Справа № 380/9418/20
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№ 380/9418/20
У Х В А Л А

з питань відстрочення і розстрочення виконання,

змін чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення

04 лютого 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку письмового провадження заяву представника позивача про зміну способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі № 380/9418/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

На розгляді Львівського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 380/9418/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій позивач просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії, а також зобов`язати відповідача здійснити такий перерахунок та виплату.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Судом визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до довідки №62/21-515-4 від 02.09.2020 про розмір грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки №62/21-515-4 від 02.09.2020 про грошове забезпечення з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення з 01.04.2019, із врахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане судове рішення набрало законної сили 29 грудня 2020 року та, відповідно до приписів чинного процесуального законодавства, є обов`язковим до виконання.

26 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» до канцелярії Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача розлого зазначив, що рішенням, яке ухвалив Львівський окружний адміністративний суд від 27.11.2020 року у справі № 380/9418/20, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено та покладено на відповідача відповідні зобов`язання.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2020 року у справі № 380/9418/20 набрало законної сили 29.12.2020 року, а тому з цієї дати воно є обов`язковим для відповідача і підлягає виконанню ним на всій території України.

Разом з тим, заявник вказує, що з дати набрання законної сили по теперішній час, відповідачем рішення суду не було виконано в повному обсязі.

Окремо позивач акцентував увагу суду на тому факті, що згідно з випискою боргу відповідача (копія якої долучена до заяви) на виконання рішення суду відповідачем було лише розраховано суму доплати за період з 01.04.2019 року по 30.09.2021 року, яка складає 107 482,77 грн (сто сім тисяч чотириста вісімдесят дві гривні 77 копійок), проте вказана сума не виплачена позивачу.

З цього приводу представник заявника зазначає, що відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 4094-IX), невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Представник позивача у поданій заяві наполягає на тому, що у цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни "зобов`язання здійснити перерахунок та провести виплати за перерахованою пенсією" на "стягнення коштів із державного органу боржника". Враховуючи викладене, заявник просить суд змінити спосіб і порядок виконання рішення, яке виніс Львівський окружний адміністративний суд від 27.11.2020 року у справі № 380/9418/20, із зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії, на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.04.2019 по день проведення перерахунку, в сумі 107 482,77 грн.

02.02.2026 року на адресу суду надійшло письмове заперечення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення. У поданому запереченні відповідач проти заяви заперечує категорично та просить відмовити у її задоволенні в повному обсязі.

В обґрунтування своєї правової позиції відповідач розлого зазначив, що органи Пенсійного фонду діють виключно в межах наданих повноважень та чинних нормативно-правових актів з питань пенсійного забезпечення. Відповідач звертає увагу суду на те, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є виключно обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Окремо відповідач акцентував увагу суду на тому факті, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області в межах компетенції та відповідно до покладених судом зобов`язань рішення суду фактично виконується. Зокрема, здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

Доплата на виконання судового рішення за період з 01.04.2019 по 30.09.2021 становить 107 482,77 грн., виплата якої здійснюється за окремою бюджетною програмою. Окрім того, заявник щомісячно отримує пенсію в поточному розмірі на виконання судового рішення.

Також відповідач у запереченні вказує, що з метою забезпечення виконання судового рішення Головним управлінням створено відповідний запис в підсистемі Реєстр судових рішень ІКІС ПФУ.

Щодо виплати зазначених коштів, відповідач повідомляє, що відповідно до статті 8 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата пенсій за цим Законом забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідач стверджує, що механізм фінансування з бюджету Пенсійного фонду України на 2025 рік видатків на виплату ретроспективних судових рішень та перерахованих пенсій за рішенням суду визначено Порядком здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій, призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821.

Враховуючи зазначене, відповідач повідомив суд, що у жовтні 2025 року, листопаді 2025 року та грудні 2025 року ОСОБА_2 додатковими відомостями на виконання погашення заборгованості за судовими рішеннями відповідно до вимог Порядку виплачено кошти (відкладену заборгованість) у розмірі по 187,35 грн. щомісячно.

Відтак, на думку відповідача, не можна стверджувати про невиконання судового рішення в розумінні статті 378 КАС України, а зміна способу виконання рішення на стягнення коштів призведе до зміни рішення суду по суті, що є неприпустимим.

Ухвалою суду питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення призначено до розгляду в судовому засіданні на 04 лютого 2026 року.

В судове засідання, яке відбулося 04 лютого 2026 року, особи, які беруть участь у справі, не прибули, хоча про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з частиною другою статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. Враховуючи відсутність перешкод для розгляду заяви, суд ухвалив перейти до розгляду заяви в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами в процесі виконання судового рішення, та доводам заявника щодо наявності підстав для зміни способу і порядку виконання судового рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Відповідно до частин першої та третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства в їх системному взаємозв`язку, суд звертає увагу, що під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Водночас, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Спосіб виконання судового рішення це визначений рішенням суду спосіб захисту порушеного права та спосіб реалізації та здійснення цього захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановлений раніше спосіб.

Суд відхиляє доводи представника позивача про необхідність зміни зобов`язання вчинити дії на стягнення коштів з огляду на таке.

У справі судовим рішенням від 27.11.2020 позовні вимоги задоволено шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії (здійснити перерахунок та виплату). Такий спосіб захисту був обраний самим позивачем при поданні позову та підтриманий судом при ухваленні рішення як такий, що відповідає вимогам статті 5 та статті 245 КАС України.

Суд наголошує, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії (перерахувати та виплатити пенсію) та стягнення з нього грошових коштів є двома різними способами захисту прав. Трансформація зобов`язального рішення у рішення про стягнення коштів на стадії виконання фактично означає вирішення нової позовної вимоги, яка не заявлялася при розгляді справи по суті, та зміну резолютивної частини рішення, що є неприпустимим в порядку статті 378 КАС України.

Суд також враховує конкретні обставини виконання рішення у даній справі.

Як встановлено судом з матеріалів справи та підтверджується доводами сторін, на виконання рішення суду відповідачем вчинено наступні дії:

- проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019;

- нараховано суму заборгованості за період з 01.04.2019 по 30.09.2021 у розмірі 107 482,77 грн;

- включено вказану заборгованість до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою;

- розпочато виплату частини заборгованості (по 187,35 грн щомісячно у жовтні-грудні 2025 року).

Тобто, відповідач не ухиляється від виконання рішення, а здійснює його в межах наявних бюджетних асигнувань та в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 25 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено, що у 2025 році фінансування видатків на виконання рішень суду, що набрали законної сили, здійснюється за окремою бюджетною програмою в межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України на цю мету.

Механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, визначено Порядком здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій, призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 (далі - Порядок № 821). Згідно з вказаним Порядком, черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

Суд констатує, що задоволення заяви позивача про зміну способу виконання рішення шляхом примусового стягнення коштів призведе до порушення встановленої законом черговості та надасть позивачу необґрунтовані переваги перед іншими пенсіонерами (стягувачами), які очікують на виконання судових рішень, що перебувають у тій самій черзі та рішення щодо яких набрали законної сили раніше.

Крім того, суд звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24 липня 2023 року у справі № 420/6671/18, де зазначено, що стягнення з територіального органу Пенсійного фонду України коштів, які знаходяться на його рахунках, але призначених для іншої мети (поточної виплати пенсій), може поставити під загрозу функціонування органу Пенсійного фонду, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанести шкоду необмеженій кількості осіб.

Суд критично оцінює посилання представника позивача на положення частини 3 статті 378 КАС України (в редакції Закону № 4094-IX) як на безумовну підставу для задоволення заяви. Хоча зазначена норма передбачає можливість зміни способу виконання рішення у разі його тривалого невиконання, її застосування не може відбуватися ізольовано від інших норм законодавства, зокрема бюджетного, та принципів адміністративного судочинства.

Відсутність у боржника коштів для одномоментного повного виконання рішення суду в конкретний момент часу не є тією обставиною, що робить виконання рішення об`єктивно неможливим в розумінні статті 378 КАС України, а свідчить лише про особливий порядок фінансування видатків з Державного бюджету України, який суд не може ігнорувати. Фактичні дії відповідача (нарахування коштів, включення до реєстру, часткові виплати) свідчать про те, що рішення виконується, хоча і в спосіб, що передбачає певну розтягненість у часі через обмеженість фінансового ресурсу держави в умовах воєнного стану.

При вирішенні даної справи суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. Хоча ЄСПЛ неодноразово наголошував, що відсутність бюджетних коштів не може бути підставою для невиконання судових рішень (справа "Кечко проти України", справа "Бурдов проти Росії"), однак Європейський суд не встановлював обов`язку національних судів змінювати резолютивну частину рішень, підміняючи зобов`язання вчинити дії на стягнення коштів, якщо це суперечить національному процесуальному законодавству та принципам рівності всіх стягувачів перед законом. Питання тривалого невиконання рішення суду може бути предметом окремого звернення до ЄСПЛ або розгляду в порядку судового контролю, однак не є підставою для процесуальної зміни суті рішення в рамках статті 378 КАС України.

Таким чином, за сукупністю наведених обставин, враховуючи правову позицію Верховного Суду щодо неможливості зміни рішення суду по суті під виглядом зміни способу виконання, а також беручи до уваги факт часткового виконання рішення відповідачем у встановленому законом порядку (через систему черговості), суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення заяви представника позивача.

Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту права на стадії виконання судового рішення суперечить природі інституту зміни способу виконання рішення та може призвести до порушення прав інших осіб, які очікують на виплату заборгованості в порядку черговості.

Керуючись статтями 241, 243, 248, 256, 294, 295, 370, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

1. У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни про зміну способу і порядку виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року у справі № 380/9418/20 відмовити повністю.

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати складання повного судового рішення згідно зі статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст складений 04.02.2026.

Суддя Коморний О.І.