Справа № 520/36087/23
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2026-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 лютого 2026 року № 520/36087/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФО-П ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати повністю податкові повідомлення- рішення Головного управління ДПС у Харківській області (далі ГУ ДПС у Харківській області, відповідач) від 29.08.2023 № 00/26915/24-03 та від 29.08.2023 № 00/26907/24-03.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що у податковому повідомленні-рішення від 29.08.2023 № 00/26915/24-03 винесеного на суму 7140 грн підставою для накладення штрафу вказано акт перевірки № 22684/20-40-24-03-06/ НОМЕР_2 від 26.07.2023, проте цей акт не має жодного відношення до вчиненого порушення, за яке накладено штраф, адже штраф на суму 7140 грн накладено на підставі порушень, вказаних в акті камеральної перевірки № 21768/20-40-24-03-06/ від 17.07.2023. Також, у податковому повідомленні-рішення від 29.08.2023 № 00/26907/24-03 винесеного на суму 2040 грн підставою для накладення штрафу вказано акт перевірки №21768/20-40-24-03-06/ НОМЕР_2 від 17.07.2023, однак зазначений акт не має жодного відношення до вчиненого порушення, за яке накладено штраф. Штраф на суму 2040 грн накладено на підставі порушень, вказаних в акті камеральної поведінки № 22684/20-40-24-03-06/ від 26.07.2023. Також зазначив про те, що за несвоєчасне подання декларацій за березень - вересень 2022 року, жовтень 2022 року, та листопад 2022 року, повинен накладатися штраф у розмірі не 1020 грн, а 340 грн, за кожне порушення згідно абзацу другому пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України.

Ухвалою суду прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу через систему "Електронний суд" та надійшла в електронний кабінет користувача, що підтверджується електронною роздруківкою.

Представником відповідача надіслано до суду відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що відповідач здійснив камеральну перевірку та встановив, що позивач несвоєчасно подав податкові декларації з податку на додану вартість, а саме: за березень 2022 року (від 12.12.2022); за квітень 2022 року по червень 2022 року (від 23.12.2022), в яких термін подання 20.07.2022; за липень 2022 року (від 23.12.2022), термін подання 20.08.2022; за жовтень 2022 року (термін подання 21.11.2022), однак фактично подано до контролюючого органу 04.01.2023; за листопад 2022 року (термін подання 20.12.2022), однак фактично подано до контролюючого органу 04.01.2023. ФО-П Шатравка В.О. не здійснив законодавчо встановлену процедуру щодо підтвердження неможливості своєчасного виконання своїх податкових зобов`язань (не звернувся до контролюючого органу із відповідною заявою як передбачено Порядком № 225 та Законом №2260), п. 120.1 статті 120 Податкового кодексу України. Звертає увагу, що позивач не надав заперечень на акт, що передбачено вимогами п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України. Зазначив, що до ОСОБА_1 протягом року було застосовано штраф за аналогічне правопорушення (податкове повідомлення-рішення від 11.05.2023 № 11609/20-40-24-03-06/ за несвоєчасне подання податкової звітності з податку на додану вартість за лютий 2022 року), відповідність платника передбачена абзацом 3 і 4 п. 120.1 статті 120 Податкового кодексу України.

Відповідно до положень ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Згідно приписів ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, суд встановив наступне.

Актом перевірки № 21768/20-40-24-03-06/ від 17.07.2023 ГУ ДПС у Харківській області виявлено несвоєчасність подання позивачем податкових декларацій з податку на додану вартість за березень 2022 року, квітень 2022 року, травень 2022 року, червень 2022 року, липень 2022 року, серпень 2022 року, вересень 2022 року (а.с. 11-12).

ГУ ДПС у Харківській області на підставі зазначеного акту винесено податкове повідомлення-рішення від 29.08.2023 № 00/26907/24-03, відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 2040 грн. на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України (1020,00 грн за кожне несвоєчасне подання декларації) (а.с. 13-14).

Актом перевірки № 22684/20-40-26-03-06/ від 26.07.2023 ГУ ДПС у Харківській області виявлено несвоєчасність подання позивачем податкових декларацій з податку на додану вартість за жовтень 2022 року, листопад 2022 року (а.с. 15-16).

ГУ ДПС у Харківській області на підставі зазначеного акту винесено податкове повідомлення-рішення від 29.08.2023 № 00/26915/24-03, відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 2040 грн. на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України (1020,00 грн за кожне несвоєчасне подання декларації) (а.с. 9-10).

03.10.2023 позивачем подано до ДПС України скарги на податкове повідомлення-рішення від 29.08.2023 № 00/26915/24-03 (а.с. 17-18) та податкове повідомлення-рішення від 29.08.2023 № 00/26907/24-03 (а.с. 20-21).

ДПС України прийнято рішенням про результати розгляду скарги від 30.11.2023 № 35535/6/99-00-06-01-03-06 (а.с. 23-26), в якому зазначено про те, що відповідно до бази даних ДПС ІКС «Податковий блок», в ході перевірки встановлено несвоєчасне подання ФО-П ОСОБА_1 податкових декларацій з податку на додану вартість, а саме: за березень 2022 року (від 12.12.2022); за квітень 2022 року по червень 2022 року (від 23.12.2022), в яких термін подання 20.07.2022; за липень 2022 року (від 23.12.2022), термін подання 20.08.2022; за серпень 2022 року (від 23.12.2022), термін подання 20.09.2022; за вересень 2022 року (від 04.01.2023), термін подання 20.10.2022. Вважає що позив має нести відповідальність за неподання або несвоєчасне подання податкової звітності встановлену ст. 120 ПК України.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, а свої права - порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі -ПК України).

