Справа № 160/6010/25
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2026 року Справа № 160/6010/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
за участі секретаря судового засіданняБеседі Г.Р.
представника позивача представника відповідача не з`явився (повідомлений належним чином) Тітенко Ю.В.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідач порушив процедуру надсилання ТОВ «Союз-Спецтехніка» наказу про проведення перевірки № 4033-П від 06.09.2024 року та повідомлення № 609 від 06.09.2024 року.
Позивач вказує, що відповідно до п.79.2 ст. 79 Податкового кодексу України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Копію наказу про проведення перевірки № 4033-п від 06.09.2024 року та повідомлення № 609 від 06.09.2024 року ТОВ «Союз-Спецтехніка» не отримало в порядку, передбаченому статтею 42 Податкового кодексу України, оскільки ТОВ «Союз-Спецтехніка» не надавало ГУ ДПС у Дніпропетровській області заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, у зв`язку з чим копію наказу про проведення перевірки № 4033-п від 06.09.2024 року та повідомлення № 609 від 06.09.2024 року ТОВ «Союз-Спецтехніка» повинно було отримати виключно поштою або ж нарочно, а отримання зазначених документів виключно через електронний кабінет, при відсутності заяви ТОВ «Союз-Спецтехніка» про бажання отримувати документи через електронний кабінет, є неналежним виконанням Контролюючим органом вимог щодо оповіщення платника податків (ТОВ «Союз-Спецтехніка») про проведення майбутньої позапланової невиїзної перевірки.
Також ТОВ «Союз-Спецтехніка» не було учасником міжнародної групи компаній у 2021 році, у зв`язку з чим не зобов`язано було подавати повідомлення про участь у міжнародній групі компаній в 2021 році.
Позивачу незрозуміло, яким чином має діяти платник податку, який здійснював у звітному році контрольовані операції, але не є учасником міжнародної групи компаній, в частині необхідності подання повідомлення про участь у міжнародній групі компаній та чи зобов`язаний він повідомляти про дії, які не мали місце у звітному періоду.
Зважаючи на це, позивач як платник податку, який не приймав участь в 2021 році в міжнародній групі компаній, не мав обов`язку подавати повідомлення про участь у міжнародній групі компаній за 2021 звітний рік.
Крім цього позивач зазначив, що пунктом 27 розділу І закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо імплементації міжнародного стандарту автоматичного обміну інформацією про фінансові рахунки» від 20 березня 2023 року № 2970-IX (який набув чинності 28.04.2023 року), тому законодавець законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо імплементації міжнародного стандарту автоматичного обміну інформацією про фінансові рахунки» від 20 березня 2023 року № 2970-IX» надав зворотну силу закону шляхом внесення одночасно змін і щодо того, що норми стосовно подання платниками податків повідомлення про участь у міжнародній групі компаній вперше застосовуються у 2021 році за 2020 рік, і щодо того, що таке повідомлення про участь у міжнародній групі компаній подається виключно платниками податків, які є учасниками відповідної міжнародної групи компаній.
Таким чином, з зазначеного можна прийти до неоднозначного тлумачення і суперечності норм в частині того, чи повинні платники податків подавати за 2020, 2021 та такі роки повідомлення про участь у міжнародній групі компаній у разі, якщо такий платник податків не є учасником відповідної міжнародної групи компаній.
Зазначена норма (щодо того, що повідомлення про участь у міжнародній групі компаній подається виключно платниками податків, які є учасниками відповідної міжнародної групи компаній) діє з 28.04.2023 року і станом на зараз, зокрема і станом на дату сплати ТОВ «Союз-Спецтехніка» суми штрафу та спливу 30 календарних днів, граничних за останнім днем суми сплати такого штрафу.
Позивач вважає, що враховуючи те, що ТОВ «Союз-Спецтехніка» не була в 2021 році учасником міжнародної групи компаній, що не заперечується і ГУ ДПС у Дніпропетровській області (зокрема, під час проведення попередньої перевірки), то не подання ним повідомлення про участь у міжнародній групі компаній не завдало жодної шкоди для бюджету, як зазначено вище, і повторне застосування штрафу за те ж саме правопорушення порушить принцип пропорційності.
Більше того за неподання такого повідомлення до ТОВ «Союз-Спецтехніка» вже було застосовано штраф в розмірі 113 500 грн.
Таким чином, формально застосувавши повторно до ТОВ «Союз-Спецтехніка» штраф (на цей раз вже в сумі 681 000, 00 грн.), це порушить принцип пропорційності, який полягає в тому, що при притягнення до юридичної (зокрема, й фінансової відповідальності у вигляді штрафу) важливим є забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, і застосування такого штрафу повинно враховувати й те, до яких наслідків призвело чи не призвело конкретне порушення, за яке накладається штраф.
На думку позивача, не подання ТОВ «Союз-Спецтехніка» повідомлення про участь у міжнародній групі компаній не призвело до жодної шкоди чи інших негативних наслідків, томк позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 03 березня 2025 року суд відкрив провадження у адміністративній справі № 160/6010/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
20.03.2025 року відповідач надав відзив на позовну заяву, де вказав, що питанню листування платників податків та контролюючого органу присвячено положення статті 42 Податкового кодексу України (далі ПК України), якими встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2 статті 42 ПК України).
Відповідач також зазначив, що висновок про необхідність надсилання поштової кореспонденції виключно рекомендованими листами з описом вкладення, який за позицією Позивача, є важливою обставиною для можливості встановлення змісту поштового надсилання, є хибним з огляду на те, що не закріплений жодною правовою нормою, це додатково підтверджується тим, що така позиція позивача не підкріплена жодним посиланням на норму чинного законодавства, а отже не може розглядатися нічим іншим як довільним трактуванням норм чинного законодавства.
Аналогічна позиція була викладена Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду в постанові від 31.01.2019 року по справі 809/551/17, в якій зазначено: «Відповідно до частини першої статті 72 КАС України (в редакції, чинній до 15.12.2017) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Ухвалою ВАСУ від 11.07.2024 платнику податків повернуто касаційну скаргу на підставі, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Згідно з п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафу), підлягає сплаті протягом десяти робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення (при проведенні адміністративного або судового оскарження -протягом десяти робочих днів, наступних за днем узгодження).
Платник податків 12.06.2024 у встановлений п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України термін сплатив до державного бюджету України 540 260,00 грн.
Відповідно до п. 120.3 ст.120 Податкового кодексу України сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє платника податків від обов`язку подання, зокрема, повідомлення про участь у міжнародній групі компаній.
Отже, на момент узгодження ППР від 27.11.2024 та сплати штрафних санкцій на платника був покладений обов`язок подати до ДПС не подане відповідно до пп. 39.4 ст.39 Кодексу повідомлення про участь у міжнародній групі компаній.
Граничний термін подання повідомлення про участь у міжнародній групі компаній за 2021 рік після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу ТОВ «Союз-Спецтехніка» - 12.07.2024.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Кодексу товариство було зобов`язане до 12.07.2024 року (включно) подати Повідомлення про участь у міжнародній групі компаній за 2021 рік.
На підставі наведеного, відповідач стверджує про можливість накладання штрафних (фінансових) санкцій за неподання повідомлення про участі у міжнародній групі компаній після сплати штрафу за первинне неподання та відсутності притягнення Позивача до відповідальності двічі за одне й теж саме правопорушення.
Не погоджуючись з доводами відповідача, викладеними в відзиві на позовну заяву, позивач 25.03.2026 року надав свою відповідь на відзив на позовну заяву , де підтримав позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою від 11 вересня 2025 року суд вирішив подальший розгляд адміністративної справи № 160/6010/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Спецтехніка до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Суд переніс розгляд справи на 21.10.2025.
Ухвалою від 21 жовтня 2025 року суд закрив підготовче провадження в адміністративній справі № 160/6010/25 та розпочати розгляд справи по суті. Призначив розгляд справи по суті у судовому засіданні від 11.11.2025 року.
Суд переніс розгляд справи на 25.11.2025, 29.12.2025, 22.01.2026.
Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
ТОВ «Союз-Спецтехніка» перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області та є платником податку на додану вартість 13.06.2008 року.
Відповідно до пп. 19-1.1 п. 19-1 ст 19-1 , п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст 20 , пп. 75.1.2 п. 75.1 ст 75 , пп. 78.1.2 , пп. 78.1.15 п. 78.1 ст 78, п. 79.1 п. 79.2 ст 79 Податкового кодексу України та на підставі наказу виданого ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 06.09.2024 № 4033-п відповідач провів документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Союз-Спецтехніка» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині неподання повідомлення пор участь у міжнародній групі компаній за 2021 рік після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу (штрафів) відповідно до вимог пп. 39.4.2 п. 39.4 та п. 120.3 ст. 120 Податкового кодексу України.
За результатами перевірки податковий орган склав акт від 21.10.2024 року № 3101/04-36-23-01/35728656.
За наслідками розгляду акту перевірки ТОВ «Союз-Спецтехніка» повідомило Контролюючий орган, що не згодне з висновками перевірки, фактами і даними, викладеними в Акті перевірки, тому надало свої заперечення до акту перевірки, за результатами розгляду яких висновки акту перевірки залишені без змін.
03.12.2024 року ТОВ «Союз-Спецтехніка» отримало:
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України).
Згідно з підпунктом 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України, контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків (для резидентів Дія Сіті - платників податку на особливих умовах - на фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності згідно з національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності), а саме:
а) господарські операції, що здійснюються з пов`язаними особами - нерезидентами, в тому числі у випадках, визначених підпунктом 39.2.1.5 цього підпункту;
б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу та/або придбання товарів та/або послуг через комісіонерів-нерезидентів;
в) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав;
г) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи. Перелік організаційно-правових форм таких нерезидентів в розрізі держав (територій) затверджується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до підпункту 39.2.1.7 пункту 39.2 статті 39 ПК України господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 (крім операцій, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні) і 39.2.1.5 цього підпункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови:
- річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 150 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;
- обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.
Відповідно до підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 ПК України платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати до 1 жовтня року, що настає за звітним, звіт про контрольовані операції.
Звіт про контрольовані операції та повідомлення подаються центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».
Згідно із пунктом 39.4.2.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України повідомлення про участь у міжнародній групі компаній має містити, зокрема, таку інформацію:
а) дані про материнську компанію міжнародної групи компаній, до якої входить платник податків, зокрема її назву, дані про державу (територію) податкового резидентства, державу (територію) реєстрації (якщо відрізняється від держави/території податкового резидентства), ідентифікаційний (реєстраційний) номер (код), присвоєний материнській компанії як платнику податків у державі (території) її реєстрації, будь-які інші ідентифікаційні (реєстраційні) номери (коди) материнської компанії та їх тип, інформацію про адресу (адреси) материнської компанії (адреса місцезнаходження, адреса місця здійснення підприємницької діяльності тощо);
б) дані про учасника міжнародної групи компаній, який є уповноваженим учасником такої міжнародної групи компаній на подання звіту у розрізі країн міжнародної групи компаній, до якої входить платник податків (за наявності такого уповноваженого учасника), зокрема його назву, дані про державу (територію) податкового резидентства, державу (територію) реєстрації (якщо відрізняється від держави/території податкового резидентства), ідентифікаційний (реєстраційний) номер (код), присвоєний учаснику міжнародної групи компаній як платнику податків у державі (території) його реєстрації, будь-які інші ідентифікаційні (реєстраційні) номери (коди) учасника міжнародної групи компаній та їх тип, інформацію про адресу (адреси) такого учасника міжнародної групи компаній (адреса місцезнаходження, адреса місця здійснення підприємницької діяльності тощо);
в) дата, яка є останнім днем фінансового року, за який складається консолідована фінансова звітність міжнародної групи компаній, а якщо така звітність не складається - дата закінчення фінансового року відповідно до внутрішніх положень материнської компанії міжнародної групи компаній;
г) інформація про розмір сукупного консолідованого доходу міжнародної групи компаній за фінансовий рік, що передує звітному, розрахований згідно із стандартами бухгалтерського обліку, які застосовує материнська компанія міжнародної групи компаній.
У разі якщо законодавство іноземної юрисдикції податкового резидентства материнської компанії не передбачає вимоги щодо подання звітів у розрізі країн міжнародної групи компаній для цілей автоматичного обміну податковою та фінансовою інформацією, у повідомленні про участь у міжнародній групі компаній зазначається також інформація про те, що материнська компанія міжнародної групи компаній не зобов`язана подавати звіт у розрізі країн міжнародної групи компаній.
Форма та порядок складання повідомлення про участь у міжнародній групі компаній затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до підпункту 4.1.4. пункту 4.1 Податкового кодексу України, податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах:
презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
Крім того відповідно до п.56.21 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Навіть у разі неоднозначного тлумачення п.п. 39.4.2. п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України або ж протиріч між п.п. 39.4.2. п. 39.4 ст. 39 та абзацем 10 п. 120.3 ст. 120 39 Податкового кодексу України, тлумачення п.п. 39.4.2. п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України повинно здійснюватись саме на користь платника податків (позивача).
З наведеного вище висновується, що у спірних правовідносинах відсутній конфлікт норм п.п. 39.4.2. п. 39.4 ст. 39 та абзацу 10 п. 120.3 ст. 120 Податкового кодексу України, оскільки:
- норми п.п. 39.4.2. п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України встановлюють порядок, строки та умови подання повідомлення про участь платника податків у міжнародній групі компаній, тобто, є нормами матеріального права, які встановлюють відповідні правила поведінки, зокрема умови, порядок та строки подання такого повідомлення;
- норми абзацу 10 п. 120.3 ст. 120 Податкового кодексу України не встановлюють та не можуть встановлювати окремі правила поведінки, оскільки є лише санкціями за порушення таких правил поведінки (зокрема, і за порушення п.п. 39.4.2. п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України). Так стаття 120 Податкового кодексу України міститься в главі 11 - «Відповідальність».
Таким чином, при виборі, яку саме норму закону потрібно застосовувати при визначенні питання, чи повинен або не повинен платник податків подавати повідомлення про участь у міжнародній групі компаній, потрібно застосовувати саме норму матеріального права - п.п. 39.4.2. п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України, що мала змінену з 28.04.2023 року редакцію та яка вже не зобов`язувала платників податків (зокрема і позивача) з 28.04.2023 року подавати повідомлення про участь у міжнародній групі компаній у разі, якщо такий платник податків не був учасниками відповідної міжнародної групи компаній.
При цьому позивач, що не заперечується відповідач, ніколи не був учасником такої міжнародної групи компаній.
Отже, з 28.04.2023 року, тобто, до виникнення спірних правовідносин у справі, позивач вже не зобов`язаний був подавати повідомлення про участь у міжнародній групі компаній у разі, якщо позивач не брав участь у такій міжнародній групі компаній.
Щодо суті порушень, допущених при призначенні перевірки та повідомленні платника податків про її проведення, то суд встановив таке.
Відповідач надіслав документи про проведення перевірки через електронний кабінет платника податків (позивача), хоча позивач клопотання (заяви) про надсилання йому повідомлень, наказів та інших документів через електронний кабінет не подавав.
Також відповідач посилається на факт же надсилання наказу № 4033-п від 06.09.2024 року, повідомлення № 609 від 06.09.2024 року поштовим відправленням позивачем не заперечується, як і не заперечується те, що таке надсилання було здійснення в порядку положень ст.42 ПК України. Дотримання ж приписів ст.42 ПК України є самостійною та достатньою передумовою стверджувати про дотримання приписів законодавства в частинні надсилання поштових відправлень контролюючим органом, а отже і про законність та правомірність проведеної податкової перевірки.
- АТ «Укрпошта» в своїй відповіді не зазначає прізвище, ім`я та по-батькові начебто уповноваженої від імені ТОВ «Союз-Спецтехніка» особи на отримання від ГУ ДПС у Дніпропетровській області листа, а також не наводить посилання та не надає копію документа, яким підтверджуються повноваження такої начебто уповноваженої особи на отримання цього листа».
Позивач при цьому зазначає, що він не згоден з позицією відповідача, що «у контролюючого органу відсутні підстави вважати, що АТ «Укрпошта» не вручила поштове повідомлення або ж вручила його неуповноваженій особі», оскільки факт вручення з боку АТ «Укрпошта» листа, адресованого ТОВ «Союз-Спецтехніка», не уповноваженій особі, не підтверджується належними доказами.
Сумніви у позивача в тому, що лист відповідача міг бути вручений не уповноваженій Позивачем особі, ґрунтується на тому, що в своїй відповіді АТ «Укрпошта» не зазначило прізвище, ім`я та по-батькові особи, яка начебто від імені ТОВ «Союз-Спецтехніка» отримала цей конверт, не зазначено реквізити документу, які посвідчують повноваження цієї особи, а також не надано копію документу, що підтверджують такі повноваження.
- в акті № 1 від 13.09.2024 року (копія якого міститься в матеріалах справи) зазначено, що «конверт містив в собі лише копію попереднього наказу про проведення перевірки № 2565-п від 24.05.2023 року».
Також позивач 25.03.2025 року долучив до відповіді на відзив на позовну заяву роздруківку з офіційного сайту «Укрпошта» станом на 24.03.2025 року, 15-00 годин, з якого слідує таке:
Відповідно до п. 107 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів Уукраїни від 5 березня 2009 року № 270, заяви про внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази приймаються в паперовій або електронній формі протягом шести місяців з дня прийняття їх для пересилання, про міжнародні реєстровані поштові відправлення - у строки, передбачені актами Всесвітнього поштового союзу, про міжнародні поштові перекази - у строки, передбачені міжнародними угодами про обмін поштовими переказами.
Відповідно, так дані станом на 03.04.2025 року відсутні в системі за спливом строку їх зберігання.
В постанові Верховного Суду України від 27.01.2015 у справі № 21-425а14 зазначено таке: «Аналіз наведених норм свідчить про те, що з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України щодо пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Відступу від зазначених позицій Верховний суд не здійснював, а, навпаки, всіляко дотримується зазначеної позиції в своїх постановах.
З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб саме до початку її проведення.
Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України щодо пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, направлення на проведення перевірки та копії наказу про проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
На підставі вищевикладеного, із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок про те, що відповідач діяв не в межах та не спосіб, передбачений ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки порушив як порядок проведення перевірки, так і зробив не правильні висновку по суті правопорушень.
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то судові витрати, які поніс позивач, у вигляді судового збору в розмірі 8172, 00 грн, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Керуючись ст. 139, 241-246, 250, 262 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 02 лютого 2026 року, але через ракетну атаку м. Дніпро 03.02.2026 та відсутності світла в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду 03.02.2026, не можливо було накласти ЕЦП на повний текст рішення суду, тому останнє підписано 04.02.2026 року.

Суддя С.В. Ніколайчук