Справа № 140/6749/25
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року ЛуцькСправа № 140/6749/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправним та скасування рішення від 08.01.2025 про відмову у переведенні на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII), та зобов`язання перевести на інший вид пенсії (на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, за іншим Законом), а саме за Законом № 2262-XII, розмір якої має відповідати 70 % грошового забезпечення (заробітної плати) померлого годувальника ОСОБА_2 , але не менше ніж два визначені законом розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та здійснити відповідний перерахунок із виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії з дня виникнення такого права, а саме з 20.11.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю померлого годувальника ОСОБА_2 . За життя, син позивачки отримав посвідчення № НОМЕР_1 від 30.07.2024 року інваліда 2 групи, який має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни (посвідченням серії НОМЕР_2 ).

Інвалідність ОСОБА_2 було встановлено внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, довічно, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 873612. Таким чином, сину позивачки було призначено пенсію за Законом № 2262-ХІІ з особливим статусом як особі з інвалідністю внаслідок війни.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Причиною смерті в довідці від 22.10.2024 року № 184 вказано ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Після смерті сина позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Волинській області із заявою від 19.11.2024 про призначення їй пенсії у разі втрати годувальника за померлого сина ОСОБА_2 . Відповідно до протоколу за пенсійною справою від 24.12.2024 ОСОБА_1 було призначено пенсію в разі втрати годувальника згідно з Законом № 2262-ХІІ з 20.11.2024; розмір призначеної пенсії становив 70 % грошового забезпечення померлого сина (особи з інвалідністю внаслідок війни) на 1 утриманця в сумі 15988,99 грн; загальний розмір призначеної позивачці пенсії становив - 15988,99 грн довічно. 19.12.2024 був сформований пенсійний лист № та відправлений в 50046 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Проте, 08.01.2025 на адресу позивачки надійшов лист від ГУ ПФУ у Волинській області № 0300-0308-8/1277, зі змісту якого вбачається, що за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 встановлено, що розмір пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 2262-ХІІ за померлого сина, ОСОБА_2 , становить 6852,43 грн (30% грошового забезпечення померлого сина (особи з інвалідністю внаслідок війни) на 1 утриманця). Оскільки, розмір отриманої пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) більший, то перевід на пенсію в разі втрати годувальника недоцільний. Позивачці рекомендовано повторно звернутися до органів ПФУ за наявності висновку військово-лікарської комісії про причинний зв`язок смерті померлого годувальника із захистом Батьківщини. З січня 2025 року продовжено виплату пенсії у раніше встановленому розмірі.

Тобто, позивачці фактично відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника - померлого сина, ОСОБА_2 у розмірі 70 % грошового забезпечення померлого (особи з інвалідністю внаслідок війни) на 1 утриманця в сумі 15988,99 грн через відсутність висновку військово-лікарської комісії про причинний зв`язок смерті померлого годувальника із захистом Батьківщини.

Позивач не погоджується із таким рішенням відповідача та вказує, що призначаючи позивачці пенсію в разі втрати годувальника (за померлим сином) за Законом № 2262-ХІІ, у пенсійного органу не виникло спору щодо права позивачки на отримання пенсії в разі втрати годувальника за цим Законом. Проте, розмір пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 2262-ХІІ за померлого сина, ОСОБА_2 , пенсійним органом нараховано (перераховано) в сумі 6852,43 грн (30% грошового забезпечення померлого сина (особи з інвалідністю внаслідок війни) на 1 утриманця).

Відповідач не врахував, що годувальник отримував пенсію по інвалідності, призначену за Законом № 2262-XII, та помер в період одержання такої пенсії, тож при визначенні права на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника необхідно було керуватися нормами Закону №2262-XII. Під час прийняття рішення відповідач не врахував останній абзац пункту а) статті 36 Закону № 2262-ХІІ, згідно з яким пенсія в разі втрати годувальника обчислюється у розмірі 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника членам сімей померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків, незалежно від причини смерті годувальника.

Виходячи із вказаного, для призначення пенсії в разі втрати годувальника членам сімей померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, якому вже була призначена пенсія відповідно до Закону № 2262-ХІІ немає необхідності надання витягу, що підтверджує причинний зв`язок захворювання і смерті із захистом Батьківщини, оскільки пенсія таким особам призначається незалежно від причини смерті у розмірі 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 27).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а. с. 47-51) відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що позивач ні до заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника, ні до матеріалів позовної заяви не надала документи про обставини загибелі чи смерті годувальника внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби), тому підстав для обчислення розміру пенсії у розмірі 70 відсотків грошового забезпечення померлого годувальника ОСОБА_2 не має.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області, одержує пенсію у разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_3 відповідно до Закону № 1058-IV з 19.09.2001, про що зазначено у заявах по суті справи.

Позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який був особою з ІІ групою інвалідності внаслідок війни, отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 2262-ХІІ, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а. с. 16), свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а. с. 17), посвідченням серії НОМЕР_2 (а. с. 20), довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААГ № 873612 (а. с. 19), витягом з пенсійної справи (Міноборони) (а. с. 27).

19.11.2025 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення та перерахунок пенсії у разі втрати годувальника за померлого сина ОСОБА_2 відповідно до Закону № 2262-ХІІ (а. с. 26).

Листом від 08.01.2025 № 0300-0308-8/1277, у відповідь на заяву від 19.11.2025 (вх. від 20.11.2025 № 10808/02-16) про перевід на пенсію в разі втрати годувальника, відповідач повідомив позивача, що розмір пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 2262-ХІІ за померлого сина ОСОБА_2 становить 6852,43 грн. Враховуючи те, що розмір отримуваної пенсії (10788,02 грн) згідно із Законом № 1058-IV більший, то перевід на пенсію в разі втрати годувальника на даний час недоцільний. Також зазначено, що за наявності висновку ВЛК про причинний зв`язок смерті померлого годувальника із захистом Батьківщини, рекомендовано повторно звернутися до органів ПФУ для вивчення питання доцільності переходу на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ. З січня 2025 року продовжиться виплата пенсії у раніше встановленому розмірі (а. с. 28).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Преамбулою Закону № 2262-ХІІ визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно із частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності. Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до частини п`ятої статті 2 цього ж Закону військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії в разі втрати годувальника призначаються незалежно від тривалості служби.

За приписами статті 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Статтею 18 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Згідно із статтею 20 Закону № 2262-ХІІ залежно від причини інвалідності особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом поділяються на такі категорії:

а) особи з інвалідністю внаслідок війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

б) інші особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.

Відповідно до статті 29 Закону № 2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

За приписами частин першої, другої, четвертої статті 30 цього ж Закону право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю. Відповідне зниження пенсійного віку жінкам, установлене абзацом першим цього пункту, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року; г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює. Дружина (чоловік) годувальника, померлого внаслідок причин, зазначених у пунктів «а» статті 20 цього Закону, має право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до пункту «д» частини четвертої цієї статті незалежно від того, працює (проходить військову службу) вона (він) чи ні.

Згідно із частинами першою, другою статті 31 Закону № 2262-ХІІ члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Статтею 36 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах:

а) членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, а саме батькам (одному з батьків), дружині (чоловікові), іншому непрацездатному члену сім`ї загиблого (померлого) годувальника, якщо право на пенсію має один непрацездатний член сім`ї, - у розмірі 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї; якщо право на пенсію мають два і більше непрацездатних членів сім`ї (крім батьків, дружини (чоловіка) - у розмірі 50 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї. У таких самих розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків;

б) сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї.

Відповідно до статті 37 Закону № 2262-ХІІ пенсія в разі втрати годувальника (або частина спільної пенсії кожного непрацездатного члена сім`ї), що призначається членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, з розрахунку на кожного непрацездатного члена сім`ї не може бути меншою ніж два визначені законом розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

За приписами частини першої статті 45 Закону № 2262-ХІІ сім`ям пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж грошового забезпечення (заробітку), з якого було обчислено пенсію годувальникові.

Згідно з частиною другою статті 50 Закону № 2262-ХІІ членам сімей осіб з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та пенсіонерів з їх числа, які набули право на пенсію після смерті годувальника, - з дня виникнення права на пенсію, а батькам або дружині (чоловікові), які набули право на пенсію у разі втрати годувальника, - з дня звернення за пенсією.

Пунктом 3 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402 (зі змінами; далі Порядок № 3-1), визначено, що заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого годувальника, який отримував пенсію відповідно до Закону, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії (додаток 1 до цього Порядку)), припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (заява про виплату пенсії (додаток 2 до цього Порядку)), заява про працевлаштування (звільнення) (початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняття (звільнення) на (зі) службу (служби) (додаток 3 до цього Порядку), заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4 до цього Порядку), заява про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 5 до цього Порядку), заява про виплату допомоги на поховання (додаток 6 до цього Порядку) подається заявником до органу, що призначає пенсію.

Відповідно до пункту 11 розділу І Порядку № 3-1 днем звернення за призначенням пенсії є день подання до органу, що призначає пенсію, заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення уповноваженим органом (структурним підрозділом).

Згідно із пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 3-1 до заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника додаються такі документи:

1) подання про призначення пенсії, підготовлене уповноваженим органом (структурним підрозділом) (якщо пенсія померлому годувальнику органом, що призначає пенсію, не призначалась);

2) витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю/ з визнанням судом безвісно відсутнім (якщо годувальник помер (загинув) / пропав безвісти у період проходження служби) або його копія;

3) свідоцтво про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим;

4) документи, що засвідчують родинні відносини непрацездатних членів сім`ї з померлим годувальником, які передбачені пунктом 12 цього розділу;

5) документи про перебування непрацездатних членів сім`ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника (крім непрацездатних дітей; непрацездатних батьків і дружини (чоловіка) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби), які передбачені пунктом 13 цього розділу;

6) документи померлого годувальника, які передбачені підпунктом 4 пункту 2 цього розділу;

7) документи, що підтверджують право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, які передбачені підпунктами 5-7 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (для призначення пенсії непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у пункті «в» статті 30 Закону);

8) документи про обставини загибелі чи смерті годувальника внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби) (висновок військово-лікарської комісії, витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю / визнанням судом безвісно відсутнім або його копія) (для призначення пенсії непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у пункті «в» статті 30 Закону);

9) документи, що підтверджують право на встановлення надбавок, підвищень та інших доплат (за наявності), які передбачені пунктом 4 цього розділу.

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду МСЕК непрацездатних членів сім`ї, які досягли 18-річного віку та яким право на пенсію в разі втрати годувальника надається внаслідок їх інвалідності.

Для призначення пенсії в разі втрати годувальника непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у пункті «а» статті 30 Закону, додатково подаються такі документи:

висновок МСЕК про час настання інвалідності (для призначення пенсії дитині годувальника, яка досягла 18-річного віку та якій право на пенсію в разі втрати годувальника надається внаслідок її інвалідності);

свідоцтво про смерть батьків або інші документи, що підтверджують відсутність батьків (для призначення пенсії братам, сестрам, онукам);

довідка про те, що пасинок або падчерка не одержують аліментів від батьків;

довідки закладів освіти про навчання, в тому числі за кордоном, членів сім`ї за денною формою (для призначення пенсії особам, зазначеним у частині шостій статті 30 Закону);

довідка закладу освіти про перебування на повному державному утриманні (якщо в закладі освіти передбачено таке утримання).

Для призначення пенсії в разі втрати годувальника особам, зазначеним у пункті «д» статті 30 Закону, додатково подаються:

документи про те, що дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності зайняті доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8-річного віку (свідоцтво про народження дитини, документи, що підтверджують родинні стосунки, рішення органу опіки та піклування про встановлення опіки або рішення суду інше);

документи, які підтверджують, що особа не працює (не проводить діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), не проходить службу (крім дружини (чоловіка) годувальника, померлого внаслідок причин, зазначених у пункті «а» статті 20 цього Закону), які передбачені пунктом 6 цього розділу.

Пунктом 6 розділу IV Порядку № 3-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається органом, що призначає пенсію за місцем фактичного проживання особи, не пізніше 10 днів з дня надходження заяви. Рішення за результатами розгляду заяви засвідчується підписом керівника органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в пенсійній справі. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 5 днів з дня прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії видає або направляє особі повідомлення із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

З листа ГУ ПФУ у Волинській області від 08.01.2025 № 0300-0308-8/1277 (а. с. 28) видно, що позивачу фактично відмовлено у призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 2262-ХІІ у розмірі 70 процентів грошового забезпечення померлого годувальника ОСОБА_2 . При цьому, відповідач не заперечує право позивача на призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 2262-ХІІ у розмірі 30 процентів заробітку годувальника, та оскільки розмір пенсії в разі втрати годувальника за померлого сина ОСОБА_2 буде становити 6852,43 грн, що є меншим за розмір поточної пенсії позивача (10788,02 грн), тому перехід на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 2262-ХІІ є недоцільним.

Суд не погоджується із такою позицією пенсійного органу та зазначає, що відповідач не врахував, що померлий годувальник отримував пенсію по інвалідності внаслідок війни, призначену за Законом № 2262-XII, тому при визначенні права позивачки на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника необхідно було керуватися нормами Закону №2262-XII.

Відповідач також не врахував останнє речення пункту «а» статті 36 Закону № 2262-ХІІ, відповідно до якого у таких самих розмірах (тобто, у розмірі 70 процентів грошового забезпечення померлого годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї), незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що для призначення їй пенсії в разі втрати годувальника як члену сім`ї померлої особи з інвалідністю внаслідок війни, якому вже була призначена пенсія відповідно до Закону № 2262-ХІІ, немає необхідності подавати документ про причинний зв`язок смерті годувальника із захистом Батьківщини чи документ про обставини смерті годувальника, оскільки позивач має право на призначення пенсії незалежно від причини смерті у розмірі 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач протиправно відмовив у переведенні позивача на пенсію в разі втрати годувальника за Законом № 2262-ХІІ, тому відповідно до наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, враховуючи також, що окремого рішення про відмову у переведенні на пенсію в разі втрати годувальника відповідача не приймав, позовні вимоги належить задовольнити у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправними дій ГУ ПФУ щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію в разі втрати годувальника за Законом № 2262-XII, та зобов`язання відповідача здійснити з 20.11.2024 (з дня звернення за пенсією) переведення позивача на інший вид пенсії - на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за Законом № 2262-XII, у розмірі 70 процентів грошового забезпечення померлого годувальника ОСОБА_2 , але не менше ніж два визначені законом розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 968,96 грн, що був сплачений квитанцією від 18.06.2025 за подання позовної заяви в електронній формі (а. с. 9).

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію в разі втрати годувальника за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Київський м-н, 6, м. Луцьк, Волинська обл., 43027, ) здійснити з 20.11.2024 переведення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на інший вид пенсії - на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII, у розмірі 70 процентів грошового забезпечення померлого годувальника ОСОБА_2 , але не менше ніж два визначені законом розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, здійснити з 20.11.2024 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Київський м-н, 6, м. Луцьк, Волинська обл., 43027, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір в розмірі 968 гривень 96 копійок (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх