Справа № 300/1033/25
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2026-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
"06" лютого 2026 р. Справа № 300/1033/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Главача І.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,
На розгляді Івано-Франківського окружного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діяв адвокат Жиляк Михайло Дмитрович (надалі, також представник позивача) до Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області (надалі, також відповідач, ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.01.2026 позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області № 34 "Про накладення дисциплінарного стягнення" від 06.02.2025 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаду завідувача сектору реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області з 07.02.2025 року. Стягнуто із Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області (, вул. Берегова, буд. 24, м. Івано-Франківськ, 76019) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) кошти за час вимушеного прогулу починаючи з 08.02.2025 року за період 243 робочі дні в сумі 219339 (двісті дев`ятнадцять тисяч триста тридцять дев`ять) гривень 09 (дев`ять) копійок з проведенням (утриманням) необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області з 07.02.2025 року, а також в частині стягнення з Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області (, вул. Берегова, буд. 24, м. Івано-Франківськ, 76019) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в сумі 18503 (вісімнадцять тисяч п`ятсот три) гривні 87 (вісімдесят сім) копійок з проведенням (утриманням) необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства.

16.01.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі до якої долучено докази понесення судових витрат на професійну правничу допомогу.

30.01.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення на клопотання про стягнення витрат на правову допомогу. Так, згідно змісту означеного клопотання відповідач вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, а тому просить в задоволенні даної заяви відмовити.

Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував на лікарняному з 19.01.2026 по 30.01.2026, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк періоду непрацездатності.

Відповідно до вимог частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. У зв`язку з цим розгляд справи здійснювався у порядку письмового провадження, без проведення судового засідання.

Відповідно до положень статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що позовну вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу заявлено у позовній заяві, а заяву про долучення доказів представником позивача подано з дотриманням строків, передбачених частиною 7 статті 139 КАС України.

Розглянувши питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Так, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Згідно положень частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень пунктів 1, 5 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частин 3-4 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу положень статті 134 КАС України встановлено, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частинами 6, 7 статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, до матеріалів справи позивачем для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано наступні копії документів: договір № АС-013/25 від 11.02.2025 із розрахунком гонорару (витрат) на правову допомогу до договору про надання правової допомоги від 24.09.2024 № АС-349/24, рахунок № АС-013/25/1 від 11.02.2025, розрахунок гонорару (витрат) на правову допомогу до договору про надання правової допомоги від 11.02.2025 № АС-013/25, акт прийому-передачі наданих послуг № 1 від 16.01.2026 та платіжну інструкцію № 706965565 від 12.02.2025.

Відповідно до умов договору № АС-013/25 від 11.02.2025, розрахунки за договором про надання правової допомоги проводяться шляхом передоплати гонорару клієнтом відповідно до виставлених рахунків виходячи із розрахунку витрат на правову допомогу. Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок адвокатського бюро.

Рахунок за надання послуг кваліфікованої правничої допомоги виставлено 11.02.2025 року.

Оплату за виставленим рахунок позивач здійснив 12.02.2025, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг № 1, ОСОБА_2 та адвокатське об`єднання "ЖИЛЯК ТА ПАРТНЕРИ" в особі керуючого бюро Жиляка Михайла Дмитровича, на виконання умов договору про надання правової допомоги № АС-013/25 від 11.02.2025 склали акт прийому-передачі наданих послуг про те, що адвокатське бюро надало клієнту, а клієнт прийняв послуги, зокрема:

1. Написання та подання в порядку адміністративного судочинства у справі № 300/1033/25 позовної заяви щодо оскарження наказу ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди (інших первісних заяв по суті спору (відповідь на відзив на позовну заяву. Написання та подання процесуальних заяв та клопотань (додаткових письмових пояснень, клопотань про долучення доказів, про зупинення розгляду справи), загальною тривалістю 20 годин та вартістю за 1 годину роботи 2000 грн. Підсумкова вартість 40000 грн.

2. Судове представництво тривалістю 3 години та вартістю за 1 годину роботи 2000 грн. Підсумкова вартість 6000 грн.

Загальна вартість послуг за період, вказаний у пункті 1 цього акту становить 46000 грн.

Жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому послуг клієнт до адвокатського бюро не має.

В свою чергу, суд звертає увагу, що відповідач у запереченні від 30.01.2026 щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмітив, що витрати на оплату послуг адвоката по справі є неспівмірними із складністю справи та є значно завищеним.

Частиною 9 статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених вище норм права дає підстави вважати, що на підтвердження понесення витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів.

Крім того, відповідно до частин 2, 3 статті 30 Закону № 5076-VI порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Вказана правова позиція викладена у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

З приводу клопотання відповідача про відмову в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, суд звертає увагу відповідача, що судом позов було задоволено частково.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, в суду відсутні підстави для відмови у задоволенні клопотання представника позивача про розподіл витрат на правову допомогу.

При вирішенні питання стосовно розподілу витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката, суд враховує те, що розгляд цієї справи здійснювався за правилами загального позовного провадження у судовому засіданні. Представник позивача, Жиляк М.Д. здійнював подання позовної заяви, відповіді на відзив, клопотань про долучення доказів, додаткових пояснень, клопотання про зупинення провадження у справі, клопотань про відкладення розгляду справи. В межах здійснення розгляду справи представник позивача брав участь в судових засіданнях.

Відповідачем у поданих ним запереченнях щодо розподілу судових витрат, заявлено клопотання, що в разі задоволення заяви про розподіл судових витрат, доцільно зменшити розмір судових витрат до 3000 грн.

З даного приводу, суд звертає увагу відповідача на те, що визначена відповідачем сума витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн є явно заниженою та не відповідає фактичному обсягу виконаних робіт, оскільки в ході розгляду справи, представником позивача здійснено підготовку та подання до суду значної кількості процесуальних документів та доказів по суті спору.

Зважаючи на складність справи та надані адвокатом Жиляком М.Д. в ході розгляду справи послуги, суд погоджується з відповідачем і вважає співмірними, та такими, що відповідають складності справи витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 грн.

Суд відмічає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 за № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 за № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України від 23.01.2014, заява №19336/04, пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суті виконаних послуг, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 46000,00 грн є неспівмірною із складністю цієї справи та надмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг та затраченим нею часом на надання таких послуг.

Отже, беручи до уваги принцип співмірності, а також виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України, суд вважає, що співмірними і обґрунтованими є витрати на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а саме на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу адвоката в сумі 15000,00 грн.

Керуючись статтями 134, 139, 143, 241-246, 252, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 300/1033/25 задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення в адміністративній справі № 300/1033/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області (, вул. Берегова, буд. 24, м. Івано-Франківськ, 76019) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

Учасникам справи додаткове судове рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

відповідач Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області (, вул. Берегова, буд. 24, м. Івано-Франківськ, 76019).

Суддя Главач І.А.