Справа № 160/25451/24
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2026-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла подана через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів її роботи: з 01.06.1991 до 31.08.1991 - ДОЗ ім. О. Матросова Новомосковського трубного заводу; з 01.09.1991 до 31.12.1992 - профком Новомосковського трубного заводу; з 25.01.1994 до 30.07.1998 - кафе «Легенда», м. Новомосковськ; з 01.07.2000 до 21.06.2002 - АТ «Вікторія», м. Новомосковськ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди її роботи: з 01.06.1991 до 31.08.1991 - ДОЗ ім. О. Матросова Новомосковського трубного заводу; з 01.09.1991 до 31.12.1992 - профком Новомосковського трубного заводу; з 25.01.1994 до 30.07.1998 - кафе «Легенда», м. Новомосковськ; з 01.07.2000 до 21.06.2002 - АТ «Вікторія», м. Новомосковськ.
Ухвалою суду від 27.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи, витребувано докази у відповідача.
29.10.2024 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач висловила незгоду з доводами відповідача.
Заперечення до суду не надійшло. Частиною четвертою статті 159 КАС України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Згідно з розрахунком стажу ОСОБА_1 (форма РС-право) до її страхового стажу зараховано такі періоди: 01.09.1979-20.07.1981 (навчання), 23.07.1981-28.07.1982, 01.09.1982-29.06.1985 (навчання), 30.08.1985-20.05.1991, 02.11.1992-24.01.1994, 05.08.1998-30.06.2000, 03.09.2002-01.12.2022 (безробіття), 02.12.2002-26.06.2003, 09.03.2004-24.11.2009, 25.02.2010-13.09.2010, 26.11.2010-21.01.2011, 16.02.2011-20.04.2011, 05.07.2011-31.08.2011, 24.10.2011-15.02.2012, 16.02.2012-17.09.2012, 18.09.2012-02.01.2015, 05.01.2015-13.03.2015, 16.03.2015-16.01.2017, 17.01.2017-30.09.2017, 01.10.2017-30.11.2017, 01.12.2017-28.02.2018, 01.03.2018-28.02.2019, 01.03.2019-28.10.2019, 16.11.2020-14.07.2021, 11.02.2022-07.11.2022 (безробіття), 02.02.2023-31.03.2024, 01.04.2024-30.06.2024. Загальний страховий стаж становить 33 роки 02 місяці.
У дублікаті трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , заповненої вперше 01.08.1990, містяться, зокрема, такі записи:
запис № 1: 01.08.1990 до прийняття на роботу в кафе «Легенда» стаж становив 07 років 11 місяців 23 дні на посаді заввиробництвом (відновлення трудової);
запис № 2: 01.08.1990 прийнята на посаду завідувача кафе «Легенда» (наказ № 42/1 від 30.07.1990);
запис № 3: 30.07.1998 звільнена за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України (наказ № 193 від 25.07.1998);
запис № 4: 05.08.1998 прийнята на посаду заввиробництвом АТ «Вікторія» (наказ № 270 від 03.08.1998);
запис № 5: 21.06.2002 звільнена у зв`язку з реорганізацією підприємства відповідно до ч. 1 ст. 40 КЗпП України (наказ № 543 від 15.06.2002).
До дублікату трудової книжки позивача внесено запис про зміну прізвища « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » на підставі свідоцтва про шлюб від 26.11.1993.
У паспорті громадянина України позивача наявний запис про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_4 26.11.1993.
У довідці № 18 від 03.07.2024 Первинної профспілкової організації Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» підтверджено стаж ОСОБА_5 за період 1991-1992 рр. згідно з первинними документами (книгами відомостей нарахування заробітної плати): ДОЗ імені О. Матросова - шеф-поваром (розпорядження про прийом на роботу не збереглися, наявні нарахування заробітної плати за період червень-серпень 1991 року, червень-серпень 1992 року); Профком Новомосковський трубний завод інструктором (розпорядження про прийом на роботу не збереглися, наявні нарахування заробітної плати за період вересень-грудень 1991 року, січень-грудень 1992 року).
03.07.2024 Первинною профспілковою організацією Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» видано ОСОБА_5 довідку № М17 про заробітну плату для обчислення пенсії за період червень 1991 року грудень 1992 року. У довідці вказано, що на всі виплати нараховано страхові внески (єдиний внесок), довідку видано на підставі первинних документів (відомостей про нарахування заробітної плати), які перебувають за адресою: м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 115.
22.08.2024 позивач звернулася до відповідача зі скаргою, у якій просила зарахувати до її страхового стажу періоди роботи: з 01.06.1991 до 31.12.1992, з 25.01.1994 до 04.08.1998, з 01.07.2000 до 21.06.2002, та провести перерахунок пенсії з дати її призначення 04.08.2024.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов такого висновку.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Наведене кореспондується положеннями ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За змістом статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
У дублікаті трудової книжки позивача містяться, зокрема, записи №№ 2, 3 про її роботу в кафе «Легенда» з 01.08.1990 до 30.07.1998, записи №№ 4, 5 про її роботу в АТ «Вікторія» з 05.08.1998 до 21.06.2002.
До страхового стажу зараховано періоди: 30.08.1985-20.05.1991, 02.11.1992-24.01.1994, 05.08.1998-30.06.2000. Не зараховано до страхового стажу період роботи в кафе «Легенда» з 25.01.1994 до 30.07.1998, та в АТ «Вікторія» - з 01.07.2000 до 21.06.2002.
