Справа № 240/3245/26
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2026-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

03 лютого 2026 року м. Житомир справа № 240/3245/26

категорія 106030000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Приходько О.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання винести новий наказ,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, в якій позивач просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Управління МВС України на Південно-Західній залізниці від 28 жовтня 2025 року № 3 о/с, яким поновлено позивача на посаді начальника лінійного відділення на станції Бердичів лінійного відділу на станції Козятин Управління МВС України на Південно-Західній залізниці;

- зобов`язати винести новий наказ, яким поновити на посаді, рівнозначній посаді начальника лінійного відділення на станції Бердичів лінійного відділу на станції Козятин Управління МВС України на Південно-Західній залізниці, в системі МВС України, а саме Національної поліції України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням суду у справі № 0670/2827/12 його поновлено на посаді начальника лінійного відділення на станції Бердичів лінійного відділу на станції Козятин Управління МВС України на Південно-Західній залізниці, однак відповідний наказ Управління МВС України на Південно-Західній залізниці від 28 жовтня 2025 року № 3 о/ про поновлення його на посаді позивач вважає незаконним, оскільки Управління МВС України на Південно-Західній залізниці ліквідоване і припинило свою діяльність, а спірний наказ про поновлення виносив голова ліквідаційної комісії на поновлення в установі, якої не існує. Позивач стверджує, що саме Національна поліція України є правонаступником Управління МВС України на Південно-Західній залізниці, а тому, як доводить позивач, поновлення на роботі мало б відбуватись у структурі МВС, зокрема Національної поліції України, як правонаступника Управління МВС України на Південно-Західній залізниці.

Пунктом 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року у справі №1-7/2013 звернув увагу, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Проаналізувавши доводи позивача суд зазначає, що заявлені позовні вимоги скеровано на виконання судового рішення у справі № 0670/2827/12 в частині поновлення позивача на посаді, як вимагає позивач, у органах Національної поліції України, як правонаступника Управління МВС України на Південно-Західній залізниці.

Так, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року у справі № 0670/2827/12, яке набрало законної сили з 24 серпня 2024 року, позов ОСОБА_1 задоволено:

визнано протиправними та скасовано накази Управління МВС України на Південно-Західній залізниці від 30 березня 2012 року № 66 о/с "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Управління" та від 10 квітня 2012 року № 75 о/с "По особовому складу" в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника лінійного відділення на станції Бердичів лінійного відділу на станції Козятин Управління МВС України на Південно-Західній залізниці з 11 квітня 2012 року;

стягнуто з Управління МВС України на Південно-Західній залізниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 квітня 2012 року по день ухвалення судового рішення в сумі 747159,48 грн.

Саме на виконання цього судового рішення наказом Управління МВС України на Південно-Західній залізниці (по особовому складу) від 28 жовтня 2025 року № 3 о/с поновлено ОСОБА_1 й саме на тій посаді, яку вказано у резолютивній частині рішення суду - на посаді начальника лінійного відділення на станції Бердичів лінійного відділу на станції Козятин Управління МВС України на Південно-Західній залізниці.

Так, ухвалюючи рішення у справі № 0670/2827/12 суд виходив з того, що "у випадку незаконного звільнення працівника, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його незаконно звільнено.

Виходячи з того, що позивача звільнено зі служби протиправно, суд вважає, що існують достатні підстави для його поновлення на посаді начальника лінійного відділення на станції Бердичів лінійного відділу на станції Козятин Управління МВС України на Південно-Західній залізниці з 11 квітня 2012 року".

Тож зміст заявленого позову скеровано на спосіб виконання судового рішення у справі № 0670/2827/12 та спрямовано на зміну визначеного судом місця (органу), про поновлення на посаді у якому ухвалено рішення на користь позивача.

Натомість питання визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративному судочинстві врегульовано положеннями статті 383 КАС України.

Так, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (частина перша статті 383 КАС України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а викладено правовий висновок, відповідно до якого не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу, що положення статей 382 та 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Такий же підхід є застосовним і у разі неналежного виконання судового рішення.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (стаття 382), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом також у постанові від 14 листопада 2024 року у справі № 560/8301/22.

Суд зазначає, що реалізація права на суд залежить як від інституційних та організаційних чинників, так і від особливостей здійснення окремих судових процедур.

Оскільки позивач у поданому позові у цій справі фактично повертається до питання його поновлення на роботі , що постало на вирішення у межах трудового спору (публічно-правового характеру з огляду на місце служби позивача) та отримало вирішення судом, заявлений у цій справі позов фактично зумовлює перевірку належності виконання рішення суду в іншій справі, що набрало законної сили, а зміст висунутих позивачем вимог спонукає суб`єкта владних повноважень-відповідача (при цьому у прохальній частині цього позову позивач не вказує якого саме) до вчинення дій, спрямованих на виконання судового рішення у іншій справі, тож не свідчить про виникнення нового адміністративного спору. Поданий позов фактично спрямований на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року у справі № 0670/2827/12, адже позивач стверджує, що його слід було поновити не в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці, яке ліквідоване, а в органі Національної поліції України у порядку правонаступництва, що спонукає адміністративний суд вдатися до перевірки належності виконання відповідачем судового рішення у справі № 0670/2827/12.

Разом з тим, спірні правовідносини у справі № 0670/2827/12, у тому числі з визначенням зобов`язаного суб`єкта щодо поновлення на роботі ОСОБА_1 , як і конкретної посади - "на посаді, з якої його незаконно звільнено", про що виснував суд у межах судової справи № 0670/2827/12, вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення. Й суд, у межах ініційованого окремого (нового) судового провадження, не вправі втручатись й вирішувати питання виконання такого судового рішення, у тому числі змінювати / встановлювати його порядок та спосіб.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання чи неналежного виконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження; як і не вправі суд заново вирішувати вимоги позивача щодо його поновлення на посаді, які вже отримали юридичну оцінку та вирішення судом.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а, від 06 лютого 2019 року у справі № 816/2016/17.

Отже, зобов`язання до виконання судового рішення вчиненням дій, спрямованих на виконання судового рішення у певний спосіб чи порядку, не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Підсумовуючи суд звертає увагу позивача, що спірні позовні вимоги у цій справі не можуть бути розглянуті як за правилами адміністративного судочинства так і не підлягають розгляду в судовому порядку в цілому (аналогічний підхід неодноразово застосовано Верховним Судом, зокрема у постановах від 16 грудня 2021 року у справі № 170/167/17, від 31 січня 2022 року у справі № 400/822/20, від 30 червня 2022 року у справі № 818/1346/16, від 18 січня 2024 року у справі № 160/2888/23 та інших), а поновлення позивача на посаді за судовим рішенням лежить у площині виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Керуючись статтями 170, 171, 243, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання винести новий наказ.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду у строк та в порядку, встановлені статтями 293-297 КАС України.

Суддя О.Г. Приходько