Справа № 120/18252/25
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2026-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

03 лютого 2026 р. Справа № 120/18252/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження у справі за позовом Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

31.12.2025 року Державне підприємство "Адміністрація річкових портів" звернулося в суд з адміністративним позовом до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправною відмовою відповідача, викладеною у листі від 29.09.2025 року №15970/04-2/15-25 в частині відмови державному підприємству «Адміністрація річкових портів», у внесенні відомостей до Реєстру об`єктів інфраструктури внутрішнього водного транспорту щодо річкового порту/термінала (Гідротехнічна споруда: Якірна стоянка "24-03", інв. №10505, що розташована за адресою: Чернівецька область, Дністровський район, Кельменецька територіальна громада, с. Дністрівка).

Ухвалою суду від 12.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до ст. 262 КАС України. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

29.01.2026 року представник відповідача подав відзив, в якому заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Крім цього, просить розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Обґрунтовуючи подане клопотання представник відповідача посилаючись на положення статей 44, 257, 262 КАС України вказав, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі вимагає розгляду справи у порядку загального позовного провадження, а тому для повного та всебічного встановлення обставин справи, розгляд даної справи необхідно здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Також у даному клопотанні представник відповідача просить суд у разі відмови у задоволенні клопотання щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження, постановити ухвалу про розгляд справи №120/18252/25 в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із викликом сторін.

Вирішуючи клопотання представника відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1, 2, 3 статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною 4 статті 12 КАС України встановлено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом (частина 5 статті 12 КАС України).

Частиною 6 статті 12 КАС України визначено перелік категорій справ незначної складності для цілей Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас суд зауважує, що такий перелік не є вичерпним і в силу вимог пункту 10 частини 6 статті 12 КАС України справами незначної складності є також справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Перелік цих справ відповідає справам, визначеним у пунктах 1-4 частини 4 статті 12 КАС України.

Обґрунтовуючи необхідність розгляду даної адміністративної справи за правилами загального позовного провадження та з викликом сторін представник відповідача вказує, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі вимагає розгляду справи у порядку загального позовного провадження, для повного і всебічного встановлення обставин справи.

В той же час, суд враховує, що дана справа виходячи зі свого предмету не відноситься до тих категорій справ, перелік яких наведено у частині 4 статті 12 КАС України, та які належить розглядати виключно за правилами загального позовного провадження. Отже, підстави для переходу до розгляду цієї справи в загальному позовному провадженні відсутні.

Щодо розгляду справи в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, то суд зазначає наступне.

Особливості розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження встановлені статтею 262 КАС України.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно частини 6 статті 262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Аналіз зазначених положень КАС України дає підстави вважати, що прийняття рішення про призначення судового засідання з викликом (повідомленням) сторін є правом суду. Вказана норма не встановлює обов`язкового прийняття рішення про призначення судового засідання з викликом (повідомленням) сторін у разі наявності про це відповідного клопотання сторони

В поданому клопотанні представник відповідача зауважує, що перевірка всіх обставин в цій справі як і дослідження наданих додаткових доказів вимагає проведення судових засідань з повідомленням (викликом) сторін з метою надання обґрунтовних пояснень по суті спору.

При цьому, суд зауважує, що відповідач має право навести свої пояснення у заявах по суті справи та подавати до суду будь-які інші письмові пояснення та докази на спростування доводів позивача.

Разом з тим, обсяг наданих сторонами доказів не є значним або ж таким, який вимагає заслуховування усних пояснень сторін при їх дослідженні.

Так,відповідно до частини 1, 3 статті 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, спрощене позовне провадження є однією із форм адміністративного судочинства, встановленою законом. Відтак, розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в жодному разі не порушує права сторін на справедливий судовий розгляд.

Суд враховує, що за частиною 1 статті 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до частини 8 статті 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Отже, розгляд судом адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін дає можливість учасникам справи сповна реалізувати свої процесуальні права, визначені, зокрема, у статтях 44, 47 КАС України. При цьому, сторони перебувають в однаковому процесуальному становищі щодо можливості реалізації таких прав.

Крім цього, саме лише бажання сторони у справі викласти свої аргументи під час публічних слухань, а не в письмових заявах, не зумовлюють необхідність призначення справи до розгляду в судовому засіданні з викликом її учасників.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "Varela Assalino contre le Portugal", заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

В даному випадку суд враховує, що стороною відповідача не наведено переконливих аргументів на користь того, що дослідження усіх обставин справи та прийняття судом законного та обґрунтованого рішення не можливе без проведення судового засідання.

З огляду на викладене та беручи до уваги необґрунтованість заявленого клопотання, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Керуючись ст.ст. 12, 248, 256, 257, 260, 262 КАС України, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Дончик Віталій Володимирович