Справа № 420/5471/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2026-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/5471/24

Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К. Дата і місце ухвалення: 05.11.2025р., 27.11.2025р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

при секретарі Гудзікевич Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року та додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Колос» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23 січня 2024 року №3066/15-32-07-02-20, №3067/15-32-07-02-20 та №3068/15-32-07-02-20.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що спірні податкові повідомлення-рішення прийнято Головним управлінням ДПС в Одеській області за наслідками документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах. ТОВ стверджувало, що позапланова перевірка на підставі п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України може проводитись виключно щодо законності декларування від`ємного значення з ПДВ, яке становить більше 100 тис. гривень, і в даному випадку тільки по одній декларації за жовтень 2023 року. Тобто, Головне управління ДПС в Одеській області мало право перевірити лише законність декларування позивачем від`ємного значення ПДВ, яке виникло за наслідками господарських операцій, здійснених у жовтні 2023 року. У той же час відповідач, виклавши п.1 наказу від 15.12.2023р. №10635-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Колос» словами «з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах», всупереч абз.2 п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.200.11 ст.200 ПК України, фактично надав своїм службовим особам повноваження перевіряти законність декларування позивачем від`ємного значення з ПДВ у минулих періодах (з травня 2023 року - моменту отримання кредиту в ПАТ «МТБ Банк» та здійснення закупівлі товарів, необхідних для здійснення господарської діяльності). Також, позивач посилався на те, що в акті перевірки Головне управління необґрунтовано зазначило про відсутність товарів у ТОВ «Колос» на загальну суму 2 811 625 грн. Відсутність товарів не була встановлена контролюючим органом. В дійсності мав місце факт неможливості потрапити на об`єкт (м. Теплодар, Промзона, 91) та пересвідчитись у наявності зазначених товарів, у зв`язку з неправомірним захопленням цього об`єкту колишнім директором ТОВ «Колос» ОСОБА_1 та підконтрольною йому юридичною особою фермерським господарством «Колос-2021». До того ж, в акті перевірки не зазначено, якими стандартами, нормами та правилами користувались посадові особи контролюючого органу, встановлюючи строк використання таких товарів. Зазначав позивач і на безпідставність висновку контролюючого органу про нестачу основних фондів у кількості 35 об`єктів на загальну суму 5 530 298,56 грн. Відсутність зазначених необоротних активів також не була встановлена. В дійсності вони перебувають на об`єкті, доступ до якого, як вже зазначалося, заблоковано. Аналогічним чином перевіряючі особи дійшли хибних висновків щодо заниження у періоді, що перевіряється (жовтень 2023 року) податкових зобов`язань, пов`язаних з придбанням будівельних матеріалів (арматура, клей, металопрофіль, плита, тощо), які зберігаються на фермі (комплекс будівель та споруд №1, Лиманська селищна рада). Позивачем надано відповідачеві документи (протокол №48 від 19.09.2023р.), які засвідчують карантинні обмеження у зв`язку з оголошенням ферми неблагополучною з інфекційного епідидиміту баранів, що унеможливлює доступ до зазначеного об`єкту. Витрати пального підтверджуються обліковими листами вантажних автомобілів, які відповідають вимогам, що пред`являються до первинних документів ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». ТОВ «Колос» вважає висновки перевіряючих осіб про заповнення товарно-транспортних накладних із недоліками («дефектами») як обставини, що свідчить про нереальність господарських операцій, безпідставними, оскільки товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом. Позивач зазначав, що він не був учасником транспортного процесу та не здійснював контроль за перевезенням товару. ТОВ «Колос» не здійснювало розрахунків за перевезення вантажу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 23.01.2024р. №3066/15-32-07-02-20, №3067/15-32-07-02-20 та №3068/15-32- 07-02-20.

Стягнуто на користь ТОВ «Колос» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області сплачений судовий збір в розмірі 24224,00 грн.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Колос» витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням та додатковим рішенням Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційні скарги, в яких, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення від 05.11.2025р. та додаткове рішення від 27.11.2025р., з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ТОВ «Колос».

В своїй скарзі на рішення від 05.11.2025р. апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позапланова перевірка на підставі п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України може проводитись виключно щодо законності декларування від`ємного значення з ПДВ, яке становить більше 100 тис. гривень, і тільки в одній декларації за жовтень 2023 року. За висновками суду, на підставі наказу від 15.12.2023р. №10635-п Головне управління ДПС в Одеській області мало право перевірити лише законність декларування ТОВ «Колос» від`ємного значення ПДВ, яке виникло за наслідками господарських операцій, здійснених у жовтні 2023 року. При цьому, судом залишено поза увагою, що питання строків проведення перевірки було предметом спору у справі №420/1148/24 про визнання протиправним та скасування наказу (в частині) 15.12.2023р. №10635-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «КОЛОС», де судом зазначено, що контролюючим органом реалізовано наказ про проведення перевірки шляхом її проведення, складання акту перевірки та прийняття податкових повідомлень-рішень. Таким чином, згода на реалізацію наказу і є підтвердженням платником правомірності зазначених у ньому строків проведення перевірки. Крім того, в додатку 2 до Податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2023 року, що відповідає рядку 16.1 Декларації за жовтень 2023 року, ТОВ «Колос» наведено періоди виникнення від`ємного значення ПДВ за вересень 2023 року у сумі 282 564 грн., що сформувало рядок 16.1 декларації з ПДВ за жовтень 2023 року, а саме: з травня 2023 року. Враховуючи наведене, Головним управлінням ДПС в Одеській області правомірно проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Колос», згідно з наказом від 15.12.2023р. №10635-п, за період діяльності жовтень 2023 року з метою дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

Також, апелянт посилається на те, що згідно з даними інвентаризаційних відомостей щодо фактичної наявності товарів станом на 21.12.2023р., наданих ТОВ «Колос», по бухгалтерському рахунку 281 «Товари на складі», які обліковуються на вказаному об`єкті, встановлено відсутність товарів (морква сушена, ікра з кабачків, томатна паста тощо) на загальну суму 2 811 625 грн. Згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що на вказаний товар у жовтні 2019 року та у грудні 2019 року виписані та зареєстровані на адресу ТОВ «Колос» податкові накладні, за якими було до податкового кредиту віднесено суму ПДВ 562 325 гривень. Апелянт вважає необґрунтованим прийняття судом до уваги пояснень позивача, що відсутність товарів не була встановлена, а було встановлено неможливість потрапити на об`єкт (м. Теплодар, Промзона, 91), у зв`язку з захопленням цього об`єкту колишнім директором ТОВ «Колос» ОСОБА_1 та підконтрольною йому юридичною особою фермерським господарством «Колос-2021». Судом не було взято до уваги, що листом від 25.12.2023р. №71-12/23 ТОВ «Колос» надало пропозицію провести інвентаризацію у приміщеннях за участі керівника ТОВ «Колос» та працівників, що мають належний доступ з обов`язковим складанням відповідних актів, було надано перевіряючим особам контролюючого органу інвентаризаційні відомості, за якими і встановлено відсутність товарів. Надані до суду позивачем акти списання, за якими товари нібито були використані в господарській діяльності в якості корму та добрив, складено вже після проведення перевірки та встановлення факту нестачі їх (ще в грудні 2023 року) за наданими самим ТОВ «Колос» інвентаризаційними відомостями.

Апелянт зазначає, що згідно інвентаризаційного опису за адресою: Одеська область, місто Теплодар, Промзона, 91, виявлено нестачу основних фондів у кількості 35 об`єктів на загальну суму 5 530 298,56 грн. Згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних, відомостей бухгалтерського обліку ТОВ «Колос» та наданих до перевірки документів, операції з продажу (реалізація, надання в оренду, тощо) основних засобів, по яких встановлено нестачу на суму 5 530 298,56 грн., ТОВ «Колос» не проводились. Відсутність товару позивач пояснює неправомірним захопленням та використанням цих об`єктів без правових підстав ОСОБА_1 , на підтвердження чого надав рішення Господарського суду Одеської області від 14.03.2024р. по справі №916/4365/23. Проте, з вказаного рішення суду простежуються умови оспорюваного договору оренди, який визнано недійсним, з яких випливає, що окрім такої техніки як, Амкодор-342В-01В та TOYOTA LC 200, 2017 р.в., д.н. НОМЕР_1 , іншої техніки в переліку, яка за інвентаризаційними відомостями відсутня, в даному рішенні не зазначено. Що ж до фактичної наявності будівельних матеріалів станом на 21.12.2023р. на суму 5 967 351 грн., то, за твердженнями позивача, відповідні будматеріали знаходяться на об`єкті, розташованому за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, Лиманська селищна рада, комплекс будівель та споруд №1 (ферма вівець). При цьому, доступ на об`єкт за вказаною адресою підприємством не був забезпечений, з посиланням на посиленні карантинні заходи на об`єкті. Позивачем для підтвердження нібито використання будівельних матеріалів надані акти списання товарів на ремонт ферми, які також складені після проведення перевірки, а саме: в січні - вересні 2024 року.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що згідно з наданими підприємством первинними документами (видаткові накладні, платіжні документи до каси та банку, звіти агронома, звіти про збір врожаю), даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що у поточному (2023) році у підприємства відсутній збір сливи, придбання та реалізація сливи також відсутні. Проте, на догляд за сливою у 2023 році були використані хімічні речовини та дизельне пальне для агротехнічних робіт (дискування), які в подальшому були списані.

Апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції про підтвердження позивачем первинними документами господарських операцій з контрагентами ПП «Петрол Трейд» (код ЄДРПОУ 3776065) та з Фірмою «Аквазар-ЛТД» у вигляді ТОВ (). Судом не надано належної правової оцінки посиланням контролюючого органу на дефектність наданих до перевірки видаткових накладних та товарно-транспортних накладних. Рахунки-фактури до перевірки не надавалися. При вирішенні спору судом не враховано інформації ГУНП в Одеській області, що за даними інформаційної системи «Геопортал-Гарпун» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» встановлено відсутність будь-яких транспортних засобів та перевезень на адресу ТОВ «Колос».

Обґрунтовуючи наявність підстав для скасування додаткового рішення від 27.11.2025р. апелянт зазначає, що надані ТОВ «Колос» документи не є належним підтвердженням надання послуг, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Оцінивши витрати з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на підготовку матеріалів як кваліфікований фахівець, враховуючи, що на розгляді в судах перших та других інстанцій розглядаються безліч судових справ з аналогічним предметом спору визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, Головне управління ДПС в Одеській області вважає, що ця справа не потребувала затрат значного часу, підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної роботи, тому справедливим буде призначення позивачеві компенсації витрат на правову допомогу адвоката, що становить розмір прожиткового мінімуму на 2024 рік, тобто станом на час звернення з позовом до суду.

ТОВ «Колос» подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без мін. Позивач зазначає про необґрунтованість посилань апелянта, що питання строків проведення перевірки було предметом спору у справі №420/1148/24, в якій рішення П`ятого апеляційного адміністративного суду про залишення без задоволення апеляційної скарги ТОВ «Колос» набрало законної сили. У названій справі суд не робив висновків, що згода на реалізацію наказу і є підтвердженням платником правомірності зазначених у ньому строків проведення перевірки. Напроти, суд наголосив, що належним способом захисту прав та інтересів позивача (ТОВ «Колос») буде саме звернення до суду з приводу оскарження рішень, прийнятих за наслідками перевірки, в рамках якого може ставитись питання неправомірності дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки, як однієї з підстав поданого позову. Що ж до виявлених порушень, то позивач стверджує, що товари на загальну суму 2 811 625 грн. зберігались на об`єкті ТОВ «Колос» в м. Теплодар, доступ до якого був відсутній. Суд першої інстанції вірно зазначив, що перевіряючими зроблено помилковий висновок про заниження у періоді, що перевіряється (жовтень 2023р.) податкових зобов`язань, пов`язаних з придбанням будівельних матеріалів (арматура, клей, металопрофіль, плита, тощо), які зберігаються на фермі (комплекс будівель та споруд №1, Лиманська селищна рада). Як підтверджується матеріалами справи, позивачем надано відповідачу протокол №48 від 19.09.2023р., який засвідчував карантинні обмеження, що унеможливлює доступ до зазначеного об`єкту. Посилання апелянта на неналежну відеофіксацію будівельних матеріалів, не може свідчити про їх відсутність і є позицією апелянта, яка не підтверджена належними і допустимими доказами. Відсутність врожаю сливи не є свідченням того, що на вирощення та догляд за сливою у 2023 році товариством безпідставно використані хімічні речовини та дизельне пальне для агротехнічних робіт (дискування), які в подальшому були списані. Відповідачем не враховано, що догляд за багаторічними насадженнями має здійснюватися безперервно та незалежно від їх плодоношення у відповідному році. Догляд за багаторічними насадженнями включає у себе, серед іншого, боротьбу з шкідниками та хворобами, оприскування, знищення трави у міжрядді дерев (дискування), тощо. До того ж, з моменту закладання та до моменту плодоношення (5-8 років) сад взагалі не дає врожаю. Щодо наявності у первинних облікових документах певних недоліків, то при вирішенні спору суд першої інстанції правомірно врахував сталу практику Верховного Суду з приводу того, що окремі недоліки в оформленні первинних документів не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні витрат та податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю. Невідповідність перерахованих грошових коштів згідно платіжних документів поставленому товару згідно видаткових накладних пов`язана з тим, що з боку ТОВ «Колос» були надані відповідні документи за весь період охоплений перевіркою - з 01.05.2023р. по 31.10.2023р. Дійсно, за цей період кількість поставлених контрагентами товарів перевищувала кількість оплаченого, однак за будь-яких умов це не може свідчити про безтоварність операцій.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість судових рішень в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області 15.12.2023р. прийняло наказ №10635-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Колос», яким, на підставі п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України, призначило проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Колос» (код за ) з 18 грудня 2023 року тривалістю 5 робочих днів. Перевірку наказано провести за період діяльності жовтень 2023 року з метою дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

На підставі направлень, виданих Головним управлінням ДПС в Одеській області, від 15.12.2023р. №21081/15-32-07-02-13, №21079/15-32-07-02-13 та №21085/15-32-07-02-13, відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.200.11 ст.200, п.п.69.2, п.п.69.9, п.п.69.11 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України та наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 15.12.2023р. №10635-п, у період з 18.12.2023р. по 26.12.2023р. головними державними інспекторами відділу позапланових перевірок ризикових платників управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Колос» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2023 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 16.11.2023р. № від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більш 100 тис. грн з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 02.01.2024р. №35/15-32-07 02/24775415, у висновках якого зафіксовано порушення ТОВ «Колос»:

- п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.5, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Колос» занижено суму податкових зобов`язань з ПДВ на 380 018 грн. (р.18 декларації за вересень 2023 року), яка підлягає врахуванню під час проведення документальної перевірки визначеної на підставі Податкового кодексу України з питань дотримання податкового законодавства за період діяльності, який буде охоплювати період з 01.05.2023р. по 30.09.2023р.;

- п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.5, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Колос» занижено суму податкових зобов`язань з ПДВ на 2 201 362 грн. за жовтень 2023р. та завищено суму податкового кредиту по рядку 16 «від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду», в т.ч. 16.1 «значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду», Декларації за жовтень 2023 року, та як наслідок завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за жовтень 2023 року на 1 177 308 грн.;

- п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Колос» не виписано та не зареєстровано податкові накладні на суму 3 015 981 грн.

23.01.2024р., на підставі акту перевірки, ГУ ДПС в Одеській області складено податкові повідомлення-рішення:

№3066/15-32-07-02-20, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість по декларації за жовтень 2023 року (№ від 16.11.2023р.) на суму 1 177 308,00 грн.;

№3067/15-32-07-02-20 про застосування до товариства штрафних санкцій в сумі 22466,00 грн. за відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН;

№3068/15-32-07-02-20, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 2 751 703,00 грн. (в т.ч. за основним платежем 2 201 362,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 550 341,00 грн.).

Не погоджуючись з правомірністю зазначених податкових повідомлень-рішень ТОВ «Колос» звернулося з даним позовом до суду про їх скасування.

Задовольняючи позов товариства та скасовуючи спірні податкові повідомлення-рішення суд першої інстанції, серед іншого, дійшов висновку про порушення Головним управлінням ДПС в Одеській області порядку проведення перевірки, а тому складений на підставі незаконно проведеної перевірки акт не може бути носієм доказової інформації обставинам, які ним зафіксовано. Зокрема, суд зазначив, що документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Колос» була проведена відповідно до наказу ГУ ДПС в Одеській області від 15.12.2023р. №10635-п з метою дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість (надалі ПДВ), яке становить більше 100 тис. грн не за період діяльності жовтень 2023 року, а з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах. З посиланням на положення пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України щодо строків проведення документальної перевірки платника податку на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, суд дійшов висновку, що законність декларування позивачем від`ємного значення з ПДВ у травні 2023 року відповідач мав право перевірити до 19 серпня 2023 року, у червні 2023 року до 18 вересня 2023 року, у липні 2023 року до 19 жовтня 2023 року, у серпні 2023 року до 19 листопада 2023 року, у вересні 2023 року до 19 грудня 2023 року, а відтак право відповідача на позапланову документальну виїзну перевірку з питань законності декларування ТОВ «Колос» від`ємного значення з податку на додану вартість припинилося і є втраченим.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи Головного управління ДПС в Одеській області про те, що до перевіряємого періоду відповідач має право включити ті звітні (податкові) періоди, по яких строк перевірок з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість сплив, на тій підставі, що суми від`ємного значення, що утворилося у таких минулих періодах, були перенесені позивачем до поточного звітного (податкового) періоду. Суд зазначив, що таке довільне тлумачення відповідачем спеціальних норм податкового законодавства порушує принцип правової визначеності у відповідних податкових правовідносинах.

А відтак, за висновками суду, податкові повідомлення-рішення прийняті за наслідками такої перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатися правомірними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.19-1.1.1 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України контролюючі органи, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Глава 8 розділу II ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення.

Так, за змістом норм пункту 75.1 статті 75 зазначеного ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Згідно п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Водночас, пунктом 200.11 статті 200 ПК України передбачено, що контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку у порядку, передбаченому п. п. 78.1.8 п. 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

Верховний Суд неодноразово, зокрема, але не виключно, у постановах від 19 лютого 2021 року у справі №821/1235/17, від 21 липня 2021 року у справі №420/2382/20, від 18 вересня 2025 року у справі №320/2394/23, за наслідками правового аналізу наведених вище норм статей 78 і 200 ПК України, висловлював правову позицію, що зміст наведеної норми свідчить про два окремі випадки проведення документальної позапланової перевірки: перший - подання декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість; другий - подання декларації з від`ємним значенням податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Як вже зазначалося колегією суддів, документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Колос» була проведена на підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 15.12.2023р. №10635-п за період діяльності жовтень 2023 року з метою дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість (надалі ПДВ), яке становить більше 100 тис. грн з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

При зверненні з даним позовом до суду ТОВ «Колос» не заперечує наявність належних та законних підстав призначення та проведення документальної перевірки дотримання товариством податкового законодавства щодо операцій, які відображені у податковій декларації за жовтень 2023 року, оскільки платником податків дійсно задекларовано від`ємне значення з ПДВ більше 100 тисяч гривень.

Позивач вважає, що позапланова перевірка на підставі п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України може проводитись виключно щодо законності декларування від`ємного значення з ПДВ, яке становить більше 100 тис. гривень, і тільки по одній декларації за жовтень 2023 року. Тобто, Головне управління ДПС в Одеській області мало право перевірити лише законність декларування позивачем від`ємного значення ПДВ, яке виникло за наслідками господарських операцій, здійснених у жовтні 2023 року. У той же час відповідач, виклавши п.1 наказу від 15.12.2023р. №10635-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Колос» словами «з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах», всупереч абз.2 п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.200.11 ст.200 ПК України, фактично надав своїм службовим особам повноваження перевіряти законність декларування позивачем від`ємного значення з ПДВ у минулих періодах (з травня 2023 року).

Суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи ТОВ «Колос» у відповідній частині.

При цьому, судом першої інстанції не враховано, що Верховний Суд вже неодноразово досліджував питання меж і предмета податкової перевірки, призначеної на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Так, зокрема, але не виключно, у постановах від 21 листопада 2024 року у справі №520/24514/21, від 24 січня 2023 року у справі №640/6754/21, Верховний Суд виснував, що «…податок на додану вартість підлягає або сплаті до бюджету, або бюджетному відшкодуванню в залежності від того, яке значення має різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду: позитивне чи від`ємне. Наслідком накопичення за результатами звітного (податкового) періоду податкового кредиту в більшому розмірі, ніж податкових зобов`язань з податку на додану вартість, є виникнення від`ємного значення з цього податку, яке в подальшому призводить до виникнення права на бюджетне відшкодування ПДВ.

Для висновку про правомірність декларування платником податків від`ємного значення ПДВ податковий орган в межах проведення документальної позапланової перевірки, призначеної на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, перевіряє правильність декларування платником податків як податкового зобов`язання з ПДВ, так і податкового кредиту з цього податку за звітний (податковий) період. Податковий орган при проведенні такої перевірки не обмежений розміром від`ємного значення ПДВ, який задекларовано у податковій декларації, оскільки повинен пересвідчитись у правильності визначення платником податків від`ємного значення різниці між сумами податкового зобов`язання та податкового кредиту. Протилежний підхід суперечитиме поняттю «від`ємне значення ПДВ» у розумінні норм ПК України та нівелюватиме мету проведення перевірки на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, яка носить превентивний характер, що полягає у запобіганні безпідставному декларуванню від`ємного значення ПДВ.

Встановлене в абзаці другому підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України обмеження щодо предмета документальної позапланової перевірки, призначеної з цієї підстави, закріплює неможливість перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати інших передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства…».

Аналогічну правову позицію підтримано Верховним Судом у постановах від 15 квітня 2025 року по справі №320/15365/23, від 18 вересня 2025 року у справі №320/2394/23.

Виходячи з наведеного, колегія суддів доходить висновку, що в межах спірних правовідносин відповідачем не було допущено перевищення законодавчо визначених повноважень при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Колос».

Поряд з цим, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання Головного управління ДПС в Одеській області на те, що питання строків проведення перевірки було предметом спору у справі №420/1148/24 про визнання протиправним та скасування наказу (в частині) від 15.12.2023р. №10635-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Колос».

У названій постанові суд апеляційної інстанції не надавав правову оцінку питанню строків проведення перевірки, призначеної на підставі наказу від 15.12.2023р. №10635-п. Суд визнав правомірним закриття провадження у справі за позовом ТОВ «Колос» про визнання протиправним та скасування пункту 1 наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 15.12.2023р. №10635-п «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Колос» в частині, що викладена словами «з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах», зазначивши, що на підставі оспорюваного наказу Головним управлінням ДПС в Одеській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Колос», за результатом якої складено акт від 02.01.2024р. №35/15-32-07-02/24775415. За наведених обставин, за висновками суду, спірний наказ, як акт індивідуальної дії, реалізовано його застосуванням. Отже, право на судовий захист у даному випадку реалізується у спорі про визнання протиправним рішення, прийнятого за наслідками такої перевірки.

Підсумовуючи викладене у сукупності колегія суддів вважає, що при вирішенні спору суд першої інстанції не правильно застосував норми матеріального права при здійсненні висновку про незаконність проведення Головним управлінням ДПС в Одеській області перевірки дотримання ТОВ «Колос» податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., в декларації за жовтень 2023 року з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

По суті встановлених в ході перевірки порушень позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.2. статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.5. ст.198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання.

За змістом пункту 198.6. статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з Податковим кодексом України.

В акті перевірки від 02.01.2024р. №35/15-32-07-02/24775415 зазначено, що згідно з даними інвентаризаційних відомостей щодо фактичної наявності товарів станом на 21.12.2023р., наданих ТОВ «Колос» по бухгалтерському рахунку 281 «Товари на складі», які обліковуються на вказаному об`єкті, встановлено відсутність наступних товарів на загальну суму 2 811 625 грн. (№з/п у відомості з 445 по 449):

ікра з кабачків «Літня» 480г у кількості 130 000 шт. на суму 1 696 500 грн., постачальник ДП «Торговий дім «Гурман» ();

морква сушена 3*3*30 клас С у кількості 5200 кг. на суму 221 000 грн., постачальник ТОВ «ЕРДКРАФТ» ();

морква сушена 5*5*5 ВГ у кількості 1950 кг. на суму 82875 грн., постачальник ТОВ «ЕРДКРАФТ» ();

паприка різ. Червона 5*5 у кількості 4250 кг. на суму 531 250 грн., постачальник ТОВ «ЕРДКРАФТ» ();

томатна паста 25% 485г,ІІІ-82-480 у кількості 30 000 шт. на суму 280000 грн., постачальник ДП «Торговий дім «Гурман» ().

Згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що на вказаний товар у жовтні 2019 року та у грудні 2019 року виписані та зареєстровані на адресу ТОВ «Колос» податкові накладні, за якими було до податкового кредиту віднесено суму ПДВ 562 325 грн.

За вказаними податковими накладними ТОВ «Колос» у жовтні 2019р. до податкового кредиту віднесло суму ПДВ 56000 грн. по постачальнику ДП «Торговий дім «Гурман» (), у грудні 2019р. по вказаному постачальнику до податкового кредиту віднесено суму ПДВ 339300 грн.

По постачальнику ТОВ «ЕРДКРАФТ» () у грудні 2019р. до податкового кредиту віднесено суму ПДВ 167025 грн.

Вказані товари мають строк використання у кількості 3-х років, тобто станом на 31.10.2023р. дані товари зіпсовані і підлягають утилізації. Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних, вищезазначена продукція з моменту придбання по 31.10.2023р. не була реалізована. Виходячи з наведеного, вказана продукція не була використана у господарській діяльності ТОВ «Колос».

Таким чином, за висновками перевіряючих, на порушення п.198.5 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України, підприємством занижено суму податкових зобов`язань з ПДВ на 562 325 грн. та не виписано та не зареєстровано податкові накладні на загальну суму ПДВ 562 325 грн. від операцій з умовного продажу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість висновків Головного управління ДПС в Одеській області у відповідній частині, оскільки відсутність товарів на складі не була встановлена Головним управлінням ДПС в Одеській області, а було встановлено неможливість потрапити на об`єкт (м. Теплодар, Промзона, 91) у зв`язку із захопленням цього об`єкту колишнім директором ТОВ «Колос» Разумовим В.В. та підконтрольною йому юридичною особою ФГ «Колос-2021».

Безпосередньо в акті перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області зазначено, що в ході проведення інвентаризації не вдалось потрапити на декілька об`єктів та провести на них інвентаризацію 25.12.2023р.

Керівнику підприємства ТОВ «Колос» Тищуку В.М. було надано додатковий запит щодо проведення інвентаризації на цих об`єктах, на якій отримано відповідь наступного змісту:

«Об`єкт, що розташований за адресою: Одеська область, місто Теплодар, Промзона, 91, протиправно, внаслідок неправомірних дій колишнього директора Разумова В.В., який вибув з володіння та користування ТОВ «Колос» та здійснює озброєну оборону цих приміщень, не допускає до нього жодної особи, крім визначених ним. Станом на сьогодні (25.12.2023р.) наше Товариство намагається повернути у правомірне володіння зазначений об`єкт, використовуючи передбачені законом засоби (копія заяви до поліції та текст ухвали суду додаються). Тому надати доступ перевіряючим на зазначений об`єкт не вдається можливим, оскільки ані працівники, ані керівництво ТОВ «Колос» не мають можливості до нього дістатись».

В матеріалах справи міститься позовна заява ТОВ «Колос» до Господарського суду Одеської області від 15.08.2023р. та рішення Господарського суду Одеської області від 14 березня 2024 року по справі №916/4365/23, зі змісту якого дійсно вбачається наявність конфлікту між колишнім директором ОСОБА_1 та теперішнім керівництвом ТОВ «Колос».

Також, 19.08.2022р. за заявою директора ТОВ «Колос» органами національної поліцїї були внесені до ЄДР відомості про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ст. 356 КК України (самоуправство). Разумовим В.В. неправомірно (за відсутності правових підстав) захоплені та використовуються об`єкти нерухомого майна ТОВ «Колос» (майнові комплекси, розташовані в м. Теплодар та с. Секретарівка Одеської області) i сільськогосподарська техніка (номер кримінального провадження 0000306).

В акті перевірки Головне управління ДПС в Одеській області одночасно посилається на відсутність у ТОВ «Колос» товарів на загальну суму 2 811 625 грн. (ПДВ 562 325 грн.) та на те, що у відповідних товарів зійшов строк придатності (такі висновки контролюючого органу пов`язуються з фактом їх придбання у жовтні-грудні 2019 року), у зв`язку з чим вони підлягають утилізації.

Як правильно звернув увагу суд першої інстанції, в акті перевірки не зазначено, якими стандартами, нормами та правилами керувалося Головне управління ДПС в Одеській області встановлюючи строк використання таких товарів.

Апелянт обмежився посиланням на те, що інформація щодо терміну зберігання таких товарів взята з відкритих джерел та є загальнодоступною.

В свою чергу, ТОВ «Колос» надало до суду акти списання, за якими товари були використані в господарській діяльності товариства в якості корму та добрив.

Головне управління ДПС в Одеській області в апеляційній скарзі зазначає, що акти списання складені від квітня, травня, червня, липня серпня, вересня та жовтня 2024 року, тобто вже після проведення перевірки та встановлення факту нестачі їх (ще в грудні 2023) за наданими самим ТОВ «Колос» інвентаризаційними відомостями. Оскаржуваним судовим рішення не встановлено де товари знаходились з моменту їх нестачі на складі до моменту нібито списання та як вони з`явились саме після проведення перевірки.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки судом першої інстанції встановлено, а апелянтом належними доказами не спростовано, що на момент проведення перевірки товари, придбані у ТОВ «ЕРДКРАФТ» та ДП «Торговий дім «Гурман» знаходилися на складі за адресою: м. Теплодар, Промзона, 91, доступ до якого у позивача був відсутній у зв`язку з захопленням цього об`єкту колишнім директором ТОВ «Колос» Разумовим В.В. та підконтрольною йому юридичною особою ФГ «Колос-2021».

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що тільки після отримання доступу до об`єктів, що мало місце після проведення перевірки та прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень, наведені товари були використані в господарській діяльності ТОВ «Колос» в якості корму та добрив, про що й було складено відповідні акти списання.

Колегія суддів приймає до уваги такі пояснення ТОВ «Колос», оскільки матеріалами справи доведено наявність конфлікту між попереднім та чинним керівником товариства, звернення ТОВ «Колос» з приводу захоплення майна платника податків у встановленому порядку до правоохоронних органів, наявність з приводу майна товариства спору, який розглядався в порядку ГПК України.

Будь-яких належних доказів, які б спростовували вказані обставини, Головне управління ДПС в Одеській області ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій не надало.

Також, в акті перевірки зазначено, що на об`єкті, який розташований за адресою: Одеська область, місто Теплодар, Промзона, 91, за результатами проведеної 21.12.2023р. інвентаризації основних засобів, інвентаризаційною комісією складено інвентаризаційний опис необоротних активів №б/н від 21.12.2023р., яким виявлено нестачу основних фондів у кількості 35 об`єктів на загальну суму 5 530 298,56 грн. (навантажувач фронтальний Амкодор-342В-01, інв. №00-000013 на суму 1 282 500 грн. у кількості 1шт.; трактор БЕЛАРУС 892, інв №00-000016 на суму 145 833,33 грн. у кількості 1шт.; TOYOTA LC200 виробник TOYOTA, інв. №00390 на суму 2 101 734,13 грн. у кількості 1шт.; автогрейдер А- 122Б, ВН18481, 2007 р.в., інв. №124, інв. №00259 на суму 250 000 грн. у кількості 1шт; Сівалка KUHN Planer PL3 12R, інв. №00-000080 на суму 991 666,67 грн. у кількості 1шт; бункер-накопичувач інв. №00130 на суму 235 016,67 грн. у кількості 1шт.; сцепка гидрофицированная ЗГ-18, інв. №00-000083 на суму 191 666,67 грн. у кількості 1 шт.; трактор БЕЛАРУС 82.1, ВН09429, 2010р.в., інв. №112, інв. №00232 на суму 114 166,67 грн. у кількості 1 шт. та інші згідно додатку).

За даними бухгалтерського обліку по бухгалтерському рахунку 10 «Основні засоби» станом на 21.12.2023р. та на 31.10.2023р. наведені основні засоби обліковуються у сумі 5530298,56 грн.

Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних, відомостей бухгалтерського обліку ТОВ «Колос» та наданих до перевірки документів, операції з продажу (реалізація, надання в оренду, тощо) основних засобів, по яких встановлено нестачу на суму 5 530 298,56 грн. ТОВ «Колос» не проводились.

За висновками перевіряючих, наведене свідчить про те, що у перевіряємому періоді з травня 2023 року по жовтень 2023 року включно, основні фонди на загальну суму 5 530 299 грн. не могли використовуватись у фінансово-господарській діяльності підприємства.

На порушення п.198.5 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України підприємством занижено суму податкових зобов`язань з ПДВ на 1 106 060 грн. по основним фондам, придбаним з ПДВ, що почали використовуватися не в господарській діяльності підприємства та не виписано, не зареєстровано зведену податкову накладну на загальну суму ПДВ 1 106 060 грн. від операцій з умовного продажу.

При вирішенні спору суд першої інстанції визнав необґрунтованими такі висновки контролюючого органу з підстав, зазначених вище, а саме: захопленням об`єкта, який розташований за адресою: Одеська область, місто Теплодар, Промзона, 91, колишнім керівником товариства, у зв`язку з чим доступ до цього об`єкту був неможливим. При цьому, суд зазначив, що зазначене підтверджується рішенням Господарського суду Одеської області від 14.03.2024р. по справі №916/4365/23.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС в Одеській області зазначає, що з рішення Господарського суду Одеської області від 14.03.2024р. по справі №916/4365/23 простежуються умови оспорюваного договору оренди, який визнано недійсним, з яких випливає, що окрім такої техніки як, Амкодор-342В-01В та TOYOTA LC 200, 2017 р.в., д.н. НОМЕР_1 , іншої техніки в переліку, яка за інвентаризаційними відомостями відсутня, в даному рішенні і в договору відповідно не зазначено. На таке зауваження відповідача, ТОВ «Колос» долучило 29.10.2025р. до суду пакет документів, зокрема, акт встановлення наявності основних засобів ТОВ «Колос» за адресою м. Теплодар, Промзона 91. Вказаний акт (на відміну від інших актів приймання-передачі майна) підписаний лише директором ТОВ «Колос» Тищуком В.М. та головним бухгалтером ТОВ «Колос» Новицькою О.В. Даний акт не підписаний іншою стороною договору оренди та містить посилання на договір від 31 грудня 2021 року №31/12/2021-1, тобто на договір, за яким передбачено передачу лише нежитлових будівель без зазначення техніки або іншого майна.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, за договором оренди від 31 грудня 2021 року, укладеним між ТОВ «ФЛОРА ЮЖНИЙ» та ТОВ «Колос», останнім передано в оренду наступне майно: TOYOTA LC 200, 2017 р.в., д.н. НОМЕР_1 ; тракторна бригада, Одеська обл., Біляївський район, с. Секретарівка (нежитлові будівлі загальною площею 2759,20 кв.м.; будинок механізатора, А, загальна площа 247,00 кв.м.; будівля механічної майстерні, Б, загальна площа 485,10 кв.м.; будівля складу запасних частин, В, загальна площа 303,70 кв.м.; будівля стоянки тракторів, Г, загальна площа 870,20 кв.м.; будівля ангару, Д, загальна площа 939,50 кв.м.; будівля котельної, Е, загальна площа 115,20 кв.м.; будівля слюварного цеху, Є, загальна площа 75,60 кв.м., розташовані за адресою: Одеська область, сільська рада Секретарівська, комплекс будівель та споруд № 2, що належить ТОВ «Колос» на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Каназірською Т.П., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 0); нежитлові приміщення другого поверху двоповерхової будівлі контори ТОВ «Колос»; культиватор NEW HOLLAND модель ST250; трактор NEW HOLLAND Т8.390, ВН 19855, 2011 р.в.; трактор МТЗ 892, ВН 17287; навантажувач фронтальний Амкодор -342В-01; обприскувач ОПШ-3024 "Тетис-24"; трактор БЕЛАРУС 1221.2; сівалка Вега-8; Сівалка SP 8F 70 5800 SPRINT; трактор ХТЗ-17021, ОК04449, 1999 р.в.; цистерна середня 10 куб.м. на 2ПТС-9; трактор БЕЛАРУС 82.1, ВН 09429, 2010р.в.; трактор БЕЛАРУС 82.1.26(С) ВН 08772, 2008р.в.; трактор БЕЛАРУС НОМЕР_2 , 2008р.в.; сівалка СЗТ- 5,4; каток КЗК-6-01; сівалка СЗТ- 5,4; сівалка СЗ - 3,6; культиватор КПС; культиватор КРНВ - 5,6; прицеп 2ПТС -6, ОК 19148, 1999 р.в.; плуг ПЛН 3-35; плуг ПЛН 3 35.

Зазначене майно передано ТОВ «ФЛОРА-ЮЖНИЙ» в подальшому в суборенду фермерському господарству «Колос-2021» за договором суборенди від 01 березня 2022 року.

З огляду на це, 06.10.2023р. ТОВ «Колос» (нове керівництво) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (справа №916/4365/23) про визнання недійсним договору оренди від 31 грудня 2021 року, укладеного ТОВ «ФЛОРА-ЮЖНИЙ» та ТОВ «Колос» щодо передачі в оренду майна, визнання недійсним договору суборенди від 01 березня 2022 року, укладеного між ТОВ «ФЛОРА-ЮЖНИЙ» та фермерським господарством «Колос-2021» щодо передачі в суборенду майна та зобов`язання фермерського господарства «Колос-2021» звільнити та повернути ТОВ «Колос» майно.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.03.2024р. по справі №916/4365/23 визнано недійсним договір оренди від 31.12.2021р. №31/12/2021, укладений між ТОВ «ФЛОРА-ЮЖНИЙ» та ТОВ «Колос», визнано недійсним договір суборенди від 01.03.2022р. №01/03/2022, укладений між ТОВ «ФЛОРА-ЮЖНИЙ» та фермерським господарством «Колос-2021», та зобов`язано фермерське господарство «Колос-2021» звільнити та повернути ТОВ «Колос» автомобіль TOYOTA LC 200, 2017 р.в., д.н. НОМЕР_1 , та навантажувач фронтальний Амкодор-342В-01.

Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження від 21.10.2024р. ВП 76317670 вимоги виконавчого документа виконано в повному обсязі, а саме: звільнено та повернуто ТОВ «Колос» автомобіль TOYOTA LC 200, 2017 р.в., д.н. НОМЕР_1 , та навантажувач фронтальний Амкодор-342В-01, про що свідчить акт приватного виконавця від 17.10.2024р.

Крім того, колегією суддів встановлено, що за договором оренди від 31 грудня 2021 року, укладеним між ТОВ «ФЛОРА ЮЖНИЙ» та ТОВ «Колос», останнім передано в оренду наступне майно: нежитлову будівлю виробничого корпусу №2 загальною площею 956,8 кв.м., що розташована за адресою: Одеська область, м. Теплодар, Промзона 91; нежитлову будівлю виробничого корпусу №1 загальною площею 1031,5 кв.м., що розташована за адресою: Одеська область, м. Теплодар, Промзона 91; нежитлову будівлю службово-побутового корпусу загальною площею 502,5 кв.м., що розташована за адресою: Одеська область, м. Теплодар, Промзона 91; нежитлову будівлю складу навісного загальною площею 1510,8 кв.м., що розташована за адресою: Одеська область, м. Теплодар, Промзона 91.

Зазначене майно передано ТОВ «ФЛОРА-ЮЖНИЙ» в суборенду фермерському господарству «Колос-2021» за договором суборенди від 01 червня 2022 року.

15.08.2023р. ТОВ «Колос» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (справа №916/3543/23) про визнання недійсним договору оренди від 31 грудня 2021 року, укладеного ТОВ «ФЛОРА-ЮЖНИЙ» та ТОВ «Колос» щодо передачі в оренду нерухомого майна, визнання недійсним договору суборенди від 01 червня 2022 року, укладеного між ТОВ «ФЛОРА-ЮЖНИЙ» та фермерським господарством «Колос-2021», щодо передачі в суборенду нерухомого майна, та зобов`язання фермерського господарства «Колос-2021» звільнити та повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Колос» нерухоме майно.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.02.2024р. по справі №916/3543/23 відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Колос».