У відповідності до пп. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України, зазначений кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно зі ст. 16 ПК України, платників податків зобов`язано, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За визначенням, що міститься у ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні".

За приписами п. 76.1 ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Згідно з п. 49.2 ст. 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі відповідно до вимог Кодексу подавати декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, у тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Підпунктом 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює; календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з п. 203.1 ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, шо дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п. п. 47.1.1 п. 47.1 ст. 47 ПК України, відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть: юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до ПК України визначені платниками податків, а також їх посадові особи.

Згідно з п. 120.1 ст. 120 ПК України, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

За положеннями пунктів 86.2, 86.7 статті 86 ПК України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акту (довідки).

Судовим розглядом встановлено, що 29.08.2023 ГУ ДПС у Харківській області прийняте податкове повідомлення-рішення № 00/26907/24-03, яким встановлено порушення ФО-П ОСОБА_1 підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України (а.с. 13-14), в якому зазначено про несвоєчасне подання декларацій з податку на додану вартість за жовтень 2022 року та листопад 2022 року.

Зазначене податкове-повідомлення рішення прийнято на підставі акту камеральної перевірки №21768/20-40-24-03-06/ від 17.07.2023, який було надано позивачем разом із податковим повідомленням-рішенням (а.с.11-12).

Із змісту вищезазначеного акту вбачається, що ГУ ДПС у Харківській області здійснено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за жовтень 2022 року, листопад 2022 року позивача. Водночас, у висновку за результатами такої перевірки контролюючим зазначено податкову звітність за звітній за інший звітній період - з березня 2022 року по вересень 2022 року.

Також, 29.08.2023 ГУ ДПС у Харківській області прийняте податкове повідомлення-рішення № 00/26915/24-03, яким встановлено порушення ФО-П ОСОБА_1 підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України (а.с. 9-10), який охоплює період: жовтень 2022 року, листопад 2022 року.

Дане податкове-повідомлення рішення прийнято на підставі акту камеральної перевірки №22684/20-40-26-03-06/ від 26.07.2023, який було надано позивачем разом із податковим повідомленням-рішенням (а.с.15-16).

З аналізу зазначеного акта вбачається, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за період з березня 2022 року по вересень 2022 року. Разом з тим у висновках за результатами такої перевірки відображено показники податкової звітності за інший звітний період - жовтень 2022 року, листопад 2022 року.

Судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом не на підставі тих актів камеральної перевірки, які стосуються відповідного звітного періоду та фактичних обставин справи, а з посиланням на інші акти, що не охоплюють спірні податкові зобов`язання.

Акт камеральної перевірки є обов`язковою та визначальною підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення, оскільки саме в ньому фіксуються встановлені контролюючим органом порушення, їх період та правова кваліфікація. Прийняття ППР без належного акта або з посиланням на невідповідний акт свідчить про відсутність законної підстави для визначення грошового зобов`язання платнику податків.

Помилкове зазначення підстави для прийняття податкового повідомлення-рішення, зокрема посилання на акт камеральної перевірки, який не відповідає фактичним обставинам та перевірюваному періоду, є істотним порушенням процедури, що унеможливлює перевірку правомірності та обґрунтованості спірного рішення.

Такі дії контролюючого органу порушують принцип правової визначеності, оскільки платник податків позбавлений можливості чітко встановити, які саме обставини та за який період стали підставою для нарахування податкових зобов`язань.

Судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 29.08.2023 № 00/26907/24-03, яким охоплено звітні періоди: жовтень 2022 року, листопад 2022 року та застосовано штрафні санкції за несвоєчасне подання податкових декларацій, прийнято контролюючим органом на підставі акта камеральної перевірки від 17.07.2023 № 21768/20-40-24-03-06/. Водночас зазначений акт камеральної перевірки стосується зовсім інших звітних періодів - з березня 2022 року по вересень 2022 року, а отже не охоплює спірні періоди та не може вважатися належною фактичною і правовою підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Також, суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 29.08.2023 № 00/26915/24-03, яким охоплено звітні періоди з березня 2022 року по вересень 2022 року та застосовано штрафні санкції за несвоєчасне подання податкових декларацій, прийнято контролюючим органом на підставі акта камеральної перевірки від 26.07.2023 № 22684/20-40-24-03-06/, який, натомість, стосується звітних періодів жовтень 2022 року та листопад 2022 року. За таких обставин зазначений акт камеральної перевірки не охоплює спірні періоди та не відповідає фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим не може вважатися належною та достатньою правовою підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що податкові повідомлення-рішення прийняті без належної правової та фактичної підстави, у зв`язку з чим є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Інші аргументи сторін не спростовують висновків суду за результатами розгляду справи, які зазначені вище.

Щодо інших доводів сторін, суд також зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Частиною 1, 2 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши обставини справи та подані сторонами документи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат щодо сплати судового збору здійснюється відповідно до положень статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ 61205) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 29.08.2023 № 00/26915/24-03 та від 29.08.2023 № 00/26907/24-03.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мороко А.С.