Підставою незарахування періоду роботи з 25.01.1994 до 30.07.1998 відповідач зазначив ту обставину, що на печатці, якою завірено запис про звільнення, неможливо визначити назву підприємства.
Відбиток печатки, яким засвідчено записи у дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_1 про роботу в кафе «Легенда», непридатний до читання. Запис про прийняття на роботу від 01.08.1990 та звільнення від 30.07.1998, складені російською мовою, містять підпис, прізвище та ініціали « ОСОБА_6 » без зазначення посади. Запис від 01.08.1990 про прийняття на роботу засвідчений печаткою, відбиток якої частково непридатний до читання, містить прізвище, ім`я та по батькові « ОСОБА_4 ».
З 29.07.1993 порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58 від 29.07.1993), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110.
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Пунктом 1.1 цієї Інструкції у редакції, що діяла на час внесення до дубліката трудової книжки позивача запису про звільнення 30.07.1998, було передбачено, що трудові книжки ведуться на всіх працівників підприємств, установ і організацій (надалі підприємств) усіх форм власності, які пропрацювали на них понад 5 днів, включаючи осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню. На працівників, які працюють на умовах трудового договору у підприємців, що не мають прав юридичної особи, а також на працівників, які працюють у окремих громадян по їх обслуговуванню (як домашні робітниці, няньки, шофери, охоронники та інш.) трудові книжки не ведуться. Їх робота підтверджується довідкою організації, за участю якої було укладено трудовий договір між наймачем і працівником, а також довідкою про сплату внесків до фонду державного соціального страхування. На осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за місцем основної роботи.
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Пунктом 1.2 Інструкції № 58 від 29.07.1993 передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.
Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 від 29.07.1993 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Згідно з п. 4.1 Інструкції № 58 від 29.07.1993 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається на роботодавця.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), передбачено перелік документів, що додаються до заяви для призначення пенсії за віком.
Згідно з п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Записи у дублікаті трудової книжки позивача про період роботи в кафе «Легенда» з 01.08.1990 до 30.07.1998 оформлено без дотримання вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Вказаний період частково збігається з періодами роботи у ДОЗ імені О. Матросова та Профкомі Новомосковського трубного заводу у 1991, 1992 рр. Крім дубліката трудової книжки, інших документів для підтвердження стажу роботи з 25.01.1994 до 30.07.1998, у тому числі довідку про сплату внесків до фонду державного соціального страхування, позивачем не надано. Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 25.01.1994 до 30.07.1998, та відповідно для зобов`язання відповідача зарахувати такий період.
Щодо позовних вимог про зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 01.06.1991 до 31.08.1991 у ДОЗ ім. О. Матросова Новомосковського трубного заводу, з 01.09.1991 до 31.12.1992 у профкомі Новомосковського трубного заводу суд дійшов такого висновку.
Відповідно до пунктів 23, 24 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку.
Згідно з пунктом 27 Порядку № 637 у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.
Видані Первинною профспілковою організацією Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» довідки № М17 та № 18 від 03.07.2024 підписані посадовими особами і засвідчені печаткою, містять інформацію про роботу позивача та нарахування заробітної плати за період червень 1991 року - грудень 1992 року без зазначення числа місяця.
Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
У матеріалах справи відсутні відомості з доказами на їх підтвердження про вжиття відповідачем заходів з метою перевірки обґрунтованості видачі довідок Первинної профспілкової організації Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» № М17 та № 18 від 03.07.2024. Відповідачем не зазначено і не доведено, що у вказаних довідках міститься недостовірна інформація.
Суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 15.06.1991 до 15.12.1992 (з урахуванням тієї обставини, що у довідках вказано періоди роботи без зазначення числа місяця).
Щодо позовних вимог про зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи в АТ «Вікторія» з 01.07.2000 до 21.06.2002 суд зазначає, що вказаний період підтверджується записами у дублікаті трудової книжки позивача. Записи про трудову діяльність внесені на підставі розпоряджень, засвідчені печаткою, містять прізвище, підпис уповноваженої особи.
Підставою незарахування вказаного періоду відповідач зазначив відсутність інформації про період роботи на підприємстві в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно зі статтею 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.
Страхові внески є умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті.
За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки воно здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 340/1454/21.
У постанові від 17.07.2019 у справі № 144/669/17 Верховний Суд дійшов висновку, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.
Беручи до уваги вищенаведене, не зарахувавши до страхового стажу позивача період роботи з 01.07.2000 до 21.06.2002 відповідач допустив протиправну бездіяльность.
Суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди її роботи з 15.06.1991 до 15.12.1992, з 01.07.2000 до 21.06.2002, та провести з урахуванням вказаних періодів перерахунок та виплату пенсії позивача з 04.08.2024, тобто з дати призначення позивачу пенсії за віком.
З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, з урахуванням висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з виходом за межі позовних вимог в частині обрання способу захисту порушеного права позивача.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028 грн.
Частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
За подання до суду даної позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у сумі 968,96 грн (3028,00 х 0,4 х 0,8).
Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією № 2424-7783-8645-1337 від 21.09.2024. Отже, позивачем надміру сплачено судовий збір у сумі 242,24 грн (1211,20-968,96).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору за подання до суду позовної заяви в сумі 968,96 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів її роботи з 15.06.1991 до 15.12.1992, з 01.07.2000 до 21.06.2002.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 15.06.1991 до 15.12.1992, з 01.07.2000 до 21.06.2002, та провести з 04.08.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням зазначених періодів роботи та раніше виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, .

Повний текст рішення складено 06.02.2026.

Суддя В.В. Рянська