Справа № 200/6304/25
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2026-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року справа №200/6304/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року (повне судове рішення складено 12 листопада 2025 року) у справі № 200/6304/25 (суддя в І інстанції Загацька Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління), в якому просив:

- визнати протиправним рішення відповідача № 37 від 19.06.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині не зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1982 по 23.06.1989 згідно довідки, наданої Таврійським державним агротехнологічним університетом імені Дмитра Моторного № 15/83 від 11.06.2025 ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління зарахувати до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1982 по 23.06.1989 згідно довідки, наданої Таврійським державним агротехнологічним університетом імені Дмитра Моторного № 15/83 від 11.06.2025 ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в нього наявний страховий стаж, необхідний для призначення пенсії, який підтверджується відповідними документами. Зазначає, що неналежний порядок ведення та заповнення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи його конституційного права на соціальний захист. Разом із цим, вказує, що наявність сумнівів у відповідача відповідно до положень законодавства, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним стажу.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 37 від 19.06.2025 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.06.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням при повторному розгляді вказаної заяви до його страхового стажу період його навчання з 01.09.1982 по 15.05.1983 та з 12.05.1985 по 23.06.1989, з урахуванням висновків суду по цій справі.

В інший частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що до страхового стажу не враховано період навчання з 01.09.1982 по 23.06.1989 у Мелітопольському інституті механізації сільського господарства згідно довідки №15/83 від 11.06.2025, яка була видана Таврійським державним агротехнологічним університетом імені Дмитра Моторного, оскільки навчання перетинається з військовою строковою службою та відсутні точні періоди і накази про зарахування та відрахування під час проходження військової строкової служби. Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням було прийнято рішення від 19.06.2025 № 37 про відмову по зверненню від 12.06.2025 ОСОБА_1 , у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (31 рік).

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , 12.06.2025 звернувся з заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058).

Вказана заява за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, яким 19.06.2025 прийнято рішення №37 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Мотивуючи таке своє рішення, пенсійний орган вказав, що за доданими документами до страхового стажу не враховано період навчання з 01.09.1982 по 23.06.1989 у Мелітопольському інституті механізації сільського господарства згідно довідки №15/83 від 11.06.2025, яка була видана Таврійським державним агротехнологічним університетом імені Дмитра Моторного, оскільки навчання перетинається з військовою строковою службою та відсутні точні періоди і накази про зарахування та відрахування під час проходження військової строкової служби.

Не погоджуючись із відмовою у зарахуванні йому спірного періоду до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, та, як наслідок, - з відмовою у призначенні такої пенсії, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон №1058, який також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

В частині 3 статті 4 Закону №1058 закріплено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положеннями статті 5 Закону №1058 передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Приписами статті 8 Закону №1058 визначено право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи, зокрема, громадянами України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058 в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Необхідний страховий стаж відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058 становить 31 рік.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 2 статті 24 Закону №1058).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058).

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не зарахувало до страхового стажу позивача період його навчання з 01.09.1982 по 23.06.1989, оскільки навчання перетинається з проходженням військової cлужби.

Згідно ж наданого пенсійним органом розрахунку страхового стажу позивача, до нього зарахованого лише період проходження ним строкової військової служби з 16.05.1983 по 11.05.1985.

Цей же період проходження військової служби підтверджується довідкою №15/83 від 11.06.2025, яка видана Таврійським державним агротехнологічним університетом ім. Д. Моторного, де вказано, що у ході документальної перевірки було встановлено, що позивач навчався у Мелітопольському інституті механізації сільського господарства у період з 01.09.1982 по 23.06.1989 (з перервою на академічну відпустку у зв`язку із військовою службою в лавах ЗС СРСР у період з 16.05.1983 по 11.05.1985 та поновлений на денну форму навчання) за спеціальністю «Механізація сільського господарства» денної форми навчання (Диплом спеціаліста НВ №879833 від 23.06.1989).

За змістом пункту "д" частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до пункту 8 Порядку №637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Як передбачено пунктом 2.16 Інструкції №58, для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів, та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів.

З довідки №15/83 від 11.06.2025, яка видана Таврійським державним агротехнологічним університетом ім. Д. Моторного, встановлено, що у ході документальної перевірки було встановлено, що позивач навчався у Мелітопольському інституті механізації сільського господарства у період з 01.09.1982 по 23.06.1989 (з перервою на академічну відпустку у зв`язку із військовою службою в лавах ЗС СРСР у період з 16.05.1983 по 11.05.1985 та поновлений на денну форму навчання) за спеціальність «Механізація сільського господарства» денної форми навчання (Диплом спеціаліста НВ №879833 від 23.06.1989).

Тобто, зарахуванню до страхового стажу позивача підлягає період його навчання у вищому навчальному закладі за виключенням строку проходження військової служби, який вже зарахований пенсійним органом, а саме - з 01.09.1982 по 15.05.1983 та з 12.05.1985 по 23.06.1989.

Відтак, відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період його навчання з 01.09.1982 по 15.05.1983 та з 12.05.1985 по 23.06.1989.

Проаналізувавши викладене вище у сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення № 37 від 19.06.2025 про відмову в призначенні пенсії є протиправним, незаконним й таким, що підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п.145 рішення від 15.11.1996 у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні ст.13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення. Тобто, призначення пенсії, її перерахунок, тощо є дискреційним повноваженням пенсійного органу.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії позивачу, та як похідна вимога, зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням при повторному розгляді вказаної заяви до його страхового стажу період його навчання з 01.09.1982 по 15.05.1983 та з 12.05.1985 по 23.06.1989, з урахуванням висновків суду по цій справі.

Відповідно до положень ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року у справі № 200/6304/25 залишити без змін.

Повне судове рішення 05 лютого 2026 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук