Справа № 640/12003/20
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2026-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2026 року м. Рівне№640/12003/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

Акціонерного товариства "Міжнародний інвестиційний банк"
до Міністерства юстиції України третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне підприємство «Едель», Товариство з обмеженою відповідальністю «Новодім Сервіс», ОСОБА_1
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» (далі АТ «МІБ», позивач) до Міністерства юстиції України (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу від 08.04.2020 №932/7 про відмову у задоволенні скарги від 18.10.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та ПП «ЕДЕЛЬ» був укладений іпотечний договір на нерухоме майно по вул.Конюшина, 28, у м.Львів. Пояснює, що рішенням Господарського суду Львівської області у справі №917/24555/17 за позивачем визнано право власності на вищезазначене нерухоме майно.

Водночас, в жовтні 2018 року в межах виконавчого провадження №57552323 постановою державного виконавця накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ПП «ЕДЕЛЬ»

Позивач зазначає, що під час вчинення виконавчих дій до АТ «МІБ» звернулось ПАТ «Львівське АТП 24654» з пропозицією продажу нерухомості по вул.Конюшина, 28, у м.Львів. Після відхилення такої пропозиції, позивачу стало відомо про незаконне відчуження належного позивачу майна по вул.Конюшина, 28, у м.Львів та проведення незаконної, на думку позивача, державної реєстрації прав та їх обтяжень.

За вказаних обставин, позивач звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення приватного нотаріуса.

Однак, відповідачем прийнято наказ за № 932/7 «Про відмову у задоволенні скарги» з підстав не підтвердження скаржником (Банком) не факту порушення своїх прав у результаті прийняття оскаржуваних рішень».

Так, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги наголошує на порушенні відповідачем Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, а також не повному з`ясуванні обставин, якими позивач обґрунтовував вимоги скарги.

Позивач наголошує на тому, що враховуючи, що оскаржувану в скарзі державну реєстрацію вчинено на самочинно збудовані об`єкти, які в розумінні Закону України «Про іпотеку» також вважаються предметом іпотеки, а також у зв`язку із тим, протиправними діями приватного нотаріуса порушено права та законні інтереси скаржника, а тому, Колегія Міністерства юстиції України могла вирішувати лише питання, передбачені п. 13 Порядку, а саме встановлення наявності чи відсутності порушень закону у рішеннях та діях державного реєстратора, та вжиття відповідних заходів реагування. Жодних інших питань на даному етапі Колегія Міністерства юстиції України не була уповноважена вирішувати.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м.Києва від 09.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

16.07.2020 від відповідача надійшов відзив на позовному заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обгрнтування заперечень зазначив, що перевірка підтвердження факту порушення права скаржника передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується, а обов`язок щодо підтвердження такого факту законодавством покладено на скаржника. Отже, оскільки за наслідками розгляду скарги підтвердженого порушення права скаржника в результаті прийняття оскаржуваного рішення не було встановлено, Колегія у висновку рекомендувала відмовити у задоволенні скарги.

На підставі висновку Колегії та у відповідності до п.1 ч.6 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п.1 ч.8 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерством юстиції України було видано оскаржуваний наказ про відмову у задоволенні скарги Позивача. Таким чином, наказ Міністерства юстиції України від 08.04.2020 № 932/7 є правомірним, винесеним в межах повноважень відповідача, а а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

22.07.2020 позивачем подано відповідь на відзив, за змістом якого, наведено свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.

Зокрема представник зауважив, що відповідачем не спростовано доводи позивача щодо відсутності підстав у Колегії Міністерства юстиції України вирішувати інші питання, які не передбачені п. 13 Порядку, а також доводи щодо допущення порушень реєстратором під час проведення державної реєстрації прав та обтяжень, в тому числі проведення реєстрації без отримання відповідних правовстановлюючих документів та не вистрибування таких документів від БТІ за місцезнаходженням об`єктів нерухомості.

13 жовтня 2020 року до суду надійшли заяви Приватного підприємства «Едель» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Новодім Сервіс» про вступ у справу в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

16 жовтня 2020 року до суду аналогічну заяву про вступ у справу в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача подано ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м.Києва від 04.11.2020 залучено до участі у справі №640/12003/20 в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Приватне підприємство «Едель», Товариство з обмеженою відповідальністю «Новодім Сервіс» та ОСОБА_1 .

01.03.2021 ТОВ «Новодім Сервіс» подано письмові пояснення на позовну заяву, відповідно до яких заперечено щодо задоволення позовних вимог.

Зазначає, що АТ «МІБ» не підтверджено належними та допустимими доказами факт порушення прав банку у результаті прийняття рішень, що оскаржувались. Відтак, позивачем не дотримано вимог частини 5 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що і стало підставою для відмови у задоволенні скарги у відповідності до частини 8 ст.37 вищезазначеного Закону.

При цьому по суті скарги АТ «Міжнародний інвестиційний банк» зазначає, що у своїй скарзі АТ «МІБ» покликається на положення ст. 5 Закону України «Про іпотеку» у зв`язку з чим робить висновок, що ПП «Едель» передало останньому згідно Іпотечного договору №00006.13-CBD/PL/108 від 31.05.2013 в іпотеку, «майновий комплекс» до якого входять спірні будівлі і на ці будівлі поширюється іпотека. Тобто вважає себе іпотекодержателем цього майна.

Водночас, представник третьої особи вважає такі доводи помилковими та необґрунтованими оскільки ПП «Едель» у забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором передало окремі будівлі з реєстраційними номерами №1, №1 та №1, а не майновий комплекс.

05.04.2021 ОСОБА_1 подано письмові пояснення на позовну заяву, відповідно до яких заперечено щодо задоволення позовних вимог.

Зокрема, зауважує, що внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки позивач набув у власність виключно нежитлову будівлю (літ. «Г-1»), нежитлове приміщення (літ. «Г-1») та виробничу будівлю (літ. «К-1-2»), водночас, інші об`єкти нерухомого майна (нежитлові будівлі (літ «Є», літ. « 3-2», літ. «Ж»., літ. «В-1») жодного відношення до предмету іпотеки не мають та не відносяться до майнового комплексу. Додатково зауважує, що вказані об`єкти були відчужені ще задовго до укладення договору іпотеки. Тому, на думку третьої особи, відповідач відмовляючи у задоволенні скарги на рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень діяв правомірно.

Приватне підприємство «ЕДЕЛЬ» правом на подання пояснень не скористалось.

Законом України №2825-IX від 13.12.2022, що набрав чинності 15.12.2022, ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Згідно з розділом II «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

На виконання вказаного положення Державна судова адміністрація України наказом №399 від 16.09.2024 затвердила Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва.

Відповідно до цього Порядку, 08.11.2024 здійснено пакетний автоматизований розподіл судових справ, за яким Рівненському окружному адміністративному суду, з урахуванням навантаження та за принципом випадковості, визначено до передачі 460 справ.

Наказом в.о.керівника апарату Київського окружного адміністративного суду №45-0д/ка від 31.12.2024, затверджено графік передачі справ, відповідно до якого справи передані Рівненському окружному адміністративному суду 14.02.2025.

На виконання рішення зборів суддів Рівненського окружного адміністративного суду (протокол №3 від 21.11.2024 та №4 від 13.12.2024), комісією прийнято справи, а Відділом документального забезпечення проведено їх реєстрацію та автоматизований розподіл.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 березня 2025 року для розгляду справи №640/12003/20 визначено суддю В.В.Щербакова.

Ухвалою суду від 07.03.2025 справу прийнято до провадження судді Щербакова В.В., розгляд справи вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

19.03.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

20.03.2025 представником відповідача подано додаткові письмові пояснення, відповідно до яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовної заяви з підстав аналогічних зазначеним у відзиві на позовну заяву.

Додатково зауважує, що АТ «Міжнародний інвестиційний банк» звернулось до Господарського суду Львівської області (справа №914/1345/20) в якому просив: скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48059288 від 01.08.2019.

Так, у рішенні Господарського суду Львівської області від 17.02.2021 у справі №914/1345/20 суд дійшов висновків, що в силу статті 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека згідно іпотечного договору №00006.13-CBD/PL.108 від 31.05.2013 року припинилася шляхом набуття позивачем права власності на предмет іпотеки, зокрема, виробничу будівлю, позначену в плані під літерою К-1-2 загальною площею 2670,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Конюшинна, 28, нежитлову будівлю (навіс з воротами), позначену в плані під літерою ГІ-1, загальною площею 170,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Конюшинна, 28; нежитлове приміщення (контрольно-пропускний пункт), позначений в плані під літерою Г-1, загальною площею151,8, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Конюшинна, 28,

Також, судом встановлено, що у Державному реєстрі відсутні відомості про реєстрацію іпотеки на користь Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» щодо нежитлових будівель, що розташовані по вул.Конюшинна, 28 у м. Львові: що позначені літерою «Є», площею 5,6 м2; літерою « 3-2», площею 274,6 м2; літерою «Ж», площею 207,5 м2; літерою «В-1», площею 261,1 м2.

Суд звернув увагу, що ні іпотечним договором №00006.13-CBD/PL.108 від 31.05.2013 року, ні Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.01.2018 у справі №914/2455/17 не визначено розміру та кадастрового номеру земельної ділянки, право на яку перейшло у зв`язку з переходом до позивача права власності на нежитлові будівлі, що знаходяться у м.Львів, вул.Конюшинна, 28, під літерою К-1-2, ГІ-1, Г-1

Таким чином, відповідач наголошує, що Колегія дійшла правильного висновку, що Скаргу подано особою, яка не підтверджує факт порушення її прав у результаті прийняття оскаржуваних рішень, а наказ Міністерства юстиції України від 08.04.2020 № 932/7 відповідає вимогам законності та прийнятий з дотриманням встановленої процедури.

Ухвалою суду від 20.03.2025 у задоволенні заяви про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Акціонерним товариством «Міжнародний інвестиційний банк» 18.10.2019 подано скаргу на дії реєстраторів в порядку ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка зареєстрована відповідачем 23.10.2019 за № 36634-33-19.

Зокрема, АТ «МІБ» просило :

1. скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.08.2019 № 48059288, прийняте приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Куйбіда-Кришкевич Христиною Василівною

2. скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.10.2019 № 48947133, прийняте державним нотаріусом П`ятої львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Тетяною Миколаївною

3. анулювати доступ приватному нотаріусу Куйбіда-Кришкевич Х.В. та тимчасового блокувати доступ державному нотаріусу Кіріловій Т.М. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

4. направити до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Куйбіда-Кришкевич Х.В.

Як зазначає позивач, доводи скарги обґрунтовані наступним:

1. приватний нотаріус Куйбіда-Кришкевич X.В. порушила вимоги ч.2 статті з України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень провівши державну реєстрацію права без документів про реєстрацію права власності на нерухоме майно;

2. всупереч вимогам п.4 ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію / прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснюючи державну реєстрацію прав на нежитлові будівлі, приватний нотаріус Куйбіда-Кришкевич Х.В. не використовувала відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів, та здійснила незаконну реєстрацію прав на нежитлові будівлі, які не прийнято в експлуатацію без отримання документів, які визначені п. 41 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»;

???3. здійснивши реєстраційну дію на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 01.10.2019, державний нотаріус Кірілова Т.М. не вчинила всіх необхідних дій, що передбачені ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та в порушення п.60 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та здійснила державну реєстрацію права власності на Нежитлові будівлі, які перебувають в іпотеці без згоди АТ «МІБ» - іпотекодержателя;

???4. всупереч ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснюючи державну реєстрацію прав на Нежитлові будівлі та приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48947133 від 01.10.2019 державний нотаріус Кірілова Т.М. не здійснила належної перевірки зареєстрованих та заявлених до реєстрації прав, що призвело до незаконної реєстрації прав на Нежитлові будівлі за фізичною особою, ОСОБА_1 , який не є його власником.

Наказом Міністра юстиції України від 08.04.2020 № 932/7, відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмовлено у задоволені скарги позивача від 18.10.2019 у зв`язку із тим, що скарга подана особою, яка не підтверджує факт порушення своїх прав у результаті прийняття оскаржуваного рішення.

Вказаний наказ прийнятий на підставі Висновку колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції від 18.02.2020.

Позивач вважає вказаний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що і зумовило на звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регламентуються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV (далі - Закон 1952-IV).

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав визначається ст. 37 Закону № 1952-IV.

Відповідно до норм ч. 1, 2 ст. 37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги:

1) на рішення (крім рішення про державну реєстрацію прав), дії або бездіяльність державного реєстратора;

2) на дії або бездіяльність суб`єктів державної реєстрації прав.

Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги щодо державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган.

Згідно з приписами ч. 5, 6 ст. 37 Закону № 1952-IV скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити:

1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується;

3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника;

4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

Якщо скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав подається представником скаржника, до скарги додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

відмову у задоволенні скарги;

задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;

б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;

в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

д) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ", "д" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

У рішенні Міністерства юстиції України чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися декілька шляхів задоволення скарги.

Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

Відповідно до положень ч. 8-10 ст. 37 Закону № 1952-IV Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо:

1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті;

2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується;

3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін;

4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав;

5) є рішення цього органу з того самого питання;

6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника;

7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень;

8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги;

9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу;

10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Порядок № 1128), який визначає процедуру розгляду відповідно до Законів № 1952 та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закони) скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту (далі - суб`єкт оскарження), що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами (далі - суб`єкт розгляду скарги).

Пунктом 2 Порядку № 1128 передбачено, що для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1128 перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення:

1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб`єкта розгляду скарги (належний суб`єкт розгляду скарги);

2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги;

3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб`єкта розгляду скарги.

Згідно з п. 8 Порядку № 1128 під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує:

1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження;

2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах;

3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора);

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Пунктом 12 Порядку № 1128 передбачено, що за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Тож, з наведеного слідує, що передумовою розгляду скарги по суті, є перевірка комісією відомостей, передбачених п. 5 Порядку № 1128, зокрема, щодо дотримання вимоги Закону щодо вимог оформлення скарги та/або щодо документів, що долучаються до скарги. Лише за умови відповідності скарги вимогам Закону її розгляд по суті здійснюється за критеріями, визначеними п. 8 Порядку № 1128.

Судом встановлено, що 18.02.2020 Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, розглянувши скаргу Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» від 18.10.2019, зареєстровану в Міністерства юстиції України 23.10.2019 за №36634-33-19, на рішення від 01.08.2019 № 48059288, прийняте приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Куйбіда-Кришкевич Христиною Василівною та рішення від 01.10.2019 № 48947133, прийняте державним нотаріусом П`ятої львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Тетяною Миколаївною щодо нежитлових будівель (літ. Є, З-2, Ж, В-1), розташованих за адресою: Львівська обл., вул. Конюшинна, 28, та щодо анулювання доступу приватному нотаріусу Куйбіда-Кришкевич Х.В. та тимчасового блокування доступу державному нотаріусу Кіріловій Т.М. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Куйбіда-Кришкевич Х.В. рекомендувала відмовити у задоволенні скарги АТ «Міжнародний інвестиційний банк» від 18.10.2019 оскільки скарга подана особою, яка не підтверджує факт порушення її прав у результаті прийняття оскаржуваних рішень.

Таке формулювання було обґрунтоване Колегією

у стислому викладі тим, що:

1. Законодавством у сфері державної реєстрації прав па нерухоме майно встановлено, що особа яка звертається із скаргою до Міністерства юстиції України повинна підтвердити факт порушення її прав, зокрема, відобразити у скарзі обґрунтування, що саме її майнове право порушене і яким чином.

2. Скаржник зазначив у скарзі, що АТ «Міжнародний інвестиційний банк» є іпотекодержателям нежитлових будівель, щодо яких прийнято оскаржувані рішення. Однак, в Державному реєстрі прав відсутні відомості щодо державної реєстрації іпотеки на зазначені нежитлові будівлі за АТ «Міжнародний інвестиційний банк».

3. Отже у скаржника відсутнє порушення права оскаржуваними рішеннями щодо нежитлових будівель.

у розгорнутому викладі тим, що:

1. З Державного реєстру прав встановлено, що на підставі оскаржуваного рішення від 01.08.2019 №48059288, приватним нотаріусом Куйбіда-Кришкевич Х.В. зареєстровано право власності на нежитлові будівлі за Товариством з обмеженою відповідальністю «НОВОДІМ СЕРВІС».

2. Також, з Державного реєстру прав встановлено, що на підставі оскаржуваного рішення від 01.10.2019 №48947133 приватним нотаріусом Кіріловою Т.М. проведено державну реєстрацію переходу права власності на нежитлові будівлі від ТОВ «НОВОДІМ СЕРВІС» до ОСОБА_1 .

3. Скаржник у скарзі зазначає, що його право порушено в результаті прийняття оскаржуваних рішень, оскільки АТ «Міжнародний інвестиційний банк» є іпотекодержателем зазначених нежитлових будівель на підставі іпотечного договору №00006.13-CBD/PL/108 від 31.05.2013, укладеного між скаржником та приватним підприємством «Едель» (попереднім власником нежитлових будівель).

4. Однак, в Державному реєстрі прав відсутні відомості про реєстрацію іпотеки щодо нежитлових будівель, на підставі зазначеного скаржником договору іпотеки.

5. Згідно з абзацом 9 частини 5 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

6. Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 37 Закону, Міністерство юстиції України відмовляє у задоволенні скарги, зокрема, якщо скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п?ятою цієї статті.

7. Отже, скарга подана особою, яка не підтверджує факт порушення прав у результаті прийняття оскаржуваних рішень, оскільки в Державному реєстрі прав відсутні відомості щодо державної реєстрації іпотеки скаржника на нежитлові будівлі

Висновок прийнято одноголосно членами Колегії.

На підставі зазначеного вище висновку Колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 18.02.2020, Міністерство юстиції України 08.04.2020 прийняло наказ №932П/7 «Про відмову у задоволенні скарги акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» від 18.10.2019».

Зі змісту вказаного наказу вбачається, що відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» АТ «МІБ», відмовлено у задоволенні скарги від 18 10.2019, оскільки скарга подана особою, яка не підтверджує факт порушення її прав у результаті прийняття оскаржуваних рішень.

Надаючи оцінку вказаним обставинам суд повторно зауважує, що за приписами ч. 5 ст. 37 Закону 1952-IV скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити, зокрема, викладення обставин, якими скаржник обгрунтовує свої вимоги. Скарга на рішення державного реєстратора розглядається в порядку, визначеному законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення 'її прав у результаті прийняття такого рішення.

Відтак, перевірка підтвердження факту порушення права скаржника передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується, а обов`язок щодо підтвердження такого факту Законом покладено на скаржника.

У даному випадку, за наслідками розгляду скарги підтвердженого порушення права скаржника в результаті прийняття оскаржуваного рішення Колегія не встановила.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 37 Закону 1952-IV за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України приймає мотивоване рішення, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Згідно з п. 1 ч. 8 ст. 37 Закону 1952-IV за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України відмовляє в задоволенні скарги, якщо скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті.

Щодо тверджень позивача проте, що у Колегії Міністерства юстиції України немає повноважень рекомендувати відмовити у задоволенні скарги, варто звернути увагу на те, що за п. 9 Порядку № 1128 під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:

1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, субшкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;

2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;

3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, шо випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Згідно пункту 9 Розділу ІІІ «Процедурні засади діяльності Колегії» Положення про Колегію з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого наказом Міністеретва юстиції України від 09.01.2020 № 71/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.01.2020 за № 24/34307 (далі - Положення № 71/5), за результатом розгляду скарги у сферах державної реєстрації Колегія шляхом голосування приймає рішення, що оформлюється відповідним висновком.

Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше половини від персонального складу Колегії, визначеного відповідно до пункту 1 цього розділу. У разі рівного розподілу голосів голос співголови Колегії є вирішальним.

Висновок Колегії має містити: дату та місце проведення засідання Колегії; склад Колегії, що здійснював розгляд скарги у сферах державної реєстрації, та результати голосування ("за", "проти" чи "утримався"); реквізити та суть скарги у сферах державної реєстрації; рекомендації щодо задоволення (відмови у задоволенні) скарги у сферах державної реєстрації; мотиви рішення Колегії у стислому викладенні; мотиви рішення Колегії у розгорнутому викладенні, зокрема відомості про наявність (відсутність) обставин, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги у сферах державної реєстрації, та відомості про наявність (відсутність) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються.

Висновок Колегії підписують усі члени Колегії, що здійснювала розгляд відповідної скарги у сферах державної реєстрації.

З наведеного слідує, що за результатом розгляду скарги Колегії може рекомендувати як задовольнити скаргу, так і відмовити у задоволенні скарги, а перелік підстав для відмови у задоволенні скарги визначений ч. 8 ст. 37 Закону 1952-ІV, зокрема, Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо, скарга оформлена без дотримання вимог, визначених ч. 5 цієї статті (не може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення).

Відповідно до пункту 2 Положення № 71/5 колегія є постійно діючим консультативно-дорадчим органом при Мін`юсті та його територіальних органах, що в межах повноважень, визначених Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльніеть державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, здійснює колегіальний розгляд скарг у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Таким чином, Колегія є консультативно-дорадчим органом при Мінюсті, а її висновки носять рекомендаційний характер, а відтак, дії та висновки Колегії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, позаяк, рішення Мін`юсту приймається у формі наказу і під час розгляду справи може надаватися оцінка лише правомірності прийнятого наказу.

Тому такі доводи відхиляються судом як безпідставні.

Щодо доводів позивача, що Міністерство дійшло помилкового висновку про відсутність факту порушеного права у скарзі, поданій до Мін`юсту.

У скарзі позивач зазначив, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень порушує його право володіння та користування майновим комплексом по вул.Конюшинна 28, м.Львів, на якому розміщено будівлі, які на думку скаржника, рейдерськозахоплені ТОВ «Новодім Сервіс» та ОСОБА_1 .

З даного приводу суд зауважує наступне.

31.05.2013 між АТ «Міжнародний Інвестиційний банк» та Приватним підприємством «Едель» був укладений кредитний договір №00006.13- CBD.108.

31.05.2013 між ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк» та ПП «Едель» укладено іпотечний договір №00006.13-CBD/PL.108, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н.Б. за реєстровим номером №1456. Іпотекою за цим договором забезпечувалися вимоги ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк» до ПП «Едель», що випливали з кредитного договору №00006.13-CBD.108 від 31.05.2013.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.01.2018 у справі №914/2455/17 стягнуто на користь ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк» суму заборгованості за кредитним договором №00006.13-CBD від 31.05.2013 шляхом звернення стягнення на заставлене майно ПП «Едель» згідно з іпотечним договором №00006.13-CBD/PL.108 від 31.05.2013, а саме на:

- виробничу будівлю, позначену в плані під літерою К-1-2 загальною площею 2670,3 кв.м., що знаходиться за адресою: вул.Конюшинна, 28, м.Львів;

- нежитлову будівлю (навіс з воротами), позначену в плані під літерою ГІ-1, загальною площею 170,2 кв.м., що знаходиться за адресою: вул.Конюшинна, 28, м.Львів;

- нежитлове приміщення (контрольно-пропускний пункт), позначене в плані під літерою Г-1, загальною площею 151,8, що знаходиться за адресою: вул.Конюшинна, 28, м.Львів.

17.03.2018 рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40165930 від 17.03.2018 приватним нотаріусом Барбуляк Христиною Миколаївною внесено запис про право власності №25288051 за Публічним акціонерним товариством «Міжнародний інвестиційний банк» на об`єкт нерухомого майна: виробнича будівля під літ. "К-1-2" загальною площею 2670, 3 кв.м., що розташований за адресою: вул.Конюшинна, 28, м.Львів (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1).

17.03.2018 рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40166064 від 17.03.2018 приватним нотаріусом Барбуляк Христиною Миколаївною внесено запис про право власності №25288243 за Публічним акціонерним товариством «Міжнародний інвестиційний банк» () на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення, літ "Г-1" загальною площею 151,8 кв.м., що розташоване за адресою вул.Конюшинна, 28, м.Львів (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1).

17.03.2018 рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40166325 від 17.03.2018 приватним нотаріусом Барбуляк Христиною Миколаївною внесено запис про право власності №25288469 за Публічним акціонерним товариством «Міжнародний інвестиційний банк» () на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення, літ "ГІ-1" загальною площею 170,2 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1).

Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду Львівської області від 17.02.2021 у справі 914/1345/20, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 та постановою Верховного Суду від 13.01.2022, а тому в силу вимог статті 78 КАС України доказуванню не підлягають.

Тобто, в даному випадку, суд погоджується з доводами відповідача та третіх осіб, що в якості забезпечення виконання умов кредитного договору АТ «МІБ» як іпотекодержателю передано в іпотеку індивідуально визначені об`єкти нерухомості:

- виробничу будівлю, позначену в плані під літерою К-1-2 загальною площею 2670,3 кв.м.,

- нежитлову будівлю (навіс з воротами), позначену в плані під літерою ГІ-1, загальною площею 170,2 кв.м.,

- нежитлове приміщення (контрольно-пропускний пункт), позначене в плані під літерою Г-1, загальною площею 151,8, що знаходиться за адресою: вул.Конюшинна, 28, м.Львів.

Разом з тим, АТ «Міжнародний інвестиційний банк» за змістом скарги зазначав, що за адресою: вул.Конюшинна, 28, м.Львів також були розміщені об`єкти нерухомості, позначені в плані літ. «Є», «З-2», «Ж», «В-1». Однак, державна реєстрація права власності на нежитлові будівлі літ. «Є», «З-2», «Ж», «В-1» не здійснювалась попереднім власником, оскільки, на його думку, такі об`єкти мали статус об`єктів самочинного будівництва та не були введеними в експлуатацію відповідно до вимог законодавства України.

В контексті зазначеного, відповідно до ч.5 ст.5 Закону України «Про іпотеку», позивач вважає, що такі будівлі щодо яких проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), також вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

Водночас, як встановлено рішенням Господарського суду Львівської області від 17.02.2021 у справі 914/1345/20:

17 березня 2003 року між Приватним підприємством «Едель» як продавцем, та Закритим акціонерним товариством «Західвугілля» (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Новодім Сервіс») як покупцем, було укладено договір №04/195-1 купівлі-продажу будівель.

Відповідно до пункту 1.1. договору продавець передав у власність, а покупець прийняв у власність наступні будівлі, що розташовані по вул.Конюшинна, 28, м.Львів:

- нежитлову будівлю прохідної, що позначена літерою "Є", площею 5,6 м2;

- нежитлову будівлю, що позначена літерою " 3-2", площею 274,6 м2;

- нежитлову будівлю, що позначена літерою "Ж", площею 207,5 м2;

- нежитлову будівлю навісу, що позначена літерою "В-1", площею 261,1 м2.

Між сторонами договору №04/195-1 купівлі-продажу будівель було підписано акт приймання-передачі будівель від 17.03.2003.

Згідно з пунктом 3.1. договору №04/195-1 купівлі-продажу будівель від 17.03.2003 право власності на майно переходить від продавця до покупця після підписання договору та/або акту приймання-передачі.

19.07.2019 суб`єктом господарювання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (кваліфікаційний сертифікат АЕ №001331) заведена інвентаризаційна справа №118/0807/-19 та виготовлено технічні паспорти на нежитлові будівлі (літ. Є, 3-2, Ж, В-1), розташованих за адресою: вул.Конюшинна, 28, м.Львів.

01.08.2019 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Куйбідою-Кришкевич Х.В. прийнято рішення №48059288 у зв`язку з чим внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності №32652372 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Новодім Сервіс» на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний №101, яке складається з:

- нежитлової будівлі-прохідної під літ. "Є";

- нежитлової будівлі під літ. "З-2";

- нежитлової будівлі під літ. "Ж";

- нежитлової будівлі-навісу "В-1".

01.10.2019 між ТзОВ «Новодім Сервіс» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі продажу нежитлових будівель, який посвідчений державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Тетяною Миколаївною та зареєстровано в реєстрі за №3-1899.

01.10.2019 на підставі вказаного договору, державним нотаріусом Кіріловою Т.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48947133 від 01.10.2019 та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності №33469735, відповідно до якого власником нерухомого майна, реєстраційний номер 101, який складається з

- нежитлової будівлі прохідної, площею 5,6 кв.м.;

- нежитлової будівлі, 3-2, площею 274,6 кв.м.;

- нежитлової будівлі, Ж, площею 207,5 кв.м.;

- нежитлової будівлі навісу, В-1 площею 261,1 кв.м. є ОСОБА_1 .

Вказані рішення від 01.08.2019 №48059288, що прийняте приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Куйбідою-Кришкевич Христиною Василівною та рішення від 01.10.2019 №48947133, прийняте державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Тетяною Миколаївною щодо нежитлових будівель (літ. Є, 3-2, Ж, В-1) і зумовили звернення позивача до Міністерства з відповідною скаргою.

З системного аналізу наявних матеріалів та встановлених у рішенні Господарського суду Львівської області від 17.02.2021 у справі № 914/1345/20 обставин, суд враховує, що суд першої інстанції вказав, що в силу статті 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека згідно іпотечного договору №00006.13-CBD/PL.108 від 31.05.2013 року припинилася шляхом набуття позивачем права власності на предмет іпотеки, зокрема,

виробничу будівлю, позначену в плані під літерою К-1-2 загальною площею 2670,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

нежитлову будівлю (навіс з воротами), позначену в плані під літерою ГІ-1, загальною площею 170,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

нежитлове приміщення (контрольно-пропускний пункт), позначений в плані під літерою Г-1, загальною площею151,8, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, судом встановлено, що у Державному реєстрі відсутні відомості про реєстрацію іпотеки на користь Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» щодо нежитлових будівель, що розташовані по вул.Конюшинна, 28, у м. Львові:

що позначені літерою «Є», площею 5,6 м2; літерою « 3-2», площею 274,6 м2;

літерою «Ж», площею 207,5 м2;

літерою «В-1», площею 261,1 м2

Аналогічних висновків дійшла і колегія Міністерства юстиції з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції у Висновку від 18.02.2020. (зокрема про вказане зазначено у п.4 мотивів рішення у розгорнутому вигляді)

Господарський суд Львівської області у рішенні від 17.02.2021 у справі № 914/1345/20 також сформував висновок, що ні іпотечним договором №00006.13-CBD/PL.108 від 31.05.2013 року, ні Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.01.2018 у справі №914/2455/17 не визначено розміру та кадастрового номеру земельної ділянки, право на яку перейшло у зв`язку з переходом до позивача права власності на нежитлові будівлі, що знаходяться по вул.Конюшинна, 28, у м. Львові під літерою К-1-2, ГІ-1, Г-1.

При цьому, вказано, що відсутні, дані щодо відведення такої земельної ділянки на користь ПП «Едель», матеріали справи не містять жодних доказів, що б підтверджували належність земельної ділянки по вул.Конюшинна, 28, у м. Львові на праві користування та/або власності за ПП «Едель» та розміри такої земельної ділянки.

Відповідно суд дійшов висновку, що АТ «МІБ» не доведено в якому розмірі перейшло до останнього право користування земельною ділянкою при набутті права власності на нерухоме майно, окрім площ земельної ділянки, які займають виробнича будівля«К-1-2», навіс з воротами «ГІ-1» та нежитлове приміщення (контрольнопропускний пункт «Г-1).

Зокрема зазначено, що недоведеними належними та допустимими доказами є твердження позивача, що спірне нерухоме майно мало статус самочинного будівництва. Не підтверджено також жодними доказами та є припущеннями твердження позивача про те, що ТОВ «Новодім сервіс», як правонаступник ЗАТ «Західвугілля» оформило право власності на спірні приміщення, на підставі неукладеного договору.

Судом вказано, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що предмет іпотеки (виробнича будівля «К-1-2», навіс з воротами «ГІ-1», нежитлове приміщення (контрольно-пропускний пункт) «Г-1») були реконструйовані або щодо них було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди).

Відтак, суд зробив висновок, що вищенаведене, в тому числі, виключає можливість набуття АТ «Міжнародним інвестиційним банком» права власності на спірне майно в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки як в позасудовому так і в судовому порядку.

Таким чином, судом встановлено, що твердження позивача про порушення його прав та інтересів у зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення про реєстрацію права власності в державному реєстрі речових прав не відповідає наявним у матеріалах справи доказам та положенням чинного законодавства України.

Вказані обставини, в силу вимог статті 78 КАС не потребують доказування.

Як зазначалось вище судом, 08.04.2020 Наказом Міністерства юстиції України №932/7, на підставі Висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора відмовлено у задоволенні скарги Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» від 18.10.2019, оскільки скарга подана особою, яка не підтверджує факту порушення її прав у результаті прийняття оскаржуваних рішень.

Таке формулювання було обґрунтоване Колегією

у стислому викладі тим, що:

1. Законодавством у сфері державної реєстрації прав па нерухоме майно встановлено, що особа яка звертається із скаргою до Міністерства юстиції України повинна підтвердити факт порушення її прав, зокрема, відобразити у скарзі обґрунтування, що саме її майнове право порушене і яким чином.

2. Скаржник зазначив у скарзі, що АТ «Міжнародний інвестиційний банк» є іпотекодержателям нежитлових будівель, щодо яких прийнято оскаржувані рішення. Однак, в Державному реєстрі прав відсутні відомості щодо державної реєстрації іпотеки на зазначені нежитлові будівлі за АТ «Міжнародний інвестиційний банк».

3. Отже у скаржника відсутнє порушення права оскаржуваними рішеннями щодо нежитлових будівель.

Вказані висновки Колегії підтверджені судом в ході розгляду даної справи, а також в рішенні Господарського суду Львівської області від 17.02.2021 у справі № 914/1345/20, яке набрало законної сили.

Додатково суд зауважує, що перевірка підтвердження факту порушення права скаржника передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується, а обов`язок щодо підтвердження такого факту Законом покладено на скаржника, проте, за даних обставин, підтвердженого порушення права скаржника в результаті прийняття оскаржуваного рішення Колегія не встановила.

Беручи до уваги наведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи учасників справи стосовно заявлених позовних вимог, у даному випадку, суд приходить до висновку, що позивачем недоведено обставини, які покладено в основу позовних вимог, натомість, стороною відповідача доведено законність прийняття наказу від 08.04.2020 № 932/7 про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне підприємство «Едель», Товариство з обмеженою відповідальністю «Новодім Сервіс», ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 05 лютого 2026 року.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство "Міжнародний інвестиційний банк" (вул.Лаврська 16,Київ 15,01015, ідентифікаційний код 35810511)

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького архітектора, 13,м. Київ,01601, )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватне підприємство «Едель» (вул. Конюшинна, буд.28, м. Львів, Львівський р-н, Львівська обл., 79040, )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Новодім Сервіс» (вул. Лазаренка, буд.1А, м. Львів, Львівський р-н, Львівська обл., 79026, )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 )

Суддя В.В. Щербаков