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16 травня 2024 року по справі №916/3543/23 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Колос» на рішення Господарського суду Одеської області від 14.02.2024р. з огляду на те, що 15.04.2024р. за актом приймання-передачі орендоване майно було повернуто ТОВ «Колос».

Згідно акту встановлення наявності основних засобів ТОВ «Колос» за адресою: Одеська область, м. Теплодар, Промзона, 91, від 15.04.2024р. внаслідок повернення з боку ТОВ «ФЛОРА-ЮЖНИЙ» об`єктів, що були предметом договору оренди №31/12/2021-1 від 31.12.2021р., на території за адресою: Одеська область, м. Теплодар, Промзона, 91 встановлено наявність наступних основних засобів ТОВ «Колос»: Автогрейдар A-122 Б, BH 18481, 2007 р.в.; Багатофункціональний пристрій CANON Pixma E414; Багатофункціональний пристрій Panasonic KX-MB 1500 UCB; Навігатор паралельного водіння; Напівавтомат зварювальний ПАС-01; Агрегат дисковий АГ-2,4-20; Каток KBП-1; Агрегат дисковий АГ-2,4-20; Підставка під матрац; Каток KBП-1; Ковш Амкадор; Борона БНГ-3; Сівалка KUHN Planter PL3 12R; Борона БНГ-3; Сцепка гидрофицированная ЗГ-18; Культиватор 1999; Сцепка 3П-8; Культиватор 1999; Бункер-накопичувач; Сцепка СГ-21; Культиватор 1999; Сцепка CП-4; Культиватор KПC (стан - розібраний); Трактор Беларус 82.1, BH 09429, 2010 р.в. (стан - розібраний); Трактор Беларус 892; Каток КДУ -47; Iphone 6s 16 Gb; Meizu U20 16 Gb; Koмп`ютер ТіД Work; Koмп`ютер HP 4335 S; Монітор Samsung 21,5; Samsung J105; Навігатор паралельного водіння.

Зазначені обставини у їх сукупності спростовують висновки Головного управління ДПС в Одеській області про нестачу основних засобів на суму 5 530 298,56 грн. та не використання їх у господарській діяльності ТОВ «Колос».

В акті перевірки зазначено, що згідно даних інвентаризаційного опису запасів від 21.12.2023р. щодо фактичної наявності будівельних матеріалів станом на 21.12.2023р., встановлено фактичну наявність будівельних матеріалів станом на 21.12.2023р. на суму 5 967 351 грн.

За даними бухгалтерського обліку по бухгалтерському рахунку 201 «Сировина та матеріали» станом на 21.12.2023р. та на 31.10.2023р. вартість будівельних матеріалів складає 6 334 858 грн.

У інвентаризаційних описах відсутні товарно-матеріальні цінності на суму 367507 грн., які наявні станом на 31.10.2023р. по бухгалтерському обліку на рахунку 201 (арматура різного розміру, світильники різноманітні) та згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних з період з 01.11.2023р. по день проведення інвентаризації не були реалізовані. Документи щодо їх використання у фінансово-господарській діяльності також не надано.

Зі слів директора та бухгалтера підприємства, вказані будівельні матеріали знаходяться на об`єкті, розташованому за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, Лиманська селищна рада, комплекс будівель та споруд №1 (ферма вівець).

У зв`язку з тим, що 21.12.2023р. перевіряючим разом з комісією не вдалось потрапити на вказаний об`єкт, директору ТОВ «Колос» надано запит 25.12.2023р. щодо надання письмових пояснень про причини неможливості проведення інвентаризації на даній території у присутності працівників Головного управління ДПС в Одеській області та надати інвентаризаційні відомості щодо наявності фактичних залишків ТМЦ, що знаходяться на вищевказаній території з підписами матеріально-відповідальних осіб та членів інвентаризаційної комісії.

На вказаний запит директором ТОВ «Колос» надано відповідь №71-12/23 від 25.12.2023р. з наступними поясненнями: «На об`єкті, розташованому за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, Лиманська селищна рада, комплекс будівель та споруд №1 (ферма вівець), діють карантинні обмеження. Протоколом Державної надзвичайної протиепізоотичної комісії при Роздільнянській районній державній адміністрації від 19.09.2023р. №48 вирішено оголосити вівцеферму ТОВ «Колос», розташовану в смт.Лиманське Лиманської селищної ради Роздільнянського району, неблагополучною з інфекційного епідидиміту баранів».

В доповнення до запиту від 25.12.2023р. керівнику підприємства 26.12.2023р. надано запит з проханням надати фото та відео фіксацію місць зберігання будівельних матеріалів з зазначенням періоду їх придбання.

На вказаний запит директором ТОВ «Колос» надано відповідь №76-12/23 від 27.12.2023р., в якому зазначено, що «...надати фото- та відеофіксацію будівельних матеріалів не вдається можливим у зв`язку з посиленими карантинними заходами, що здійснюються на зазначеному об`єкті та відсутності технічної можливості. До того ж, чинне законодавство не передбачає обов`язку юридичної особи фотографувати будматеріали (у тому числі для цілей, пов`язаних з проведенням перевірки)».

В ході перевірки зоотехніком ТОВ «Колос» надано відеофіксацію внутрішньої території ферми, на якій знаходяться вівці та її зовнішній вигляд з будівлями, спорудами та ангарами. Також, перевіряючими здійснений зовнішній огляд території ферми з відстані. Зберігання будматеріалів зовнішньо та відповідно відеофіксації не спостерігається.

Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних, вказані будівельні матеріали були придбані з податком на додану вартість у період з 01.07.2015р. по вересень 2023р. Реалізації у перевіряємому періоді (з 01.05.2023р. по 31.10.2023р.) та на дату проведення інвентаризації не було.

З посиланням на вказані обставини, Головне управління ДПС в Одеській області дійшло висновку, що станом на 31.10.2023р. та на дату проведення інвентаризації не встановлено наявності залишків будівельних матеріалів на загальну суму 6 334 858 грн., у зв`язку з чим неможливо підтвердити їх використання у фінансово-господарській діяльності підприємства.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції визнав необґрунтованим висновок Головного управління щодо заниження ТОВ «Колос» суми податкових зобов`язань на суму 1 266 972 грн., зазначивши, що відсутність будівельних матеріалів не була встановлена контролюючим органом.

При цьому, суд зазначив, що наданим ТОВ «Колос» протоколом Державної надзвичайної протиепізоотичної комісії при Роздільнянській районній державній адміністрації від 19.09.2023р. №48 підтверджено карантинні обмеження на об`єкті, розташованому за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, Лиманська селищна рада, комплекс будівель та споруд №1 (ферма вівець) (визнання ферми неблагополучною з інфекційного епідидиміту баранів), що унеможливлює доступ до зазначеного об`єкту.

Суд прийняв до уваги пояснення ТОВ «Колос» про те, що будь-яких операцій (у тому числі тих, що не є господарською діяльністю, зокрема, списання) товариство у періоді, що перевіряється, не здійснювало, матеріали продовжують зберігатись на фермі з метою їх використання при виникненні об`єктивної потреби у такому використанні.

Колегія суддів вважає обґрунтованими такі висновки суду першої інстанції та враховані надані ТОВ «Колос» докази подальшого використання 2024 році будівельних матеріалів в господарській діяльності товариства, зокрема, для ремонту ферми.

Ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції Головним управлінням ДПС в Одеській області не надано доказів того, що відповідні матеріали для ремонтних робіт, проведених у 2024 році, закуповувалися ТОВ «Колос» у інших суб`єктів господарювання (зокрема, відповідні обставини могли бути встановлені з ЄРПН), що б давало підстави для сумніву щодо фактичної наявності відповідних будматеріалів у підприємства станом на час проведення перевірки.

Варто зазначити, що в підтвердження здійснення ремонтних робіт на фермі позивачем надано для ознайомлення до суду відповідну фотофіксацію.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність висновків акту перевірки в частині заниження ТОВ «Колос» суми податкових зобов`язань на суму 1 266 972 грн.

Перевіркою встановлено використання хімічних речовин на суму 39174 грн. та дизельного пального на проведені роботи по саду слив, зв`язок яких з фінансово-господарською діяльність перевіркою підтвердити неможливо.

Зокрема, в акті перевірки зазначено, що згідно акту списання товарів від 31.05.2023р. №23053119 ТОВ «Колос» списано хімічні речовини на обприскування сливи на суму 26058 грн., згідно акту від 31.05.2023р. №23053113 списано хімічні речовини на обприскування сливи на суму 7035 грн., згідно акту від 30.06.2023р. №23063039 списано хімічні речовини на обприскування сливи на суму 6081 грн.

Згідно відомостей щодо витрат дизельного пального відповідно до облікових листів тракториста-машиніста від 18.08.2023р. №23081802, трактором Беларус 921, борона пружинна Akcent 12, проводились роботи по дискуванню саду сливи, на які використано дизельного пального у кількості 73л. на суму 2599 грн.

Згідно наданих підприємством первинних документів (видаткові накладні, платіжні документи до каси та банку, звіти агронома, звіти про збір врожаю), даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що у поточному році збір сливи у підприємства відсутній, придбання та реалізація також відсутні, у зв`язку з чим, списання хімічних речовин на обприскування сливи на загальну суму 39 174 грн. та списання пального по роботам по дискуванню саду сливи на суму 2599 грн. не пов`язано з фінансово-господарською діяльністю ТОВ «Колос».

А відтак, за висновками Головного управління ДПС в Одеській області, відповідно до п.198.5 ст.198 ПК України, необхідно нарахувати суму податкових зобов`язань на використані хімічні речовини та дизельне пальне, що складає 9394 грн. (в т.ч. у травні 2023 року 6619 грн., у червні 2023 року 1216 грн., у серпні 2023 року 1559 грн.), та зареєструвати податкові накладні на вказану суму відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість таких доводів контролюючого органу та враховує, що догляд за багаторічними насадженнями має здійснюватись безперервно та незалежно від їх плодоношення у відповідному році. Догляд за багаторічними насадженнями включає у себе, серед іншого, боротьбу з шкідниками та хворобами, обприскування, знищення трави у міжрядді дерев (дискування), тощо.

Як пояснив в судовому засіданні представник ТОВ «Колос», з моменту закладання та до моменту плодоношення (5-8 років) сад взагалі не дає врожаю, проте, це не означає, що він не потребує відповідних витрат на його догляд. Факт неврожаю багаторічних насаджень у відповідному році не звільняє власника багаторічних насаджень від необхідності здійснення щодо них належних агротехнічних робіт.

Приписами статті 1 Закону України «Про підприємництво» від 07 лютого 1991 року №698-XII встановлено, що підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Підприємницька діяльність здійснюється на власний ризик підприємця. Отже, підприємство приймає на себе будь-які наслідки підприємницької діяльності як позитивні так і негативні.

При цьому, як слідує з акту перевірки, будь-яких технологічних карт та іншої технічної та нормативної документації щодо особливостей догляду за плодовими деревами, зокрема, сливами, перевіряючі особи під час проведення перевірки не запитували.

Суд першої інстанції цілком правомірно зазначив, що висновки податкового органу у відповідній частині ґрунтуються виключно на припущеннях і не підтверджені належними і допустимими доказами.

Також, в акті перевірки зазначено, що за звітний період з 01.10.2023р. по 31.10.2023р. ТОВ «Колос» у рядку 10.1 (колонка Б) «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України: за основною ставкою» Декларації задекларовано показник у сумі 2 038 993 грн.

Перевіркою встановлено завищення відображеного по рядку 10.1 (колонка Б) показника Декларації (з моменту виникнення від`ємного значення з ПДВ за період з 01.05.2023р. по 31.10.2023р.) в сумі 701 518,99 грн.; завищення відображеного по рядку 10.2 (колонка Б) показника Декларації (з моменту виникнення від`ємного значення з ПДВ за період з 01.05.2023р. по 31.10.2023р.) в сумі 41188,12 грн. Наведені суми віднесені до складу податкового кредиту по податкових накладних виписаних від ПП «Петрол-Трейд» (код ЄДРПОУ 3776065) на суму ПДВ 424 032 грн., від Фірма «АКВАЗАР-ЛТД» у вигляді ТОВ () на суму ПДВ 224 689 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2020р. між ПП «Петрол-Трейд», як Продавцем, та ТОВ «Колос», як Покупцем, укладено договір купівлі-продажу №01, за умовами якого Продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти та оплатити світлі нафтопродукти (бензин, дизпаливо, мастила), що перераховані в рахунках та накладних. Ціна Договору складається із вартості усіх оплачених та прийнятих товарів (партій товарів) за цим Договором. Ціни та Товари, що продаються за цим Договором, вказані в рахунках та накладних. Продавець продає Товари на умовах самовивозу Покупцем із місць, що визначає Продавець на дату отримання товарів.

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Колос» перерахувало на рахунок ПП «Петрол-Трейд» грошові кошти як оплату за товар (дизельне паливо) у сумі 2 200 015 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 18.08.2023р. №327, від 06.09.2023р. №361, від 08.09.2023р. №368, від 25.09.2023р. №434, від 26.09.2023р. №441, від 26.09.2023р. №442, від 06.10.2023р. №477, від 19.10.2023р. №500.

На підтвердження отримання товару (дизельне пальне) у кількості 64 684,38л., ТОВ «Колос» надало видаткові накладні від 09.08.2023р. №433, від 18.08.2023р. №449, від 21.08.2023р. №452, від 21.08.2023р. №453, від 12.09.2023р. №499, від 26.09.2023р. №530 та від 07.10.2023р. №552.

В акті перевірки зазначено, що вищенаведені видаткові накладні підписані шляхом накладання електронних цифрових підписів ОСОБА_2 , в якості директора ПП «Петрол-Трейд» з боку Постачальника, та ОСОБА_3 , в якості директора ТОВ «Колос» з боку Покупця. Проте, дані видаткові накладні мають дефектність у їх оформленні, а саме: відсутнє посилання на укладений договір (рахунок, відомості щодо довіреностей на отримання товару, тощо) та мають різні дати їх підписання, що не надає можливості визначити фактичну дату (період) операції та дату набуття права власності покупця на товар.

Колегія суддів вважає необґрунтованими такі посилання контролюючого органу та враховує, що ДПС України у листі від 17.03.2020р. №112/6/99-00-07-03-02-06/ІПК надала індивідуальне роз`яснення щодо питання дати електронного документа. Так, ДПС зазначила, що при здійсненні платником податків (постачальником) операцій з постачання послуг, які оформлялись первинними документами, складеними в електронній формі, датою виникнення податкового зобов`язання з ПДВ та складання податкової накладної за такою операцією буде вважатися дата складання первинного документа, який містить відомості про господарську операцію, незалежно від дати накладання електронного підпису.

В подальшому відповідні зміни внесені і до Податкового кодексу України в редакції Закону №2888-IX від 12.01.2023р., де стаття 187.1 встановлює, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/ послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження транспортування дизельного палива від ПП «Петрол-Трейд» за договором купівлі-продажу №01 від 02.01.2020р. ТОВ «Колос» до перевірки надало товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти) за формою №1-ТТн (нафтопродукти) згідно яких, зокрема: замовник (платник) ПП «Петрол-Трейд» (); вантажовідправник ПП «Петрол-Трейд» (); вантажоодержувач ТОВ «Колос» (); пункт розвантаження: Одеська область, Біляївський район, с. Градениці, Комплекс будівель та споруд. №4; вид перевезень самовивіз.

Перевіркою встановлено дефектність товарно-транспортних накладних, а саме: відсутні підписи водія (будь-яка відмітка автопідприємства про отримання товару); вид перевезень (самовивіз) суперечить оформленому документу, тощо.

Водночас, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

За умови підтвердження первинними документами господарських операцій, які є об`єктом оподаткування, платник податків має право на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку, на даних якого ґрунтується податкова звітність.

Верховний Суд в постанові від 20 березня 2020 року по справі №520/399/19 зазначив, що товарно-транспортна накладна не є обов`язковим первинним документом, що складається під час здійснення господарської операції з поставки товару, а є первинним документом, що лише підтверджує операції учасників транспортних перевезень (вантажовідправника, вантажотримувача, перевізника), тому її відсутність у покупця товару за наявності належних первинних документів, що підтверджують поставку та оприбуткування товару, не може бути самостійною підставою для висновку про безтоварний характер господарської операцій з поставки товару в цілому.

Колегія суддів зазначила, що згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568), ТТН - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, призначений для списання товарно матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

В свою чергу, сама по собі відсутність ТТН не є достатнім аргументом, який доводить нереальність господарської операції. Наявність або відсутність товарно-транспортних накладних є лише дотриманням або порушенням правил перевезень автомобільним транспортом, які не пов`язані з дотриманням вимог податкового законодавства.

