Справа № 160/33616/25
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департамента адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-
25.11.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровського міської ради № 80847149 від 15.09.2025 року про відмову у проведенні реєстраційних дій;
- зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради здійснити реєстрацію речових прав на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
В обгрунтування позовних вимог позивач вказав про необгрунтованість та незаконність оскаржуваного ним рішення, так як воно прийняте не у відповідності до законодавства, а також порушує матеріальне право позивача.
Ухвалою від 28.11.2025 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні.
Правом на подання відзиву відповідач не скористався, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Згідно зі Свідоцтвом про право власності №1058 від 17.06.1997 року позивач є власником квартири АДРЕСА_2 , за №29-А на праві приватної власності.
Позивач 12.08.2025 року звернувся до державного реєстратора з заявою №68359140 з приводу реєстрації речових прав на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Державний реєстратор 14.08.2025 року прийняв рішення №80383448 про зупинення розгляду заяви, зважаючи на неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року, а саме:
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Отже, необхідно отримати інформацію на сформований державним реєстратором запит від компетентного органу, що проводив державну реєстрацію прав до 2013 року.
Зупинено розгляд заяви до усуненні зазначених обставин.
14.08.2025 року державний реєстратор звернувся до відповідного бюро технічної інвентаризації з листом №01.1-19/1153 щодо надання наступної інформації:
1) чи маються в архівах КП «БТІ», на паперових носіях відомості про реєстрацію прав власності (за ким та на підставі чого була проведена державна реєстрація) на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартира/житловий будинок, що розташований(а) за адресою: АДРЕСА_1 ;
2) надати технічний опис та схематичний план на зазначений об`єкт нерухомого майна, а саме: квартира/житловий будинок, що розташований(а) за адресою: АДРЕСА_1 ;
3) надати інформацію про наявність/відсутність самочинного будівництва або переобладнання на вищезазначений об`єкт та про наявність/відсутність в архівній справі відомостей, що унеможливлюють проведення реєстрації права власності на вищезазначений об`єкт, а саме: обтяжень, заборон, арештів.
15.09.2025 року відповідачем прийнято рішення №80847149 про відмову у проведенні реєстраційних дій з огляду на те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
У даному рішення зазначено, що згідно з поданого заявником для державної реєстрації листа КП «Сіверськодонецьке бюро технічної інвентаризації» від 26.08.2025 року №321 стосовно надання інформації щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 : інформація щодо об`єктів нерухомого майна по Сєвєродонецькій міській територіальній громаді зберігалась в архів КМ Сіверськодонецьке БТІ на паперових носіях. Оскільки архівні документи БТІ на підконтрольну Україні територію відвезені не були та згідно з наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 року, Сєвєродонецька міська територіальна громада включена до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, надати інформацію щодо зареєстрованих до 01.01.2013 року прав власності, що зберігаються в архівних справах, на сьогоднішній день не вбачається за можливе.
Таким чином, зважаючи на вищевикладене, державному реєстратору неможливо встановити, чи була реєстрація права власності за Заявником, на підставі Свідоцтва про право власності від 19.06.1997 року б/н виданого Виконкомом міської ради народних депутатів на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач звернувся до суду, вважаючи протиправним рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровського міської ради № 80847149 від 15.09.2025 року про відмову у проведенні реєстраційних дій.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.
Відповідно до п.п. 1-3 ч. 3 ст. 10 вказаного Закону України встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;
наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.
Перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані не пізніше трьох робочих днів з дня отримання відповідного запиту державного реєстратора безоплатно надати запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Особи, винні у порушенні строку надання інформації на запит державного реєстратора, несуть адміністративну відповідальність.
Згідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підстави для відмови в державній реєстрації прав:
подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;
подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 вказаного Закону України речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Оцінюючи усі докази по справ у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
У оскаржуваному рішенні вказано, що що згідно з поданого заявником для державної реєстрації листа КП «Сіверськодонецьке бюро технічної інвентаризації» від 26.08.2025 року №321 стосовно надання інформації щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 : інформація щодо об`єктів нерухомого майна по Сєвєродонецькій міській територіальній громаді зберігалась в архів КМ Сіверськодонецьке БТІ на паперових носіях. Оскільки архівні документи БТІ на підконтрольну Україні територію відвезені не були та згідно з наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 року, Сєвєродонецька міська територіальна громада включена до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, надати інформацію щодо зареєстрованих до 01.01.2013 року прав власності, що зберігаються в архівних справах, на сьогоднішній день не вбачається за можливе.
Таким чином, зважаючи на вищевикладене, державному реєстратору неможливо встановити, чи була реєстрація права власності за Заявником, на підставі Свідоцтва про право власності від 19.06.1997 року б/н виданого Виконкомом міської ради народних депутатів на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 3 ст. 3 вказаного Закону України речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов, зокрема, реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.
Враховуючи викладене, рішення державного реєстратора №80847149 від 15.09.2025 відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст. 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко