Справа № 580/900/26
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2026-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про прийняття позовної заяви до розгляду

та відкриття провадження у адміністративній справі

03 лютого 2026 року справа № 580/900/26
м. Черкаси
Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гаврилюк В.О., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, Черкаська обл., Черкаський р-н, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, далі ГУ ПФУ в Черкаській області, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () від 17 вересня 2025 року № щодо відмови в перерахунку пенсії;

- зобов`язати Відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаський області () здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПІ - НОМЕР_1 ), виключивши періоди заробітної плати за 2000, 2001, 2002, 2004, 2005 та 2009 роки та врахувати періоди заробітної плати за період 2010 та 2011 року;

- зобов`язати Відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2021, 2022 та 2023 роки, починаючи з дати призначення пенсії за віком;

- зобов`язати Відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) до безперервного страхового наступні періоди: з 16.09.1973 року по 23.09.2013 року, 26.11.1975 року, 11.02.1986 року по 02.03.1986 року, 21.08.1987 року по 01.09.1987 року, з 02.09.1993 року по 12.01.1994 року;

- зобов`язати Відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області ) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) страховий стаж за період з 01.01.2004 року по 04.01.2005 рік з 03.08.2009 року по 27.06.2014 рік.

В обґрунтування позовних вимог представниця позивачки зазначила, що відповідач невірно нараховує коефіцієнт заробітної плати, а саме: на даний час враховується заробіток для обчислення пенсії за період з 01.03.1977 по 28.02.1982 року та за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по 20.06.2011 року. Як вбачається із розрахунку заробітної плати від 26.11.2024 року коефіцієнт заробітної плати за 2000, 2001, 2002, 2004, 2005 та 2009 роки є найменшим. А отже дані періоди мають бути виключені із розрахунку. Натомість має бути включений період заробітної плати за 2010 та 2011 роки, оскільки там високий показник коефіцієнту заробітної плати.

Крім того, представниця позивачки вказала, що середньомісячний заробіток для призначення пенсії має братися за 3 попередні календарні роки перед переведенням з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, тобто за 2021, 2022 та 2023 роки в розмірі 13559,41 грн, а не за 2014-2016 роки (3764,40 грн).

Також представниця позивачки зазначила, що до безперервного страхового стажу ГУ ПФУ в Черкаській області не було враховано періоди: з 16.09.1973 року по 23.09.1973 року, 26.11.1975 року, 11.02.1986 року по 02.03.1986 року, 21.08.1977 року по 01.09.1987 року, 6 3 02.09.1993 року по 12.01.1994 року. Окрім цього невірно нарахований стаж: за період з 01.01.2004 року по 04.01.2005 рік. ГУ ПФУ в Черкаській області рахується за цей період 3 місяці та 3 дні. Однак страховий стаж за цей період складає 1 рік 3 дні. За період з 03.08.2009 року по 27.06.2014 рік. ГУ ПФУ в Черкаській області нараховує 4 роки 7 днів, однак стаж за цей період складає 4 роки 11 місяців 24 дні. Оскільки в цей період позивачка мала інвалідність, отримувала пенсію по інвалідності та працювала.

Позивачка звернулась до відповідача із заявою про заявами про перерахунок пенсії та просила: провести перерахунок пенсії з виключенням періодів заробітної плати за 2000, 2001, 2002, 2004, 2005 та 2009 роки та з врахуванням періоду заробітної плати за період 2010 та 2011 року; здійснити перерахунок пенсії виходячи з середньомісячного заробітку за три попередні календарні роки перед переведенням з одного виду пенсії на інший, тобто за 2021, 2022, 2023 роки; зарахувати до безперервного страхового наступні періоди 16.09.1973 року по 23.09.2073 року, 26.11.1975 року, 11.02.1986 року по 02.03 1986 року 21.08.1987 року по 01.09.1987 року, з 02.09.1993 року по 12.01.1994 року; зарахувати страховий стаж 1 рік 3 дні за період з 01.01.2004 року по 04.01.2005 рік та 4 роки 11 місяців 24 дні за період з 03.08.2009 року по 27.06.2014 рік, однак відповідач відмовив у задоволенні заяв.

Рішення відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивачка вважає протиправним, а тому звернулась в суд з цим позовом.

Вказаний спір виник з публічно-правових відносин і відповідно до статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України належить до юрисдикції адміністративних судів та має розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, подана особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність. Підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі відсутні.

Відповідно до частин 1-4, 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, зокрема, щодо 1) прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України Про запобігання корупції займають відповідальне та особливо відповідальне становище; 2) оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію; 3) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; 4) припинення за зверненням суб`єкта владних повноважень юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців у випадках, визначених законом, чи відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; 5) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо в`їзду (виїзду) на тимчасово окуповану територію; 6) оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує: для юридичних осіб - ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 7) стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження; 8) типові справи; 9) оскарження нормативно-правових актів, які відтворюють зміст або прийняті на виконання нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним і нечинним повністю або в окремій його частині; 10) інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження; 11) перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, а також зазначені предмет і підстави адміністративного позову суддя вважає, що справа підлягає розгляду у порядку загального позовного провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 173 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі. Завданням підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Згідно статті 179 Кодексу адміністративного судочинства України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, що розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначається судом з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. Підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 171, 173, 175, 179, 180, 243, 248, 256, 283, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ухвалив:

Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у адміністративній справі.

Здійснити розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії за правилами загального позовного провадження.

Призначити підготовче судове засідання у справі на 26 лютого 2026 року о 10 год. 00 хв. в приміщенні Черкаського окружного адміністративного суду за адресою: м. Черкаси, б-р Шевченка, 117.

Встановити відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали, протягом якого може бути поданий відзив на позовну заяву, що відповідає вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України. До відзиву на позовну заяву мають бути додані докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Попередити відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин спір буде вирішено за наявними матеріалами справи.

Встановити позивачці триденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву, протягом якого може бути подана відповідь на відзив, що відповідає вимогам частин 2-4 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Встановити відповідачеві триденний строк з дня отримання відповіді на відзив, протягом якого можуть бути подані заперечення на відповідь на відзив, що відповідають вимогам частин 2-4 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію у справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud2370/.

В судове засідання викликати осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною 2 статті 131 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобов`язані завчасно повідомити про це суд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК