Справа № 120/14374/25
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2026-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 лютого 2026 р. Справа № 120/14374/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Вінницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Вінницької митниці (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що звернувся до відповідача із заявою про надання рішення щодо зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів. За наслідками розгляду вказаної заяви відповідачем прийнято рішення №ВТІ-25UA6, яким визначено, що обладнання для герметизації харчових продуктів підлягає класифікації за кодом УКТЗЕД . Водночас позивач вважає, що відповідач помилково дійшов висновку про класифікацію згаданого товару за наведеним кодом УКТЗЕД. Наведене зумовило звернення позивача до суду з цим позовом.

Ухвалою від 20.10.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечував щодо задоволення позовних вимог, зазначивши, що відповідно до ОПІ 1, 6 класифікацію спірного товару необхідно здійснювати за кодом згідно УКТЗЕД - зазначеному коду відповідає опис «Машини та апарати для паяння або зварювання з можливістю різання або без неї, електричні…: -інші машини та апарати:--інші» (ставка ввізного мита повна та пільгова - 5 %), а тому, приймаючи рішення №ВТІ-25UA6, митниця діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття правомірного рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням інших визначених законодавством принципів, строків, та урахуванням прав суб`єкта ЗЕД.

31.10.2025 року на адресу суду від представника відповідача також надійшло клопотання про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження, в задоволенні якого відмовлено ухвалою від 03.11.2025 року.

Окрім того, 03.11.2025 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якій він зазначає про необґрунтованість доводів відповідача, викладених у відзиві.

29.01.2026 року представником позивача подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів понесення витрат на правничу допомогу.

Ухвалою від 30.01.2026 року надано відповідачу строк для висловлення (письмово) своїх доводів, міркувань або заперечень, вчинення інших процесуальних дій щодо клопотання представника позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу.

30.01.2026 року від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання що провадить вид господарської діяльність з неспеціалізованої оптової торгівлі, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, де визначено основний вид діяльності: КВЕД 46.90 "Неспеціалізована оптова торгівля".

Між ФОП ОСОБА_1 на підставі зовнішньоекономічного контракту від 09.10.2023 р. № FО/10/2023, укладеного між ФОП ОСОБА_1 , Україна (Покупець) з нерезидентом «Zhejiang Dasheng Intelligent Equipment Co"., LTD.», China (Виробник) та «Ningbo Huayi Import & Export Co., LTD China (Продавець) підписано:

- Специфікацію №10 від 18 лютого 2025 року до Контракту № FО/10/2023, відповідно до якої передбачено виготовлення та поставку Автоматичного потокового трейсилера моделі DQ1311 в кількості одна штука;

- Специфікацію №11 від 12 березня 2025 року до Контракту № FО/10/2023, відповідно до якої передбачено виготовлення та поставку: Автоматичного конвеєрного трейсилера з вакуумуванням та наповненням МГС моделі DQ580АТ-V в кількості одна штука; Машину для об`єднання конвеєрних потоків для лотка 187 х 137 мм моделі DS1000BXJ в кількості одна штука;

- Специфікацію №12 від 26 березня 2025 року до Контракту № FО/10/2023, відповідно до якої передбачено виготовлення та поставку: Ручного трейсилера моделі DQ160Е в кількості двадцять штук; Ручного трейсилера моделі DQ220Е в кількості десять штук; Напівавтоматичного трейсилера моделі DQ300Т в кількості десять штук; Напівавтоматичного трейсилера із газонаповненням моделі DQ400Т-Е в кількості дві штуки; Напівавтоматичного трейсилера із газонаповненням моделі DQ450Т-Е в кількості дві штуки; Автоматичного трейсилера із газонаповненням моделі DQ260Т-Е в кількості дві штуки; Автоматичного трейсилера із газонаповненням моделі DQ260Т-Е в кількості чотири штуки; Автоматичного трейсилера із газонаповненням моделі DQ260Т-Е в кількості дві штуки; Автоматичного трейсилера із газонаповненням моделі DQ370Т-Е в кількості дві штуки.

05 серпня 2025 року ФОП ОСОБА_1 в порядку визначеному Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 650 «Про затвердження Порядку роботи митних органів при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України» подано до Вінницької митниці заяву про надання рішення щодо зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів Ручного трейсилера моделі DQ160Е та Ручного трейсилера моделі DQ220Е.

07.08.2025 року за наслідками розгляду вказаної заяви про надання рішення щодо зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів, відповідачем прийнято рішення № ВТІ-25UA6 про надання зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів. Даним рішенням визначено, що пакувальне обладнання для запечатування та герметизації харчових продуктів у пластикові лотки за допомогою пакувальної плівки або ламінованої фольги: ручний трейсилер моделі FOYER DQ160Е , DQ220Е підлягає класифікації за кодом УКТ ЗЕД 851580900.

Позивач вважаючи, що відповідач у рішенні № BTI-25UA6 про надання зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів від 07.08.25 року дійшов помилкового висновку, що ручні трейсилери FOYER моделей DQ160Е, DQ220Е підлягають класифікації за кодом УКТ ЗЕД , звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 1 Митного кодексу України (далі МК України) законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Частиною 1 статті 5 МК України регламентовано, що державна митна політика - це система принципів та напрямів діяльності держави у сфері захисту митних інтересів та забезпечення митної безпеки України, регулювання зовнішньої торгівлі, захисту внутрішнього ринку, розвитку економіки України та її інтеграції до світової економіки. Державна митна політика є складовою частиною державної економічної політики.

Указом Президента України від 17 травня 2002 року № 466/2002 «Про приєднання України до Міжнародної конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів» Україна приєдналась до вказаної системи.

Згідно п. «а» статті 3 Міжнародної конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів (дата підписання: 14 червня 1983 року), що є частиною національного законодавства, Договірна Сторона Конвенції зобов`язується, що її митно-статистичні номенклатури будуть відповідати Гармонізованій системі з моменту набуття чинності справжньої Конвенції по відношенню до цієї Сторони. Тим самим вона зобов`язується по відношенню до своєї номенклатури митних тарифів і статистичної номенклатури: використовувати всі товарні позиції і субпозиції Гармонізованої системи, а також цифрові коди, що відносяться до них, без яких-небудь доповнень або змін; застосовувати основні правила класифікації для тлумачення Гармонізованої системи, а також всі примітки до розділів, груп і субпозицій і не змінювати об`єм розділів, груп, товарних позицій і субпозицій Гармонізованої системи; дотримуватись порядку кодування, прийнятий в Гармонізованій системі.

Відповідно до п. 1, 2, 3, 4, 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД додатку до Закону України «Про Митний тариф України» від 19 вересня 2013 року №584-VII, класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється за такими правилами.

Так, назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

(a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як постання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

У разі коли товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (а), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (а) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів (ч. 1 статті 246 МК України).

В силу приписів ч. 3статті 318 МК України митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Тож, відповідно до положень статті 67, 68 МК України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду.

Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ведення УКТ ЗЕД передбачає: 1) відстеження та облік змін і доповнень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів, пояснень та інших рішень щодо її тлумачення, що приймаються Всесвітньою митною організацією; 2) підготовку пропозицій щодо внесення змін до УКТ ЗЕД; 3) деталізацію УКТ ЗЕД на національному рівні та введення додаткових одиниць виміру; 4) забезпечення однакового застосування всіма митними органами правил класифікації товарів; 5) прийняття рішень щодо класифікації та кодування товарів в УКТ ЗЕД у складних випадках; 6) розроблення пояснень і рекомендацій до УКТ ЗЕД та забезпечення їх опублікування; 7) своєчасне ознайомлення суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності з рішеннями та інформацією (крім тих, що є конфіденційними) щодо питань класифікації товарів та про застосування УКТ ЗЕД; 8) здійснення інших функцій, необхідних для ведення УКТ ЗЕД.

За правилами частин 1-5 статті 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Відповідно до частини 7 статті 69 МК України рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

При цьому, висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер (ч. 8 ст. 69 МК України).

Аналізуючи вказані положення суд зазначає, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає митну декларацію. У свою чергу, митний орган здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише в тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження митного органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №826/7208/16.

Відповідно до частини першої статті 69 МК України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Частиною другою статті 69 МК України визначено, що органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари (частина четверта статті 69 МК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 69 МК України, під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Згідно правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 17.04.2018 року у справі № 810/2823/17 «...Класифікація товарів для цілей митного оформлення відбувається згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), яка побудована на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів (ГС) та Комбінованої номенклатури Європейського Союзу (КН ЄС), відповідно до статті 311

Митного кодексу України. Порядок ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 428, відповідно до пункту 2 якої УКТ ЗЕД, є товарною номенклатурою Митного тарифу, затвердженого Законом України "Про Митний тариф України", що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі, здійснення митного оформлення товарів. Змістом частини 5 статті 69 МК України визначено, що у разі наявності складного випадку класифікації товару у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару, при виникненні суперечностей щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, необхідно застосовувати спеціальні знання, проводити дослідження».

Верховний Суд за результатами розгляду справи вважає, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає декларацію. Орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише у тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження митного органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій щодо самостійного визначення коду товару, оскільки жодного експертного дослідження митним органом не проводилося..».

Як зазначалося судом, класифікація товарів згідно УКТ ЗЕД здійснюється за назвами товарних позицій.

Повертаючись до обставин даної справи, суд звертає увагу, що товарна позиція 8515 має назву - Машини та апарати для паяння або зварювання з можливістю різання або без неї, електричні (включаючи з електричним нагрівом газу), лазерні або іншого світлового чи фотонного випромінювання, ультразвукові, електронно-променеві, магнітно-імпульсні або плазмодугові; електричні машини та апарати для гарячого напилення металів або металокераміки, та має в тому числі підпозиції: 8515 80 - інші машини та апарати: 8515 80 10 00 - для оброблення металів; 8515 80 90 00 інші.

Відповідно до пункту (І) пояснень до товарної позиції 8515 Машини та апарати для низькотемпературної пайки, високотемпературної пайки та зварювання до цієї групи включають певні види машин та апаратів для низькотемпературної пайки, високотемпературної пайки або зварювання, портативні або стаціонарні. Вони також включаються до цієї групи, якщо на них можна виконувати й операції різання. Зварювальні операції можуть виконуватися вручну або повністю або частково в автоматизованому режимі. До цієї групи входять: (H) Машини та апарати для зварювання термопластичних матеріалів: (2) Зварювання за допомогою елементів, що нагріваються електрикою (зварювання нагрівальними елементами). Поверхні, що зварюються, нагріваються за допомогою елементів, які нагріваються електрикою, і з`єднуються під тиском із застосуванням присадок або без них.

Згідно прикінцевих положень пояснень до товарної позиції 8515 до цієї товарної позиції не включаються: (а) устаткування для пакування, обладнане електричними зварювальними пристроями (товарна позиція 8422).

Товарна позиція 8422 має назву «Машини посудомийні; обладнання для миття або сушіння пляшок або інших ємкостей; обладнання для наповнення, закупорювання пляшок, банок, закривання ящиків, мішків або інших ємкостей, їх запечатування, закорковування або наклеювання на них етикеток; обладнання для герметизації пляшок, банок, тюбиків та аналогічних ємкостей; інше обладнання для фасування та загортання товарів (включаючи обладнання для загортання товару з термоусадкою пакувального матеріалу); обладнання для газування напоїв», та має в тому числі підпозиції: 8422 30 00 - обладнання для наповнення, закупорювання пляшок, банок, закривання ящиків, мішків або інших ємкостей, їх запечатування, закорковування або наклеювання на них етикеток; обладнання для герметизації пляшок, банок, тюбиків та аналогічних ємкостей; обладнання для газування напоїв: 8422 30 00 10 - - обладнання для наповнення пляшок, їх закривання, закорковування або наклеювання на них етикеток, що використовується у харчовій промисловості, продуктивністю не більш як 12 000 пляшок за годину; - - інше: 8422 30 00 91 - - - обладнання, що використовується у харчовій промисловості для закупорювання скляної тари металевими кришками, що загвинчуються, продуктивністю не більш як 9 600 одиниць за годину; 8422 30 00 99 - - - інше.

У відповідності до частини 1 Пояснень до товарної позиції 8422 до цієї товарної позиції включаються пристрої різних типів для заповнення і закупорювання подібних посудин до пляшок або інших ємкостей (включаючи обладнання для газування напоїв) та в загалом для упакування товарів (у тому числі з термоусадкою пакувального матеріалу) для торгівлі, транспортування або зберігання. Вони включають:

(2) Обладнання для заповнення ємкостей (наприклад, барил, бочок, банок, пляшок, глечиків, тубусів, ампул, коробок, пакетів чи мішків), часто оснащене допоміжними приладами контролю об`єму або ваги, а також пристроями для закривання самих ємкостей.

(3) Обладнання, яке закриває пляшки та закорковує їх корками або ковпачками (кришками); обладнання для закривання та опечатування банок (включаючи герметизацію пайкою).

(4) Пристрої, що обгортають предмети або упаковують їх у картон, включаючи такі їхні типи, в яких передбачене надання форми, друкування, зв`язування, скобкове кріплення, закупорювання, склеювання, закривання та інші операції, які завершують упакування. До цієї товарної позиції включаються пристрої для упакування наповнених банок або пляшок у зовнішні контейнери (коробки, ящики і т.п.).

(5) Обладнання для етикетування, у тому числі такі його види, що також друкують, розрізають та наклеюють етикетки.

(6) Обладнання для газування напоїв. Практично це пристрої для заповнення і закорковування пляшок, які забезпечують подачу газоподібного діоксиду вуглецю одночасно з подачею рідини.

(7) Пакувальні чи обв`язувальні машини, включаючи ручні переносні пристрої, які мають опори або подібні приладдя, які забезпечують їхнє установлення під час роботи на тюки, ящики та інші види упакування, що підлягають зв`язуванню.

Згідно частин 2, 3 Пояснень до товарної позиції 8422 обладнання цієї товарної позиції часто використовується для здійснення декількох зі згадуваних операцій. Воно може також містити обладнання для наповнення або герметизації в вакуумі чи за інших регульованих зовнішніх умов. Агрегати, які, крім упакування, обгортання і т.п., виконують інші операції, включаються до цієї товарної позиції за умови, що додаткові операції є другорядними стосовно операцій з упакування і т.п. Так, пристрої, що упаковують і обгортають товари в такий вигляд, в якому вони постачаються в торгівлю і продаються, включаються до цієї товарної позиції незалежно від наявності в них зважувальних чи вимірювальних пристроїв. До цієї товарної позиції не включаються пристрої, у першу чергу призначені не для упакування, обгортання і т.п., а для перероблення сировини чи напівфабрикатів у готову продукцію (наприклад, комбіновані агрегати з виробництва і розфасування сигарет).

Так, відповідно до призначення та функцій, які виконує обладнання «Пакувальний пристрій для запечатування та герметизації товарів у лотки - ручний запаювач лотків», це - настільна професійна пакувальна машина, яка призначена для запечатування та герметизації харчових продуктів у пластикові лотки за допомогою пакувальної плівки. Завдяки такій упаковці створюється загальний товарний вигляд продукту, зберігається його зовнішній вигляд, свіжість, аромат і смак, продовжуються терміни зберігання, забезпечуються гігієнічні умови для торгівлі, зберігання й транспортування. Сфера застосування запаювачів лотків харчова промисловість, заклади громадського харчування, супермаркети тощо.

Враховуючи вищевикладене, рішення № BTI-25UA6 про надання зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів від 07.08.2025 року, у якому було визначено, що обладнання для герметизації харчових продуктів (трейсилери FOYER моделей DQ160Е, DQ220Е) необхідно класифікувати як товар запаювач лотків за кодом УКТЗЕД , суд вважає помилковим та звертає увагу на наступне.

Заявлений товар - ручні запаювачі лотків (трейсилери FOYER моделей DQ160Е, DQ220Е), призначені для використання для герметичного пакування харчових продуктів у пластикові лотки шляхом термозапаювання полімерної плівки. Машина не виконує зварювання деталей між собою, не формує швів та не має промислового призначення, характерного для позиції машини 8515.

Класифікація ручних запаювачів лотків (трейсилери FOYER моделей DQ160Е, DQ220Е) за позицією 8515, що визначена Відповідачем по справі не відповідає функціональному призначенню.

Окрім того, до позиції 8515 включаються машини для зварювання термоплавких матеріалів за допомогою нагрівальних елементів. Зварювання за 8515 це технологічний процес з`єднання частин (пластикових, металевих) з утворенням шва. У запаювачах лотків не з`єднуються два елементи конструкції, а утворюється герметичне пакування, що є окремим промисловим процесом пакуванням.

В той же час, до товарної позиції 8422 включаються всі машини для пакування товарів, зокрема ті, що запаковують у полімерну плівку за допомогою електричного нагрівання, включаючи для запечатування та герметизації продуктів плівкою у пластикові лотки. Це охоплює весь перелік пакувальних машин ручних, напівавтоматичних та автоматичних, незалежно від наявності у них ножа для обрізки плівки, функції вакуумування чи наповненням модифікованим газовим середовищем (МГС).

Запаювачі лотків (tray sealers), ідентичні за функціями заявленого товару, класифікуються в країнах ЄС, Китаї, США, Канаді, Японії тощо за кодом 8422 як обладнання для пакування, що також співпадає з кодом на дане обладнання зазначеним у товаросупровідних документах на дану партію товару від наших постачальників 842230 у сертифікаті походження №ССIT444 (Серія № CCPI444) та у експортній декларації №17453591 виданими компетентними органами країни відправлення Китай.

За таких обставин, класифікація ручних запаювачів лотків (трейсилери FOYER моделей DQ160Е, DQ220Е) за позицією 8515, що визначена відповідачем не відповідає функціональному призначенню.

При цьому, наявність нагрівального елемента не є основою для перекваліфікації машини в категорію зварювального обладнання, так як в цьому випадку елементи опору нагрівальні використовуються не для з`єднання деталей, а для запаювання пакувального матеріалу. Що також підтверджується прикінцевими положеннями пояснень до товарної позиції 8515: До цієї товарної позиції не включаються: (а) устаткування для пакування, обладнане електричними зварювальними пристроями (товарна позиція 8422).

З огляду на основне призначення та функціональні характеристики товару (трейсилери FOYER моделей DQ160Е, DQ220Е), вважаємо, що відповідним кодом УКТЗЕД є 842230099 машини та апарати для пакування або обгортання товарів.

Таким чином, на переконання суду, класифікація товару «Пакувальні пристрій для запечатування та герметизації товарів у лотки ручні запаювачі лотків» за кодами УКТЗЕД є коректною та обґрунтованою, натомість оскаржуване рішення Вінницької митниці №BTI-25UA6 про надання зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів від 07.08.2025 року, яким визначено код товару згідно УКТ ЗЕД є протиправним і такими, що підлягають скасуванню.

При цьому судом враховано, що на інші товари з даної партії: напівавтоматичний трейсилер із газонаповненням моделі DQ400Т-Е в кількості дві штуки; напівавтоматичний трейсилер із газонаповненням моделі DQ450Т-Е в кількості дві штуки; автоматичний трейсилер із газонаповненням моделі DQ260Т-Е в кількості дві штуки; автоматичний трейсилер із газонаповненням моделі DQ260Т-Е в кількості чотири штуки; автоматичний трейсилер із газонаповненням моделі DQ260Т-Е в кількості дві штуки; автоматичний трейсилер із газонаповненням моделі DQ370Т-Е в кількості дві штуки, митний орган під час процедури митного оформлення підтвердив правильність класифікації згідно коду УКТ ЗЕД (Митна декларація № 25UA31U5 від 13.08.2025 року),які по суті мають аналогічне функціональне призначення що й ручні трейсилери FOYER моделей DQ160Е, DQ220Е, а саме пакування товарів у лотки, а наявність у них функції наповнення модифікованим газовим середовищем (МГС) впливає тільки на термін зберігання запакованого продукту.

З огляду на викладене, суд вважає, що рішення про визначення коду товару від 07.08.2025 року № ВТІ-25UA6 є необґрунтованим, та таким, що прийнято без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже є неправомірним і підлягає скасуванню.

В той же час, враховуючи висновки зроблені в даній справі, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Вінницьку митницю повторно розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про надання зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів з урахуванням віднесення товару до товарної позиції УКТЗЕД.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Виходячи з викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими і їх необхідно задовольнити у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 3028,00 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією №857 від 10.10.2025 року.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 3028,00 грн. підлягає стягненню з Вінницької митниці за рахунок бюджетних асигнувань.

З приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2500,00 грн. суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що Кодекс адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15.12.2017 року, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями дійсності та співмірності необхідних і достатніх витрат, а також розумності їх розміру.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно з підпунктом 1, 2, 6 частини 1 та частини 2 статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

При цьому, суд зауважує, що при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи у КАС, суд враховує таке.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу суду надано наступні доказ (копії): договір про надання правничої (правової) допомоги від 09.10.2025 року, акт надання послуг №1 від 28.01.2026 року, рахунок на оплату №1 від 28.01.2026 року, платіжна інструкція №98 від 28.01.2026 року.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку, що понесені витрати дійсно пов`язані саме з розглядом даної справи, підтверджені документально, є співмірними зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

Суд також вважає за необхідне врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 04.02.2020 року (№ провадження К/9901/95/200), відповідно до якої (п.23) вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

З огляду на вищевикладене, враховуючи співмірність заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд доходить висновку, що на користь позивача підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, внаслідок якого сталось порушення прав позивача, сума витрат на правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Керуючись ст.ст. 73 - 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про визначення коду товару від 07.08.2025 року № ВТІ-25UA6, видане Вінницькою митницею фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .

Зобов`язати Вінницьку митницю повторно розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про надання рішення щодо зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів Ручного трейсилера моделі DQ160Е та Ручного трейсилера моделі DQ220Е, з урахуванням віднесення товару до товарної позиції УКТЗЕД.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім гривень).

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

Відповідач: Вінницька митниця Державної митної служби України (вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, Вінницька область, 21034, )

Суддя Чернюк Алла Юріївна