Справа № 640/27154/21
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» до Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» з позовною заявою до Київської митниці, в якій просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100310/2021/000023/2 від 24.03.2021.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» зазначило, що позивачем подано митну декларацію №UA100310/2021/407707 на товари за 85 позиціями з визначенням митної вартості товарів за основним методом ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Відповідачем 24.03.2021 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100310/2021/000023/2, яке стосувалося позицій №№ 9/1, 12/1, 23/1, 32/1, 37/1, 43/1, 44/1, 52/1, 55/1, 56/1, 80/1 задекларованого товару. Митниця дійшла висновку, що документи, які подані декларантом не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Проте, позивач стверджував, що ним при поданні митної декларації для підтвердження заявленої митної вартості товарів було надано документи, що підтверджують складові митної вартості, в тому числі вартість перевезення, та правомірно застосовано основний метод за ціною договору. Підстави для застосування інших методів у відповідача відсутні, тож рішення про коригування митної вартості є протиправним. Просив позов задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.11.2021 замінено сторону у порядку процесуального правонаступництва у справі № 640/27154/21, а саме: Київську митницю Держмитслужби на Київську митницю, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX), Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано.

З урахуванням пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2825-IX, Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, справу №640/ 27154/21 передано на розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

04.04.2025 справа № 640/27154/21 надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду, після повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, проведеного в порядку Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справу передано на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Семененко Марині Олександрівні.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 09.04.2025 прийнято адміністративну справу до провадження, розпочато спочатку судовий розгляд справи за правилам спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, запропоновано позивачу подати докази у перекладі державною мовою.

29.04.2025 позивач, на виконання ухвали суду від 09.04.2025, надав до суду копію контракта №CHN-MIU/137/011219 від 01.12.2019, копію комерційного інвойсу №21-0027-К137 від 02.02.2021, копію специфікації №21-0027-К137 від 02.02.2021 в перекладі державною мовою. Просич стягнути з відповідача 25600,00 грн судових витрат, пов`язаних із залученням перекладача.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Київської митниці №UA100310/2021/000023/2 від 4.03.2021 року.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ ІНСТРУМЕНТУ УКРАЇНА» за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) та витрати, пов`язані із залученням перекладача, у розмірі 25600,00 грн (двадцять п`ять тисяч шістсот гривень 00 коп.).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Київська митниця подала апеляційну скаргу, в якій просила прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Світ інструменту Україна» в повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження на 28.01.2026.

Розгляд апеляційної скарги 28.01.2026 не здійснювався, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Київської митниці не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між 01.12.2019 між ТОВ "Світ Інструменту Україна" (покупець) та MATRIZE Handels-GmbH, Китай (продавець) укладено контракт № CHN-MIU/137/011219, за умовами якого продавець продає, а покупець купує на умовах FOB Шанхай згідно Інкотермс-2010 товари-інструменти, найменування, кількість, ціна вартість яких вказана в інвойсах (п.1.1). Найменування, кількість товару, що поставляється, ціна за одиницю товару по артикулам і загальна вартість партії товари вказуються в Інвойсах (п.1.2). Покупець гарантує, що має всі права та має всі згоди і дозволи на замовлення та ввезення на територію України товарів, маркованих об`єктами інтелектуальної власності (п.1.3). Продавець гарантує, що на момент поставки Товари, що поставляються в рамках цього Контракту, є власністю Продавця, щодо таких товарів відсутні права третіх осіб, вони не знаходяться під арештом та/чи щодо них відсутні інші обмеження, що перешкоджають правомірній їй передачі у власність Покупця (п.1.4).

Відповідно до п.2.1 контракту № CHN-MIU/137/011219 загальна сума контракту складає 10000000,00 дол.США, при цьому сторони можуть змінити загальну суму контракту шляхом підписання додаткової угоди. Вартість кожної партії товару, що підлягає сплаті за товар, що ввозиться (ціна угоди), виділена з загальної суми Контракту, вказується в інвойсі та входить в загальну суму Контракту (п.2.2). У ціну товару згідно з умовами FOB Міжнародних правил тлумачення торгових термінів (ІНКОТЕРМС-2010) включені такі витрати Продавця: оплата всіх витрат, що відносяться до товару до моменту його поставки; всі витрати, пов`язані з завантаженням товару, з оплатою митних формальностей та сплатою всіх мит, податків та інших офіційних зборів, що стягуються при вивезенні в країні Продавця, вартість тари, упаковки та маркування (п.2.5).

Згідно з п.5.2 контракту, покупець здійснює оплату наступним чином: 100% вартості відправленої партії товарів повинні бути оплачені протягом 180 (Сто вісімдесят) календарних днів після відвантаження, підтвердженого копіями відвантажувальних документів.

Відповідно до п. 10.1 контракту, покупець здійснює страхування партії товарів, відправлених згідно замовлення, за своїм розсудом і за свій рахунок.

Продавцем виписано комерційний інвойс №21-0027-К137 від 02.02.2021 на оплату товару загальну суму 73643,63 дол.США, відповідно до контракту №CHN-MIU/137/011219 від 01.12.2019.

Відповідно до Специфікацій №21-0027-К137 від 02.02.2021 до інвойсу №21-0027-К137 від 02.02.2021 сторони дійшли згоди про постачання партії товарів вказаних у специфікації, на загальну суму 73643,63 дол.США,

Для здійснення митного оформлення товару, декларантом позивача подано до митного органу електронну митну декларацію (ЕМД) № 100310/2021/407707 від 22.03.2021, на товари за 85 позиціями з визначенням митної вартості товарів за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Разом із митною декларацією позивачем надано документи на підтвердження заявленої митної вартості товару (графа 44 МД): декларація митної вартості; контракт №CHN-MIU/137/011219 від 01.12.2019; специфікацію №21-0027-К137 від 02.02.2021; комерційний інвойс № 21-0027-К137 від 02.02.2021; прайс-лист виробника товарів - компанії Matrize Handels GmbH від 19.11.2020; коносамент (bill of lading) № WST2101016 від 14.02.2021; довідку транспортних витрат № 22-03/2021 від 22.03.2021, видану TOB «Мартім»; рахунок на оплату від 26.03.2021 № 1802 та рахунок від 16.03.2021 №1664; договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 171120 від 17.11.2020, укладений між TOB «Світ Інструменту Україна» та TOB «Мартім»; договір від 05.03.2021 №0503-2021 про перевезення вантажів, укладений між TOB «Мартім» та TOB «Інтер Соіл»; міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) №740 від 21.03.2021.

22.03.2021 Митниця направила декларанту позивача повідомлення з вимогою надання додаткових документів.

Для підтвердження витрат на транспортування, декларантом надано довідку про вартість перевезення до митного кордону України від 22.03.2021 № 22-03/2021 видана ТОВ «Мартім».

На вимогу митного органу позивачем направлено лист №24 від 24.03.2021, в якому повідомлено, що додаткові документи не будуть надані, повідомлено прохання прийняти рішення без врахування 10 денного терміну.

24.03.2021 року Київською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100310/2021/000023/2.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду про його оскарження.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що вказані митним органом в оскаржуваному рішенні розбіжності в поданих документах не могли бути підставою для витребування додаткових документів та коригування заявленої позивачем митної вартості товару, оскільки подані позивачем для митного оформлення товару документи були достатніми для підтвердження задекларованої митної вартості у своїй сукупності не викликали сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про ціну товару та інші складові митної вартості.

Суд не прийняв до уваги зауваження митного органу стосовно змісту наданого позивачем прайс-листа як такі, що є необґрунтованими.

Як зазначив суд, ТОВ «МАРТІМ» є експедитором, а не перевізником, і має право залучити транспортні засоби третіх осіб для виконання своїх господарських зобов`язань перед позивачем що повністю узгоджується з вимогами законодавства, умови договору, укладеного позивачем з експедитором, не містять заборон щодо залучення третіх осіб до його виконання.

Щодо не надання позивачем виписок з бухгалтерської документації, сумніви митного органу суд першої інстанції визнав необґрунтованими та безпідставними.

Стосовно посилання митного органу на відсутність витрат на страхування товару, то суд зазначив, що в спірних правовідносинах страхування ввезеного товару не є обов`язковим, що прямо передбачено п. 10.1 контракту.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач надав митному органу усі необхідні документи, які надають можливість перевірити та підтвердити заявлену митну вартість товару, проте, митним органом необґрунтовано витребувано додаткові документи, а вказані в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості недоліки у поданих позивачем документах спростовані в ході судового розгляду справи.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки:

- для підтвердження витрат на транспортування, декларантом надано довідку про вартість перевезення до митного кордону України від 22.03.2021 № 22-03/2021 видана ТОВ «Мартім». Зазначено довідка видана ТОВ «Мартім», в той же час, згідно даних, зазначених в коносаменті від 14.02.2021 № WST2101016 перевізником товару є компанія «SHENZHEN WESEND GLOBAL LOGISTICS», тобто відбулось залучення третіх осіб; декларантом не надано відомостей щодо чисельних значень складових митної вартості, а саме витрат на страхування вантажу;

- декларантом не надано переклад митних декларацій відповідно до вимог ст. 254 МК України;

- прайс лист від 19.11.2020 MATRIZE Handels GmbH не містить умов, достатніх будь-якому покупцю для здійснення замовлення: а саме: об`єму мінімальної партії товару, умов оплати та можливих знижок, термінів поставки та інше, отже прайс-лист не може бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості. Також, в вищезазначеному прайс - листі відсутні деякі артикули товарів, які подані до митного оформлення;

- в представника позивача відсутні правові підстави для задоволення клопотання про стягнення судових витрат, пов`язаних із залученням перекладача;

- рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з дотриманням норм митного законодавства України, враховуючи сумніви митного органу відносно митної вартості товарів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митним кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VІ (далі - МК України), встановлено порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За правилами статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

У відповідності до статей 49, 50 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

У силу вимог частини другої статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У відповідності до частин першої, другої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьої статті 53 МК України, передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною п`ятою статті 54 МК України, закріплено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відтак, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом.

У той же час, у частині п`ятій статті 53 МК України, встановлено заборону вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом із тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості, відповідач виходив з того, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару згідно частини третьої статті 53 МК України.

Так, статтею 57 МК України, встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України, передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). При цьому, вказаний метод не підлягає застосуванню, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У контексті доводів апелянта про те, що для підтвердження витрат на транспортування, декларантом надано довідку про вартість перевезення до митного кордону України від 22.03.2021 № 22-03/2021 видана ТОВ «Мартім», що довідка видана ТОВ «Мартім», в той же час, згідно даних, зазначених в коносаменті від 14.02.2021 № WST2101016 перевізником товару є компанія «SHENZHEN WESEND GLOBAL LOGISTICS», тобто відбулось залучення третіх осіб, декларантом не надано відомостей щодо чисельних значень складових митної вартості, а саме витрат на страхування вантажу, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», визначено, що транспортно-експедиторська діяльність підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

Експедитор (транспортний експедитор) суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Стаття 8 вказаного Закону містить перелік видів транспортно-експедиторських послуг, що надаються експедиторами за дорученням клієнтів, серед яких: надають інші допоміжні та супутні перевезенням транспортно-експедиторськіпослуги, що передбачені договором транспортного експедирування і не суперечать законодавству.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

При цьому, у плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.11.2020 між ТОВ «МАРТІМ» (Виконавець) та позивачем (Клієнт) укладено договір №171120 про надання транспортно-експедиційних послуг, за умовами якого Виконавець зобов`язується за плату і за власний рахунок Клієнта виконати або організувати виконання визначених цим Договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу відповідно до узгоджених Сторонами Заявок (п.2.1). Виконавець має право для виконання визначених цим Договором послуг здійснювати самостійний добір перевізників, агентів, інших третіх осіб та укладати правочини з такими третіми особами від свого імені або від імені Клієнта (п.3.1.1)

Отже, ТОВ «МАРТІМ» є експедитором, а не перевізником, і має право залучити транспортні засоби третіх осіб для виконання своїх господарських зобов`язань перед позивачем що повністю узгоджується з вимогами законодавства.

При цьому, умови договору, укладеного позивачем з експедитором, не містять заборон щодо залучення третіх осіб до його виконання.

Залучення експедитором третьої особи перевізника відповідає змісту транспортно-експедиторської діяльності, договірним відносинам позивача з експедитором та положенням Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 13.09.2019 по справі № 826/66/14.

На переконання колегії суддів, в спірних правовідносинах страхування ввезеного товару не є обов`язковим, що прямо передбачено п. 10.1 контракту, поряд з цим, із поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на страхування, а тому витрати на страхування не є складовими митної вартості та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, яка також не встановлює обов`язку страхувати товар, підстави для висновку про ненадання ТОВ «Світ інструменту Україна» всієї інформації щодо складових вартості товару, а в даному випадку страхових витрат, відсутні.

У контексті доводів апелянта про те, що декларантом не надано переклад митних декларацій відповідно до вимог ст. 254 МК України, колегія суддів враховує що, відповідно до статті 254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок. Відтак, вимога митного органу про надання перекладу документів українською мовою є правомірною лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей.

Водночас, колегія суддів відхиляє доводи апелянта в цій частині, адже декларація країни відправлення заповнена англійською мовою, що є іноземною мовою міжнародного спілкування та офіційною мовою ООН і тому відповідно до ст. 254 Митного кодексу України, текст заповнений англійською мовою не підлягає перекладу.

Разом із цим, колегія суддів враховує, що 29.04.2025 ТОВ «Світ інструменту Україна», на виконання ухвали суду від 09.04.2025, надало до суду копію контракта № CHN-MIU/137/011219 від 01.12.2019, копію комерційного інвойсу №21-0027-К137 від 02.02.2021, копію специфікації №21-0027-К137 від 02.02.2021 в перекладі державною мовою.

Колегія суддів відхиляє довід апелянта про те, що прайс лист від 19.11.2020 MATRIZE Handels GmbH не містить умов, достатніх будь-якому покупцю для здійснення замовлення, отже не може бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості, оскільки прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2021 у справі № 815/2443/18.

Стосовно доводів апелянта про те, що в представника позивача відсутні правові підстави для задоволення клопотання про стягнення судових витрат, пов`язаних із залученням перекладача, суд апеляційної інстанції враховує наявні в матеріалах справи надані ТОВ «Світ інструменту Україна» докази понесення витрат на залучення перекладача, отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо задоволення вимог в частині відшкодування витрат, пов`язаних із залученням перекладача, у розмірі 25600,00 грн.

Верховний Суд в постанові від 31.03.2020 за результатом розгляду справи №160/7049/19 виснував, що склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має з`ясувати, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тощо.

Колегія суддів звертає увагу, що всі вище перелічені документи, переклад яких здійснено ТОВ «Світ інструменту Україна», долучені до матеріалів справи згідно клопотання позивача про долучення доказів.

Щодо доводу апелянта про те, що рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з дотриманням норм митного законодавства України, враховуючи сумніви митного органу відносно митної вартості товарів, колегія суддів зазначає наступне.

Відомості, які містяться в базах даних Держмитслужби України мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини з різноманітними контрагентами здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Верховним Судом у постанові постанови від 21.02.2018 у справі №820/17417/14, від 04.09.2018 у справі №818/1186/17 було сформовано правову позицію, що "формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню".

За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про протиправність Рішення про коригування митної вартості товарів №UA100310/2021/000023/2 від 24.03.2021, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки з наявних документів, вбачається, що під час проходження процедури митного оформлення товарів до митного органу надано документально підтверджені дані про ціну договору, які містилися у документах, поданих за переліком, передбаченим ч. ч. 1, 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що саме контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

Відтак, вказані доводи митного органу є безпідставними.

Ураховуючи викладені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Київська митниця протиправно відмовила позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товарів за основним методом, визначивши митну вартість за резервним методом та прийнявши оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Установивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Колегія суддів критично ставиться до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами, які не викликають у суду сумнівів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.

Інших розбіжностей у поданих до митного оформлення документах у спірних рішеннях про коригування митної вартості не зазначено.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що під час митного оформлення задекларованого товару позивач подав митному органу усі документи, що необхідні для визначення митної вартості та її підтверджують, у наданих декларантом документах суд не виявив розбіжності, документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність та наявність підстав для скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA100310/2021/000023/2 від 24.03.2021, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 243, 244, 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Київської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко