Справа № 420/1065/26
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1065/26
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

04 лютого 2026 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бойко О.Я., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОДІЛЛЯ-БУДСЕРВІС» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зареєструвати податкову накладну,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОДІЛЛЯ-БУДСЕРВІС» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України, в якому позивач просить:

- визнати незаконним та скасувати Рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 27.05.2025 № 12910050/40671460, яким було відмовлено ТОВ «ПОДІЛЛЯ-БУДСЕРВІС» у реєстрації податкової накладної № 5 від 08.04.2025 на суму 376333,85 грн. (у т. ч. ПДВ 46216,44 грн.);

- зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 5 від 08.04.2025 на суму 376333,85 грн. (у т. ч. ПДВ 46216,44 грн.) датою її створення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 позовну заяву залишено без руху та зазначено, що виявлені недоліки повинні бути усунені шляхом надання позивачем до суду: обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

На виконання вказаної ухвали від представника позивача 26.01.2026 надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Так, суд встановив, що в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду із вказаним адміністративним позовом представник зазначив, що на підприємстві на даний час відсутні штатні бухгалтер та юрист, тобто особи, які є безпосередньо відповідальні за складання, реєстрацію первинних документів, вчасне готування відповідних позовів до суду тощо. Такий дисбаланс між активами позивача та кількістю його працівників пояснюється, по-перше, тим, що зміна основного виду діяльності підприємства та його переорієнтування на сільськогосподарську діяльність відбулося вже під час повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України. Триваюче вторгнення та супутні соціально-економічні проблеми не дозволили підприємству своєчасно набути права власності або права користування на товарно-матеріальні цінності, механізми, устаткування, засоби виробництва тощо для стабільної сільськогосподарської діяльності. Крім того, представник наголосив, що маючи намір набути протягом 2025 року і в подальшому право власності або оренди на необхідну сільськогосподарську техніку, підприємство у червні 2025 року розпочало цілеспрямовану діяльність на отримання ліцензії на зберігання дизельного пального, яка була отримана позивачем 04.09.2025. Оскільки підприємство власники силами збирало пакет необхідних документів, вирішення вказаного питання непропорційно розтягнулось на період часу близько 3-х місяців, що зумовило постійну зайнятість працівників (ліцензія та договір про купівлю-продаж ємностей для зберігання пального додаються). Також позивача зазначив, що враховуючи складну соціально-економічну ситуацію в країні загалом, фінансово-економічна спроможність позивача протягом 2025 року була вкрай низькою, через що у товариства почала виникати заборгованість перед контролюючими органами щодо вчасного сплати земельного податку та орендної плати. Вказаний факт унеможливлював наймання адвоката та бухгалтера на постійну основу, оскільки підприємство було зацікавлене насамперед у якнайшвидшому погашенні виниклої заборгованості з метою запобігання притягнення до фінансової відповідальності. В умовах воєнного стану та загальної мобілізації наймання вузькопрофільних спеціалістів для забезпечення безперебійної роботи підприємства виявилося надзвичайно складним завданням, тому позивачем було ухвалено рішення про необхідність отримання можливості бронювання своїх працівників у майбутньому така можливість є явною перевагою для потенційних працівників під час вибору місця працевлаштування. Із вказаною метою позивач розпочав тривалу методичну роботу з формування пакету документів, необхідних для надання до Одеської обласної державної (військової) адміністрації для отримання статусу підприємства, критично важливого для задоволення потреб територіальних громад Одеської області. З огляду на відсутність у штаті підприємства фахових бухгалтера та юриста підготовка вказаного пакету документів зайняла непропорційно набагато більше часу, аніж могло б бути. Вказані документи, перелік яких детально наводиться у відповідному супровідному листі були надані Одеській обласній державній (військовій) адміністрації лише 16.12.2026. Станом на сьогоднішню дату вказані документи позивачем ще не розглянуті. Лише після погашення усіх заборгованостей, опрацювання всіх питань, спрямованих на подальшу стабільну діяльність підприємства, у перерві між сільськогосподарськими роботами позивач зміг повернутись до питання податкових накладних, реєстрацію яких було зупинено, а згодом відмовлено.

Розглянувши наведені підстави для поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Щодо доводів позивача з приводу відсутності фахівців та організаційних складнощів суд наголошує, що правовий статус юридичної особи передбачає здатність останньої забезпечити належний рівень правового та бухгалтерського супроводу своєї діяльності. Відсутність у штаті юриста або бухгалтера є наслідком внутрішньої управлінської політики позивача, що має суб`єктивний характер. Неналежна організація бізнес-процесів та дефіцит кадрів не є об`єктивними, непереборними обставинами, які перешкоджали вчасному зверненню до суду за захистом своїх прав.

Крім того, суд зазначає, що посилання позивача на активну фазу сільськогосподарських робіт (червень-грудень 2025 року) та необхідність пошуку контрагентів не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку. Зокрема, господарська діяльність підприємства, навіть за умови зміни її профілю, є безперервним процесом, що здійснюється позивачем на власний ризик. Проведення збору врожаю чи посівної кампанії є прогнозованими сезонними заходами, які не зупиняють дію норм процесуального права. Крім того, надання позивачем доказів успішного проведення робіт, укладання договорів та отримання ліцензій у вказаний період свідчить про фактичну здатність підприємства провадити активну адміністративно-господарську діяльність.

Суд також зауважує, що запровадження воєнного стану на території України не означає автоматичного та безумовного поновлення всіх процесуальних строків. Позивач має довести, що саме обставини війни створили фізичні чи юридичні перешкоди, які були непереборними. Матеріали заяви свідчать, що позивач протягом 2025 року активно взаємодіяв з контролюючими органами, органами ліцензування та Одеською ОВА, що підтверджує наявність у нього реальної можливості для підготовки та подання позову в межах строків, установлених законом.

Таким чином, суд зазначає, що наведені позивачем обставини у поданій заяві про поновлення строку звернення до суду мають суб`єктивний характер, стосуються виключно внутрішніх організаційних процесів позивача та не підтверджують наявність об`єктивних, непереборних та істотних перешкод, які б заважали реалізації права на судовий захист у встановлений законом строк.

З урахуванням зазначеного, суд зазначає, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду із позовною заявою, встановлений ст. 122 КАС України, а вказані у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду доводи не спростовують факт пропуску строку та не підтверджують поважність пропуску такого строку.

Згідно з п. 1 та п.9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу. Відповідно до частини шостої статті 169 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.122, ч. 2 ст.123, п. 1 ч. 4 ст.169, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОДІЛЛЯ-БУДСЕРВІС» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зареєструвати податкову накладну - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293,295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили законної сили з моменту іі підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти з днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя: Оксана БОЙКО