У зв`язку з цим колегія суддів Верховного Суду зазначила, що відсутність ТТН на транспортування продукції не може автоматично свідчити про безтоварність господарської операції, за наявності інших належних доказів. З огляду на це певні недоліки у ТТН або відсутність певних ТТН не може спричиняти для позивача негативних наслідків в аспекті свідчення про безтоварність господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході перевірки ТОВ «Колос» звернулось до ПП «Петрол-Трейд» щодо заміни транспортних документів на ТТН із проставленими підписами водія, що і було зроблено.

07.03.2023р. між підприємством Фірма «Аквазар-ЛТД» у вигляді ТОВ, як Продавцем, та ТОВ «Колос», як Покупцем, укладено договір купівлі-продажу №6-03/23, за умовами якого Продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти та оплатити світлі нафтопродукти (бензин, дизпаливо, мастила), що перераховані в рахунках та накладних. Ціна Договору складається із вартості усіх оплачених та прийнятих товарів (партій товарів) за цим Договором. Ціни та Товари, що продаються за цим Договором, вказані в рахунках та накладних. Доставка Товару провадиться транспортом Покупця за його рахунок. За додатковою домовленістю сторін Товар може бути доставлений транспортом Продавця.

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Колос» перерахувало на рахунок Фірми «Аквазар-ЛТД» у вигляді ТОВ грошові кошти як оплату за товар (дизельне паливо) у сумі 1 100 000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 15.05.2023р. №3, від 21.07.2023р. №215, від 31.07.2023р. №268, від 07.08.2023р. №293 та від 19.09.2023р. №418.

На підтвердження отримання товару (дизельне пальне (код УКТ ЗЕД ) у кількості 15 687л., бензин А-95 (код УКТ ЗЕД ) у кількості 15 144л., газ скраплений у кількості 6 943л.), ТОВ «Колос» надало видаткові накладні на суму 1 712 889,9 грн.: від 31.05.2023р. №08, від 30.06.2023р. №38, від 31.07.2023р. №44 та №38, від 15.08.2023р. №10, від 30.09.2023р. №80, від 31.08.2023р. №61 та від 31.10.2023р. №49.

В акті перевірки зазначено, що вищенаведені видаткові накладні підписані шляхом накладання електронних цифрових підписів ОСОБА_4 , в якості директора Фірма «Аквазар-ЛТД» у вигляді ТОВ з боку Постачальника, та ОСОБА_5 , в якості директора ТОВ «Колос» з боку Покупця. Проте, дані видаткові накладні мають дефектність у їх оформленні, а саме: відсутнє посилання на укладений договір (рахунок, заявку, відомості щодо довіреностей на отримання товару, тощо) та мають різні дати їх підписання, що не надає можливості визначити фактичну дату (період) операції та дату набуття права власності Покупця на товар.

На вказану обставину посилається Головне управління ДПС в Одеській області в обґрунтування вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів не приймає до уваги такі посилання апелянта з підстав, зазначених вище (з урахуванням податкових роз`яснень, наданих ДПС України у листі від 17.03.2020р. №112/6/99-00-07-03-02-06/ІПК, та положень п.187.1 ст.187 ПК України в редакції Закону №2888-IX від 12.01.2023р.).

Відносно наявності товаро-транспортних накладних, підприємством надані пояснення, що відпуск пального від Фірми «Аквазар-ЛТД» у вигляді ТОВ здійснювався безпосередньо на автозаправній станції, отже, товаросупровідні документи не виписувалися.

Таким чином, під час судового розгляду справи не підтвердилися висновки Головного управління ДПС в Одеській області про дефектність у складанні документів щодо отримання ПММ від ПП «Петрол-Трейд» та Фірми «Аквазар-ЛТД» у вигляді ТОВ, проведення фінансових потоків з метою штучного формування податкового кредиту, які не мають реального характеру.

Варто зазначити, що зустрічна звірка контрагентів позивача ПП «Петрол-Трейд» та Фірми «Аквазар-ЛТД» ТОВ контролюючим органом не проводилася.

На думку колегії суддів, платником податків ТОВ «Колос» виконано обов`язок підтвердження правомірності та обґрунтованості сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку, оформленими відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Підсумовуючи викладене у сукупності колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Головним управлінням ДПС в Одеській області, як суб`єктом владних повноважень, на якого частиною другою статті 72 КАС України покладено обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено правомірності податкових повідомлень-рішень від 23 січня 2024 року №3066/15-32-07-02-20, №3067/15-32-07-02-20 та №3068/15-32-07-02-20.

А відтак, суд першої інстанції правомірно визнав вказані податкові повідомлення-рішення відповідача протиправними та скасував їх. Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС в Одеській області таких висновків суду не спростовують.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки судом першої інстанції по суті правильно вирішено спір, однак суд дійшов помилкового висновку про незаконність проведення Головним управлінням ДПС в Одеській області перевірки дотримання товариством з обмеженою відповідальністю «Колос» податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., в декларації за жовтень 2023 року з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, тому колегія суддів, на підставі п.4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення суду першої інстанції від 05.11.2025р. шляхом виключення з його мотивувальної частини відповідних висновків суду.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року підлягає залишенню без змін.

Надаючи правову оцінку додатковому рішенню Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року про стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Колос» витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн., колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» . гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Питання, пов`язані із визначенням розміру витрат на правничу допомогу, унормовані статтею 134 КАС України.

Так, статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Усталеною є практика Верховного Суду стосовно того, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час (зокрема, але не виключно постанови Верховного Суду від 24 грудня 2024 року у справі №380/25725/21, від 07 січня 2025 року у справі №120/19027/23, від 13 березня 2025 року у справі №260/3131/24, від 01 травня 2025 року по справі №260/2819/23).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

У постановах Верховного Суду від 28.04.2023р. по справі №640/8003/20, від 25.05.2023р. по справі №440/7120/20, від 20.06.2023р. по справі №280/5922/21 викладено правову позицію, згідно якої визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

ТОВ «Колос» у заяві від 10.11.2025р. просило суд вирішити питання про стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн., в підтвердження понесення яких надало суду: копію договору про надання правничої допомоги у справі №420/5471/24 від 13.02.2024р., укладеного з адвокатом Корніловою Л.І.; копію здавання-приймання наданих послуг від 29.02.2024р.; копію додатку до акту здавання-приймання наданих послуг від 29.02.2024р. (детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ТОВ «Колос» по справі №420/5471/24). Всього потрачено адвокатом 12 год. з розрахунку 1000,00 грн. за 1 год. роботи.

Варто зазначити, що представлений адвокатом на розгляд суду обсяг матеріалів був достатнім для вирішення судом справи.

Дослідивши матеріали справи, надані представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн. письмові докази, а також врахувавши доводи заяви Головного управління ДПС в Одеській області про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку про неспівмірність заявлених до відшкодування коштів із розглядом даної справи та стягнув з відповідача на користь ТОВ «Колос» 4000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення на користь позивача понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн., оскільки, на думку суду, таке відшкодування є справедливим і обґрунтованим, а також співмірним зі складністю справи та витраченим адвокатом часом.

До того ж, стягнення витрат у заявленому розмірі не становить надмірний тягар для відповідача.

Варто зазначити, що апелянт, заявляючи про те, що розмір гонорару адвоката з урахуванням категорії справи та витраченого часу адвокатом є завищеним, не надав жодного доказу у підтвердження вказаної позиції та належним чином її не обґрунтував.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Колегія суддів наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019р. по справі №826/841/17.

Фактично доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС в Одеській області зводяться лише до того, що позивачем не доведено співмірність понесених витрат з критеріями, визначеними частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Однак, частиною 6 статті 134 КАС України, передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, що і було зроблено судом першої інстанції.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги Головного управління ДПС в Одеській області і скасування додаткового рішення від 27.11.2025р. немає.

А відтак, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року змінити шляхом виключення з його мотивувальної частини висновків суду про незаконність проведення Головним управлінням ДПС в Одеській області перевірки дотримання товариством з обмеженою відповідальністю «Колос» податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., в декларації за жовтень 2023 року з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року залишити без задоволення.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 05 лютого 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук