Справа № 380/18453/25
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2026-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 рокусправа № 380/18453/25

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за участю третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), за участю третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська область, 79016), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 02.09.2025 №096 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову в перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, п. 10 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-УІІІ стаж роботи (на посадах державної служби) ОСОБА_1 на посадах спеціалістів у органах податкової служби (інспекції, адміністрації) ДПС, ДФС, Міндоходів України за період з 14.05.1996 по 09.09.2025 (день пред`явлення позову);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перевести ОСОБА_1 з пенсії по віку на загальних підставах на пенсію державного службовця за віком відповідно до п. 10 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII та ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ з 26.08.2025 на підставі поданої заяви, зареєстрованої за №6325 та доданими до неї документами в тому числі і Довідками виданими ГУ ДПС у Львівській області від 26.08.2025 №336-13-01-10-00-11; від 26.08.2025 №337-13-01-10-00-11 та від 26.08.2025 №138-13-01-10-21.

Ухвалою від 15.09.2025 відкрите спрощене провадження у справі без виклику сторін.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 (далі - позивачка), ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 26.08.2025 позивачка, у зв`язку з наявністю віку понад 60 років, наявного загального стажу та стажу державної служби, визначених статтею статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон №3723-ХІІ), звернулася до Головного управління ПФУ у Львівській області із заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та надала відповідно до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" три довідки. Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області області № 96 від 02.09.2025 ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні її заяви, мотивуючи відсутністю стажу державної служби, оскільки заявниця перебувала на службі в органах Державної податкової служби України та у зв`язку з відсутністю необхідних 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Вважає спірне рішення протиправним та просить суд задовольнити позов.

Відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що 26.08.2025 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою щодо переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 899-VІІІ «Про державну службу». Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі по тексту Головне управління), яке уповноважене розглянути подану заявником заяву від 26.08.2025.

Стверджує: «… Статтею 25 Закону № 3723 було визначено вичерпний перелік категорій посад державної служби та встановлено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом. Так, зазначеною нормою визначено сім категорій посад державних службовці, в залежності від яких, встановлюються ранги державних службовців. Відповідно до ст. 25 Закону України від 04.12.1990 № 509-ХІІ Про державну податкову службу в Україні (втратив чинність) посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби; державний радник податкової служби I рангу; державний радник податкової служби II рангу; державний радник податкової служби III рангу; радник податкової служби I рангу; радник податкової служби II рангу; радник податкової служби III рангу; інспектор податкової служби I рангу; інспектор податкової служби II рангу; інспектор податкової служби ІІІ рангу. Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, розмір надбавок за звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. Водночас, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.02.1997 № 503 р Про віднесення посад працівників місцевих державних адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовці (втратив чинність 06.08.2016) відповідні посади в місцевих державних податкових адміністраціях було віднесено до 4 7 категорії посад державної служби. Відтак, оскільки присвоєння спеціальних звань та категорій державної служби регулювалися різними законодавчими актами і ці поняття не є тотожними, тому для зарахування Позивачу періоду роботи в органах Державної податкової служби немає правових підстав…».

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі по тексту Головне управління), яке уповноважене розглянути подану заявником заяву від 26.08.2025.

За наданими документами та згідно трудової книжки у позивачки стаж державної служби відсутній (всі періоди роботи згідно трудової книжки заявника не відносяться до категорій посад державних службовців), оскільки заявниця перебувала на службі в органах Державної податкової служби України.

Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Запорізькій області прийнято рішення 96 від 02.09.2025 про відмову у перерахунку пенсії щодо переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України Про Державну службу у зв`язку з відсутністю необхідних 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Третя особа на стороні відповідача надіслала суду відзив, у якому заперечила проти задоволення позову, мотивуючи тим, що 20.04.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. ОСОБА_1 26.08.2025 зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою (встановленого взірця) про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за принципом екстериторіальності, розглянуто заяву ОСОБА_1 від 26.08.2025 та прийнято рішення від 02.09.2025, яким відмовлено у переводі з пенсії за віком згідно Закону 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, про що повідомлено листом.

Стверджує: «…Отже, Законом № 889-УІП поширене право на призначення пенсії державного службовця виключно на осіб, які працювали на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Посади, віднесені до відповідних категорій посад державних службовців, визначені статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723- XII від 16.12.1993 року та актами Кабінету Міністрів України про віднесення певних посад до відповідних категорій посад державних службовців.

Посадовим особам контролюючих органів згідно зі ст. 343.1 Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання і, відповідно, ці посади не належать до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723.

В результаті аналізу наданої заяви та довідок про заробітну плату № 336-13-01-10-00-11, № 337-13-01-10-00-11, № 138-13-01-10-21 від 26.08.2025 виданих Державною податковою службою України вирішено відмовити ОСОБА_1 в перерахунку пенсії так як довідки видані за період роботи на посаді, на яку не поширюється дія Закону України «Про державну службу» № 3723- XII від 16.12.1993 року.

Відповідно до зазначеного, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснювало свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, а отже своїми діями права та законні інтереси позивачки не порушило…»

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

26.08.2025 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою щодо переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 899-VІІІ «Про державну службу».

До заяви долучила довідку № 336-13-01-10-00-11 від 26.08.2025 про складові заробітної плати для державного службовця який до 01 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби , або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), довідку № 337-13-01-10-00-11 від 26.08.2025 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця , який до 01 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (за будь які 60 календарних місяців роботи підряд), довідку № 138-13-01-10-21 від 26.08.2025 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця , який до 01 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (за будь які 60 календарних місяців роботи підряд), які видані Головним управлінням ДПС у Львівській області Державної податкової служби України. Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке уповноважене розглянути подану заявницею заяву від 26.08.2025.

Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Запорізькій області прийнято рішення № 96 від 02.09.2025 про відмову у перерахунку пенсії щодо переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України Про Державну службу у зв`язку з відсутністю необхідних 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Не погодившись із цим рішенням, позивачка звернулась до суду.

Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Із 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 (далі - Закон №3723-XII).

Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія за віком у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-XII вік і страховий стаж.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Зі змісту наведених норм слідує, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі №687/545/17.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 12.09.1979 позивачка ОСОБА_1 працювала в органах державної податкової служби у наступні періоди:

- 14.05.1996 - на конкурсній основі прийнята на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу аудиту юридичних осіб в Державну податкову інспекцію у м. Стрий;

- 14.05.1996 - прийняла присягу державного службовця;

- 26.11.1996 - у зв`язку із ліквідацією Державної податкової інспекції у м. Стрий і утворенням Державної податкової адміністрації у м. Стрий переведена на конкурсній основі на посаду старшого державного податкового ревізор-інспектора відділу аудиту юридичних осіб;

- 25.12.1996 - у зв`язку з ліквідацією ДПА у м. Стрий і утворенням Стрийської державної податкової адміністрації переведена на конкурсній основі на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок юридичних осіб і фінансових установ;

- 27.01.1997 - присвоєно персональне звання Інспектор податкової служби І рангу;

- 16.02.1998 - Стрийська ДПА перейменована в Стрийську об`єднану державну податкову інспекцію;

- 12.03.2002 - у зв`язку із структурними змінами переведена на головного державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок суб`єктів підприємницької діяльності юридичних осіб;

- 07.02.2003 - переведена на посаду начальника відділення перевірок сплати інших податків та зборів відділу дослідних перевірок;

- 01.03.2003 - присвоєно персональне звання Радник податкової та митної служби ІІІ рангу;

- 26.12.2003 - звільнена з роботи в порядку переведення в ДПА у Львівській області;

- 29.12.2003 - зарахована в порядку переведення на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу перевірок в галузях виробничої сфери УДП УПМ ДПА у Львівській області;

- 21.09.2005 - у зв`язку із змінами в організаційній структурі переведена на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу взаємодії із правоохоронними органами управління контрольно-перевірочної роботи, як така що успішно пройшла стажування;

- 04.04.2006 - переведена на посаду старшого державного податкового інспектора відділу адміністрування податку на додану вартість управління оподаткування юридичних осіб;

- 24.09.2009 - переведена на посаду головного державного податкового інспектора цього відділу цього управління як так що успішно пройшла стажування;

- 31.01.2012 - у зв`язку із реорганізацією ДПА у Львівській області переведена в ДПС у

Львівській області на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу адміністрування ПДВ управління оподаткування юридичних осіб;

- 29.05.2013 - у зв`язку із реорганізацією ДПС у Львівській області шляхом приєднання до ГУ Міндоходів у Львівській області переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за декларуванням ПДВ управління оподаткування та контролю окремих об`єктів і операцій ГУ Міндоходів у Львівській області;

- 29.05.2013 - присвоєно 11 ранг державного службовця;

- 01.01.2014 - присвоєне спеціальне звання Радник податкової та митної служби;

- 04.12.2014 - у зв`язку із реорганізацією ГУ Міндоходів у Львівській області шляхом приєднання до ГУ ДФС у Львівській області переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за декларуванням ПДВ управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДФС у Львівській області;

- 03.02.2016 - у зв`язку із зміною організаційної структури ГУ ДФС у Львівській області

переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у Львівській області на час відпустки для догляду за дитиною основного працівника;

- 28.04.2017 - у зв`язку організаційної структури переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування ПДВ та камеральних перевірок податкової звітності управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у Львівській області;

- 31.08.2018 - у зв`язку із зміною організаційної структури ГУ ДФС у Львівській області

переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у Львівській області;

- 11.09.2019 - звільнена з посади у порядку переведення для подальшої роботи в ГУ ДПС у Львівській області;

- 12.09.2019 - призначена у порядку переведення на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДПС у Львівській області;

- 29.05.2013 - присвоєно 6 ранг державного службовця;

- 21.09.2020 - у зв`язку із введенням в дію організаційної структури та штатного розпису переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування ПДВ управління податкового адміністрування ГУ ДПС у Львівській області;

- 21.01.2021 - звільнена з займаної посади у порядку переведення для подальшої роботи в ГУ ДПС у Львівській області як відокремленому підрозділі ДПС України;

- 05.01.2021 - призначена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування ПДВ управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Львівській області;

- 21.10.2021 - у зв`язку із введенням в дію штатного розпису на 2021 рік ГУ ДПС у Львівській області посада головний державний ревізор-інспектор відділу адміністрування ПДВ управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків перейменована на головний державний інспектор відділу адміністрування ПДВ управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків;

- 29.08.2022 - у зв`язку із введенням в дію організаційної структури та штатного розпису переведена на посаду переведена на посаду головного державного інспектора відділу адміністрування ПДВ управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Львівській області;

- 04.12.2024 - у зв`язку із введенням вдію переліку змін до організаційної структури та

переліку змін до штатного розпису переведена на посаду головного державного інспектора відділу аналітичної роботи управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Львівській області де і працює по даний час.

Позивачка продовжує працювати в органах Державної податкової служби України на час звернення із заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Як встановлено судом, згідно записів в трудовій книжці позивачка у період з 14.05.1996 до 09.09.2025 працювала на різних посадах в органах Державної податкової служби (адміністрації, інспекціх), ДФС, Міндоходів України.

Проте, у спірному рішенні відповідач стверджує, що стаж роботи позивачки на посадах віднесених до відповідних посад категорій державної служби, визначених ст.25 Закону №3723 станом на 01.05.2016 відсутній.

Відтак, до стажу державної служби відповідачем не зараховані періоди роботи на посадах в органах Державної податкової служби (адміністрації, інспекціх), ДФС, Міндоходів України з 14.05.1996 до 09.09.2025.

Суд не погоджується із таким підходом відповідача щодо зарахування до стажу державної служби періодів роботи з 14.05.1996 до 09.09.2025, зважаючи на таке.

Стаж державної служби до 01.05.2016 обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі порядок №283).

Пунктом 1 порядку №283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з п. 2 порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), серед іншого, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Пунктом 4 порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

За змістом п. 5 порядку №283 обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивачки на відповідних посадах, був Закон України «Про державну податкову службу в Україні» №509-XII від 04.12.1990 (далі - Закон №509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з приписами ст. 6 Закону №509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Частиною 5 ст. 15 Закону №509-XII установлено, що правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону №509-XII службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності). Тобто цією нормою було встановлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Частинами 7, 8 ст. 15 Закону №509-XII передбачено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Законом України від 05.07.2012 №5083-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні», який набрав чинності 12.08.2012, доповнено ПК України розділами XVIII-1 та XVIII-2.

Пунктом 342.4 ст. 342 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Згідно з абз. 1, 2 п. 344.1 ст. 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах повинен зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ.

Такий висновок кореспондується з правовою позицією, сформованою Верховним Судом у постановах від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а та від 18.03.2021 у справі №500/5183/17.

Крім того, ч. 17 ст. 37 Закону №3723-ХІІ регламентовано, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивачки, та яке діє на сьогодні, визначено, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

Вказане підтверджується також положенням п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону №889-VIII та п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016 (далі - порядок №229), за змістом яких до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

З огляду на наведене, суд критично оцінює покликання відповідача на положення п. 17 ч. 3 ст. 3 Закону №889-VIII, відповідно до якого дія цього Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що на момент звернення позивачки до ГУ ПФУ у Львівській області 26.08.2025 дотримано всіх умов, необхідних для реалізації права на переведення на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, п. 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889, а саме позивачка досягла 65 річного віку, стаж роботи на посадах державного службовця станом на 01.05.2016 становив понад 10 років.

Відтак, відмова відповідача в переведенні позивачки на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є неправомірною, тому рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області № 96 від 02.09.2025 необхідно визнати протиправним та скасувати.

За змістом ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

У спірному випадку у позивачки право на переведення з одного виду пенсії на інший виникло з моменту звернення до пенсійного органу з відповідною заявою 26.08.2025.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивачки, з огляду на встановлені під час судового розгляду обставини справи, суд враховує наступне.

Ефективність захисту права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Як встановлено судом, причиною відмови у переведенні позивачки на пенсію за Законом «Про державну службу» стало не зарахування до стажу державної служби періоду роботи на посадах у податкових органах.

Суд приходить до висновку про те, що позивач має право на зарахуванням періоду роботи з 14.05.1996 по 09.09.2025 до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії державного службовця.

Щодо позовної вимоги про перерахунок пенсії відповідно до довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 336-13-01-10-00-11, № 337-13-01-10-00-11, № 138-13-01-10-21 від 26.08.2025, суд зазначає наступне.

Варто звернути увагу на те, що у справі, яка розглядається, спір виник щодо права позивачки на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у сукупності із пунктами 10,12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, оскільки територіальний орган Пенсійного фонду України не визнав цього права за позивачкою.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 пенсійним органом зроблений висновок, що остання не має права на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України Про державну службу, переведення на пенсію державного службовця здійснено не було, і питання щодо сум заробітної плати, які мають враховуватися при визначенні розміру пенсії державного службовця на час звернення позивача у цій справі пенсійним органом не вирішувалось.

За результатами розгляду заяви позивачки пенсійним органом зроблено висновок, що остання не має права на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», переведення на пенсію державного службовця здійснено не було, і питання щодо сум заробітної плати, які мають враховуватися при визначенні розміру пенсії державного службовця на час звернення позивача у цій справі пенсійним органом не вирішувалось.

Таким чином, вимоги позивачки зобов`язати відповідача здійснити обрахунок пенсії за віком відповідно до ЗУ "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ відповідно до довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 336-13-01-10-00-11, № 337-13-01-10-00-11, № 138-13-01-10-21 від 26.08.2025 є передчасними, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, який наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, а, отже, така вимога спрямована на майбутнє, через, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.05.2024 у справі №460/38580/22 та 24.05.2024 №460/17257/23.

Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності свого рішення.

Щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, суд зауважує, що у позовній заяві позивач зазначає що витрати на правничу допомогу становлять 2000,00 грн.

Відповідно до ст.16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно положень ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст.134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст.134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зауважує, що до позовної заяви позивач долучив договір про надання правової допомоги від 29.08.2025 №28/25.

Відповідно до п.3.1,3.2 Договору №28/25 за надання правничих послуг встановлюється оплата в розмірі 2 000,00 грн. Оплата здійснюється шляхом перерахунку суми визначеної п.3.1. даного Договору на розрахунковий рахунок Виконавця або готівкою у касу у сумі 2 000,00 грн в якості попередньої оплати.

Суд зауважує, що нормами процесуального законодавства передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Втім, позивач до позовної заяви не долучив детального опису наданих послуг, акту наданих послуг, тому суд позбавлений можливості встановити характер та обсяг наданих позивачу адвокатських послуг.

З урахуванням наведеного суд відмовляє позивачу у стягненню з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

Згідно ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд зазначає, що за подання до суду даного позову позивачу необхідно було сплатити судовий збір за одну вимогу немайнового характеру, у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,20 грн.

Однак, згідно квитанції від 08.09.2025 № ПН275 позивачем сплачена сума 3 633,60 грн.

Відповідно до положень ст.7 ЗУ "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відтак стягненню із відповідача на користь позивачки належить сума судового збору 605,60 грн. (1/2 від 1211,20).

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 96 від 02.09.2025.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу державної служби періодів роботи на посадах в органах Державної податкової служби України з 14.05.1996 по 09.09.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, адреса: просп. Соборний, 158Б, м. Запоріжжя, Запорізька обл., 69005) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до стажу державної служби періоди роботи в органах Державної податкової служби України з 14.05.1996 по 09.09.2025 та перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 № 3723-ХІІ, п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889, на підставі поданої заяви від 26.08.2025 з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, адреса: просп. Соборний, 158Б, м. Запоріжжя, Запорізька обл., 69005).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна