Справа № 320/20574/23
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про прийняття адміністративної справи до провадження

та залишення позовної заяви без руху

04 лютого 2026 року м. Київ № 320/20574/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в м. Києві про визнання протиправним і скасування наказу та зобов`язання витини певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Управління поліції охорони в м. Києві, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача № 3 о/с від 14.01.2021 «по особовому складу», в частині звільнення громадянина України ОСОБА_1 зі служби в поліції згідно пункту 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», яким:

старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0024434), молодшого інспектора (ККП-5162) взводу з фізичної безпеки Голосіївського районного відділу Управління поліції охорони в м. Києві звільнено зі служби в поліції 14.01.2021;

встановлено ОСОБА_1 згідно пункту 1 розділу 3 «Положення про преміювання поліцейських» Управління поліції охорони в м. Києві за січень 2021 року у розмірі 182,0 відсотки, згідно пункту 2 розділу 3 «Положення про преміювання поліцейських» Управління поліції охорони в м. Києві за грудень 2021 року у розмірі 5,0 відсотків;

встановлено, що сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, складає 2877,29 грн.;

встановлено, що стаж служби ОСОБА_1 в поліції на день звільнення складає 25 років 11 місяців 04 дні; вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення в календарному обчисленні складає 25 років 11 місяців 04 дні, у пільговому обчисленні ОСОБА_1 не має, вислуга років для призначення ОСОБА_1 пенсії складає 25 років 11 місяців 04 дні, для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби - 25 років 11 місяців 04 дні;

підставою видання якого є рапорт ОСОБА_1 , 06.01.2021 та довідка-розрахунок сектору логістики Управління поліції охорони в м. Києві від 14.01.2021 № 3/29/7-2021;

- зобов`язати Управління поліції охорони в м. Києві вчинити дії щодо внесення змін до наказу № 3 о/с від 14 01 2021 «по особовому складу», в частині звільнення позивача, а саме:

звільнити громадянина ОСОБА_1 старшого сержанта поліції (0024434), молодшого інспектора Голосіївського районного відділу Управління поліції охорони в м. Києві зі служби в поліції 14.01.2021 згідно пункту 2 (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», з виплатою ОСОБА_1 , старшому сержанту поліції (0024434), молодшому інспектору (ККП-5162) взводу з фізичної безпеки Голосіївського районного відділу Управління поліції охорони в м. Києві одноразової (вихідної) грошової допомоги в розмірі 50 (п`ятдесят відсотків) місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Судом під час вирішення питання про відкриття провадження було встановлено недоліки позовної заяви, у зв`язку з чим ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.07.2023 позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 позовну заяву повернуто позивачу без розгляду відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з надходженням від позивача заяви про відкликання позову.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2025 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 скасовано, справу направлено до Київського окружного адміністративного суд для продовження розгляду.

Так, Шостий апеляційний адміністративний суд направляючи справу для продовження розгляду звернув увагу та те, що позивач не відкликав позовну заяву, а натомість не погоджувався із підставами для залишення позовної заяви без руху, зазначаючи про відсутність недоліків позовної заяви та повідомляючи про факт отримання 20.09.2023 ухвали Київського окружного адміністративного суду від 27.07.2023, та просив вирішити питання на розсуд суду. Суд апеляційної інстанції зауважив, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивачем не було подано заяви про відкликання позовної заяви до відкриття провадження у справі, при цьому зазначив, що позовна заява була повернута не з підстав неусунення її недоліків, а тому судом першої інстанції не надавалося оцінки доводам позивача про відсутність будь-яких недоліків позову.

Справа для продовження розгляду надійшла до Київського окружного адміністративного суду 20.01.2026 та передано раніше визначеному складу суду.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суд повторно робить висновок про те, що позовна заява подана із пропуском строку звернення до суду, з огляду на таке.

Як слідує з позовної заяви, позивача звільнено зі служби відповідно до наказу від 14.01.2021.

Отже про порушення своїх прав позивач дізнався щонайменше 14.01.2021, що ним не заперечується в заяві про поновлення строку звернення до суду.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Як слідує з позовної заяви позивач проходив публічну службу.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з протиправністю, на думку позивача, наказу про його звільнення.

Таким чином за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором із приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так частина п`ята статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби та є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частин першої та другої якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів із дня вручення ухвали особа має право звернутись до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Окрім того, позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статись у разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із частиною другою якої якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивачем не подано або вказані ним підстави для поновлення такого будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Запровадження строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19).

Суд звертає увагу, що позивачу про порушене право стало відомо щонайменше 14.01.2021, коли він отримав спірний наказ.

Із урахуванням наведеного суд наголошує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Отже судом не приймаються до уваги доводи позивача, викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду, оскільки ним не наведено жодної поважної обставини, на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду та не надано жодного доказу на обґрунтування вказаних обставин.

За вказаних обставин суд доходить висновку, що викладені позивачем обґрунтування щодо строків звернення до суду не є поважними, із таких підстав.

Як убачається з наданих позивачем документів, змісту заяви про поновлення строку звернення до суду, Єдиного державного реєстру судових рішень та сайту «Судова влада України», він двічі, а саме 16.06.2021 та 27.09.2021 звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовами, предметами яких був спірний наказ від 14.01.2021.

Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суму міста Києва від 24.06.2021 у справі № 640/16923/21 позов ОСОБА_1 було залишено без руху з підстав пропуску строку звернення до суду.

30.08.2021 Окружний адміністративний суд міста Києва постановив ухвалу про повернення позовної заяви у справі № 640/16923/21 з підстав не усунення недоліків позовної заяви, яку було залишено без руху.

Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суму міста Києва від 05.10.2021 у справі № 640/27282/21 позов ОСОБА_1 було залишено без руху, зокрема й з підстав пропуску строку звернення до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суму міста Києва від 05.10.2021 було відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду.

13.12.2021 Окружний адміністративний суд міста Києва постановив ухвалу про повернення позовної заяви у справі № 640/27282/21 з підстав не усунення недоліків позовної заяви, яку було залишено без руху.

Вказані ухвали позивачем в апеляційному порядку не оскаржувались.

Отже, станом на 16.06.2021 та 27.09.2021 позивач вже пропустив місячний строк звернення до суду, у той час як із цим позовом до Київського окружного адміністративного суду звернувся втретє 14.06.2023.

Пропуск місячного строку звернення до суду позивач пов`язував, зокрема з введенням на території України з 24.02.2022 воєнного стану, а також карантину з 12.03.2020, із приводу чого суд зазначає таке.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який затверджено Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строк дії якого в подальшому продовжено і по цей час.

Проте зміст заяви не містить інформації про наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів для своєчасного подання позовної заяви до суду в межах встановлених законом строків, які б були об`єктивними та не залежали від волевиявлення сторони. Також, позивачем не надано суду жодних доказів про неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк саме внаслідок запровадженого воєнного стану.

Суд констатує, що саме по собі введення воєнного стану не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду і не може бути підставою для поновлення пропущеного строку.

При цьому позивач не вказав обставин, перешкод чи труднощів, що унеможливили своєчасне звернення до суду, як до введення воєнного стану, так і після його введення, та не надав відповідних доказів, пославшись лише на Указ Президента України щодо введення воєнного стану.

Крім того, суд зазначає, що позивач не був позбавлений можливості подати позовну заяву через систему «Електронний суд», перебуваючи вдома, або засобами поштового зв`язку.

При цьому, Київський окружний адміністративний суд, починаючи з 24.02.2022 не припиняв своєї діяльності. Робота сайту «Судова влада України» була відновлена на початку квітня 2022 року, у цей же період, починаючи з 11.04.2022 в Київському окружному адміністративному суді проводились слухання справ, доступ до суду не обмежувався і до цієї дати. Транспортні сполучення також працювали, хоча і з певними обмеженнями. Відділення поштового зв`язку, на територіях, де не проводились бойові дії, також працювали за відповідним графіком. Суд також не припиняв прийняття кореспонденції засобами електронного зв`язку та через систему «Електронний суд».

При цьому, об`єктивно непереборних обставин, які заважали позивачеві реалізувати право на суд у межах місячного строку, починаючи з 15.01.2021 зміст заяви не містить, як і не містить доказів, які свідчать про неможливість звернутись до суду без зайвих зволікань одразу після припинення обставин, які не давали можливість це зробити. При цьому, що транспортні сполучення та робота суду, у тому числі й сайту, працюють у безперебійному режимі включно з 11.04.2022, у той час як цей позов поданий 14.06.2023.

Із урахуванням викладеного, суд доходить висновку про те, що позивач пропустив місячний строк звернення до суду із цим позовом до введення воєнного стану, отже повідомлені у заяві обставини пропуску цього строку суд не визнає поважними.

Так, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами; чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Крім того встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Крім того, заява про поновлення строку звернення до суду також мотивована запровадженим на території України карантином, із приводу чого суд зазначає таке.

У силу вимог пункту 3 розділу VІ «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 540-ІХ від 30.03.2020), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Із 11.03.2020 було оголошено карантин на усій території України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Дослідивши заяву про поновлення строку звернення до суду в цій частині та матеріали справи, суд не вбачає у повідомлених позивачем обставинах поважних причин пропуску строку звернення до суду, з огляду на таке.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» із наступними змінами та доповненнями, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України встановлено карантин.

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Вказаний Закон № 540-IX набрав чинності 02.04.2020.

Відтак процесуальні строки були продовжені на строк дії карантину в силу Закону. Зазначена редакція пункту 3 розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України діяла до 17.07.2020.

17.07.2020 набрав чинності Закон України від 18.06.2020 № 731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Цим Законом № 731-ІХ пункт 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України викладено в такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 731-ІХ процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Відтак останнім днем в розумінні вимог вказаних положень було 07.08.2020.

У силу вимог частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Судом установлено, що позивачем в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду не зазначено про наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів для своєчасного подання позовної заяви до суду в межах встановлених законом строків, які б були об`єктивними та не залежали від волевиявлення сторони. Також, позивачем не надано суду жодних доказів про неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк саме внаслідок обмежень, впроваджених у зв`язку з карантином.

Також суд звертає увагу, що органи місцевої виконавчої влади, інші державні органи, поштові відділення, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, продовжували свою роботу з рекомендованим гнучким режим робочого часу, який, передбачає різні години початку і закінчення роботи для працівників тощо.

Крім того, як зазначалось вище позивач не був позбавлений можливості подати позовну заяву через систему «Електронний суд», перебуваючи вдома, або засобами поштового зв`язку.

Отже матеріали позовної заяви не містять належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, ураховуючи, що між датою видачі наказу від 14.01.2021 та в подальшому до суду 2 роки та п`ять місяців.

Інших обґрунтувань з відповідними доказами поважності пропуску вказаного строку заява не містить.

При цьому суд відхиляє твердження позивача про поважність причин пропуску строку звернення до суду у зв`язку з незадовільним самопочуттям його матері та те, що у період з 15.01.2021 по 30.05.2022 він був вимушений проживати в іншій місцевості з його матір`ю та доглядати за нею, що підтверджено довідкою від 30.05.2022 виданою старостою Березовичівського старостинського округу Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, та лише 16.04.2021 віднайшов можливість тимчасово приїхати до Києва та звернутись до відповідача із заявою з метою проходження ВЛК, безпосередньо не впливають на поважність причин пропуску строку звернення до суду, оскільки строк на звернення до суду у позивача сплинув 15.02.2021.

При цьому як у заяві зазначає позивач, звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва у червні 2021 року було обумовлено проходженням ним ВЛК, оскільки він не згодний з формулюванням в наказі про звільнення «за власним бажанням». На його думку, підставою звільнення мало бути «за станом здоров`я».

На думку позивача, після проходження лікарської комісії він одразу у місячний строк звернувся до суду з позовом про скасування спірного наказу.

Однак, як зазначалось вище, вперше до суду позивач звернувся 16.06.2021, і суд констатував пропуск позивачем місячного строку звернення до суду.

Звернувшись 27.09.2021 вдруге до суду з позовом про скасування цього ж наказу, позивач також пропустив строк звернення до суду, про що Окружним адміністративним судом міста Києва постановлена відповідна ухвала, яка набрала законної сили та є обов`язковою до виконання, в апеляційному порядку позивачем не оскаржена, отже він погодився з її змістом.

Із урахуванням викладеного, суд доходить висновку про пропущення позивачем місячного строку звернення до суду, а проходження ним лікарської комісії ніяким чином не впливає на строки звернення до суду, оскільки ці дії позивач вчиняв виключно з метою зміни формулювання підстав звільнення з публічної служби, зазначеної у спірному наказі.

Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися у межах встановленого строку.

Слід зазначити, що встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням.

У силу вимог частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Із заяви та доданих до неї матеріалів судом не встановлено поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Вказані недоліки повинні бути усунені шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.

Керуючись статтями 30, 35, 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

адміністративну справу № 320/20574/23 прийняти до свого провадження. Справа розглядатиметься одноособово суддею Шевченко А.В.

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде залишена без розгляду відповідно до пункту 7 частини першої статті 240 з урахуванням частини п`ятнадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Шевченко А.В.

Суддя Шевченко А.В.