.

Так, згідно пункту 17 Розділу VI Інструкції №380 у разі переміщення військовослужбовця, який перебуває на обліку, по військовій службі до іншої військової частини житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) на підставі наказу про переміщення до нового місця служби на найближчому засіданні, але не пізніше місяця з дати виключення зі списків особового складу військової частини приймає рішення щодо виключення з обліку у військовій частині та направляє за встановленим порядком відповідну особову справу військовослужбовця до нового місця його служби.

У разі направлення осіб, звільнених з військової служби, що перебувають на обліку у військовій частині, на військовий облік у ТЦК та СП до іншого населеного пункту іншого гарнізону вони виключаються з обліку у військовій частині та зараховуються на облік у ТЦК та СП та КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району іншого гарнізону на умовах, визначених цією Інструкцією частина 1 пункту 18 Розділу VI Інструкції №380).

Згідно пункту 21 Інструкції № 380 зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

У той же час, суд звертає увагу, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пункту 30 Порядку №1081.

На переконання суду, призов позивача на військову службу до Національної гвардії України не є "переміщенням військовослужбовця", а відтак не створює підстав для його зняття з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 .

Суд звертає увагу, що пункт 17 Інструкції, регулює порядок виключення з обліку у випадках службового переміщення на підставі наказу про переведення до іншої військової частини.

Водночас, у контексті цієї справи жодного переведення стосовно позивача не відбулося, натомість мав місце мобілізаційний призов, що не охоплюється сферою дії зазначеної норми.

Посилання відповідача на пункту 18 Інструкції є безпідставними. Так, ця норма стосується осіб, звільнених з військової служби, які після цього направляються на військовий облік до іншого гарнізону.

Необґрунтованим є й посилання відповідача на пункт 21 Інструкції, який визначає вичерпний перелік підстав для зняття з обліку: поліпшення житлових умов, подання недостовірних відомостей чи інші випадки, передбачені законодавством.

Жодна з цих підстав до ситуації позивача не відноситься, а спеціальних норм, які б передбачали можливість зняття з обліку у зв`язку з мобілізаційним призовом до іншого військового формування, законодавство не містить.

Також, суд враховує, що за правилами, визначеними статей 36, 37 ЖК Української PCP, облік громадян, що потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання.

Облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання.

Статтею 40 ЖК Української PCP закріплено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках:

1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення;

1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку;

2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту;

3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР;

4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання;

5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Таким чином, зняття з квартирного обліку у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації не передбачена чинним законодавством.

Водночас відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів того, що позивача було зараховано на квартирний облік на підставі недостовірних відомостей, поданих ним особисто, або внаслідок неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб під час розгляду питання про взяття на облік.

Судом враховано, що згідно абзацу 4 пункту 3 розділу VI Інструкції №380 особи, які перебували на обліку для забезпечення їх житлом за рахунок Міноборони та призвані на військову службу під час мобілізації, у разі переміщення по службі до інших гарнізонів після укладання ними відповідного контракту мають право бути зараховані на відповідний облік за новим місцем військової служби. У такому випадку облікова справа направляється військовою частиною до нового місця служби, після демобілізації (закінчення строку контракту) за їх рапортом зараховуються на облік, де вони перебували до призову, зі збереженням часу перебування на обліку та часу отримання пільги на отримання житла (за наявності), облікова справа на підставі рапорту військовослужбовця направляється до відповідної житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії).

Так, суд погоджується з доводами відповідача щодо неможливості одночасного перебування позивача на квартирному обліку у різних військових частинах.

Разом з тим, відповідач не надав жодних доказів того, що позивач перебуває на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України.

Суд наголошує, що сам по собі факт проходження військової служби у лавах Національної гвардії України під час мобілізації, що надає йому право на поставлення на інший квартирний обліку, без доказів постановки його на квартирний облік у відповідній частині, не може слугувати підставою для знаття позивача з квартирного обліку.

Крім того, суд звертає увагу на те, що за змістом статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого житла, а органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Отже, розгляд цієї справи має відбуватися, зокрема, у контексті рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кривіцька та Кривіцький проти України", в якому викладені загальні принципи тлумачення статті 8 Конвенції щодо права на повагу до свого житла.

Європейський суд з прав людини констатував, що "згідно з Конвенцією поняття "житло" не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання "житлом", яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем" (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03, § 40, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року).

Суд зазначає, що втручання у право на повагу до житла відповідача буде відповідати Конвенції не лише тоді, коли таке втручання здійснюється згідно із законом, але й якщо для такого втручання існують легітимні цілі, вичерпний перелік яких наведений у п.2 ст.8 Конвенції.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про визнання незаконними та скасування рішення (об`єднаної) житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2024 року, оформленим протоколом №7, в частині зняття позивача з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2024 року №296 "Про затвердження рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 " в частині зняття позивача з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 .

Як наслідок, підлягають задоволенню також похідна вимога про зобов`язання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 поновити позивача разом з членами родини в складі трьох осіб на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 для отримання житла за рахунок житлового в загальній черзі з 22.07.2006, позачерговій - з 27.04.2016.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (Pincovd and Pine v. The Czech Republic), Ґаші проти Хорватії (Gashi v. Croatia), Трго проти Хорватії (Trgo v. Croatia), щодо застосування принципу належного урядування, згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інших судових витрат не встановлено, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення (об`єднаної) житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2024, оформлене протоколом № 7, в частині зняття з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2024 за № 296 "Про затвердження рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 " в частині зняття з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 (зі складом сім`ї три особи) на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, при військовій частині НОМЕР_1 для отримання житла за рахунок житлового фонду в загальній черзі з 22.07.2006, позачерговій - з 27.04.2016.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович