Справа № 370/3627/25
Суддя: Білоцька Л. В.
Дата ухвалення: 2026-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2026 р. Справа № 370/3627/25

Провадження № 2-а/370/29/25

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Білоцької Л.В., із секретарем Хоменко О.В., розглянувши у судовому засіданні у залі суду у с-щі Макарів Київської області справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Макарівського районного суду Київської області із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Обґрунтовуючи пред`явлений позов, позивач вказав, що постановою інспектора УПП в м. Києві від 05.11.2025 року серії ЕНА № 06091068 його, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 1700,00 грн. Відповідно до постанови, він, ОСОБА_1 , о 15:04 05.11.2025 р. перебуваючи за кермом автомобіля Mercedes-Benz E 250 D днз НОМЕР_1 , керуючи ТЗ в населеному пункті рухався зі швидкістю 105 км/год, при дозволеній швидкості не більше 50 км/год, чим перевищив встановлене обмеження понад 50 км/год. Швидкість вимірювалася приладом TruCam2 TC008390.

Дії інспектора вважає протиправними, а постанову незаконною, як таку, що винесена з грубим порушенням.

Щодо підстав для скасування оскаржуваної постанови позивач вказав наступне.

Позивач вважає, що вимірювання швидкості приладом TruCam2 ТС008390 здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме у матеріалах справи відсутні докази того, що прилад яким вимірювалася швидкість пройшов державну повірку та має відповідний сертифікат дійсності на момент фіксації порушення.

Відсутня фіксація водія в момент вчинення адміністративного правопорушення, тобто не можна стверджувати, що саме він керував транспортним засобом.

Крім того, ознайомитися з доказами правопорушення йому не дали, справа по суті не розглядалася, процедура розгляду справи не дотримана. Поліцейські зробили його винним без розгляду будь-яких матеріалів. Право на юридичну допомогу, подання клопотань, і т.д було порушено.

Також посилався на те, що відповідно до приписів ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що п рилад TruCam2 при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками поліцейського, а повинен бути стаціонарно вмонтованим.

Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70).

Тому позивач просив: скасувати постанову серії ЕНА № 6091068 від 05.11.2025 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою суду від 03.12.2025 р. адміністративний позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, яке призначено на 12.12.2025 р. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позов відповідно до ст. 162 КАС України.

У судове засідання 12.12.2025 р. належним чином повідомлені учасники справи не з`явилися.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив, в якому вказав, що викладені в позові твердження позивача вважає хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного.

Відповідач вказує, що відповідно до сертифікату перевірки типу вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM II LTI 20/20, прилад відповідає типу засобів вимірювальної техніки застосовним вимогам Технічного регламенту. Даний сертифікат діючий до 26.12.2028.

Можливість використання виробу «TruCAM II LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24.12.2020 року № 04/05/02-3560 та від 24.12.2020 року № 04/05/02-3561 в яких зазначено про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Розглядаючи дану адміністративну справу, Інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Інспектор мав право здійснювати фіксацію порушення швидкісного режиму приладом TruCAM тримаючи його в руках.

Інспектор в ході розгляду справи не перешкоджав позивачу реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі.

Твердження позивача про те, що інспектором не було встановлено особу водія, а тому він не міг стверджувати, що саме позивач здійснив адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП, спростовується долученим до відзиву відеозаписом з нагрудного відеореєстратора інспектора, де водій вказує адресу свого проживання, яка також зазначена ним у позовній заяві.

Тому відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено наступне.

Постановою інспектора УПП в м. Києві від 05.11.2025 року серії ЕНА № 06091068 ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 1700,00 грн., згідно якої ОСОБА_1 , о 15:04 05.11.2025 р. перебуваючи за кермом автомобіля Mercedes-Benz E 250 D днз НОМЕР_1 , керуючи ТЗ в населеному пункті рухався зі швидкістю 105 км/год, при дозволеній швидкості не більше 50 км/год, чим перевищив встановлене обмеження понад 50 км/год. Швидкість вимірювалася приладом TruCam2 TC008390.

Вирішуючи вимоги за даним адміністративним позовом, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, оцінюючи оскаржувану постанову відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, стаття 127-3, частини перша і друга статті 127-4, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 року № 1395 (далі Інструкція) розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до статей 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Як передбачено ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Щодо доводів позивача про те, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, суд зазначає про таке.

Згідно з ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Отже, положеннями ст. ст. 31, 40 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено можливість використання поліцією застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

При цьому, статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» не містить положень щодо виключної можливості використання поліцією лише змонтованих технічних приладів.

Матеріалами справи встановлено, що оскаржуване порушення позивачем швидкості зафіксовано за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер TC008390).

Відповідно до посібника користувача вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTІ 20/20 TruCam ІІ призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному або автоматичному режимах. Вимірювач відноситься до мобільних або ручних (залежно від ступеню участі оператора у процесі роботи вимірювача) дистанційних приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху.

За змістом листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 № 22-38/49 лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів (ТЗ), тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі. В автоматичному режимі без участі оператора забезпечується циклічне виконання послідовності дій: вибір цільового ТЗ, вимірювання швидкості руху ТЗ, документування результатів вимірювання та фотофіксація належної до цих результатів дорожньої ситуації. Алгоритми обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювань швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному так і в автоматичному режимах: ± 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год, ± 1 % в діапазоні від 201 до 320 км/год.

Відтак, посилання позивача на неправомірність застосування працівником поліції вимірювача TruCam в ручному режимі судом, є безпідставними.

Щодо доводів позивача щодо можливості здійснювати вимірювання швидкості приладом TruCam лише у випадку, коли прилад пройшов державну повірку та має відповідний сертифікат дійсності на момент порушення.

Заперечуючи викладені позивачем обставини у позові відповідач додав до відзиву на підтвердження своїх посилань копії наступних документів: відео TruCam ТС008390 днз НОМЕР_1 ; відеозапис з нагрудної камери працівника поліції; Лист ДУ Центр інфрастурктури та технологій МВС України; Експетрні висновки; Сертифікат перевірки приладу TruCam II LTI 20/20; Сертифікат відповідності приладу TruCam II LTI 20/20; Лист-роз`яснення Укрметртестстандарт від 21.12.2020; Лист Укрметртестстандарт від 01.10.2019; Лист Департаменту захисту інформації; Посібник користувача приладу TruCam II LTI 20/20; фото з фіксацією транспортного засобу позивача.

Відтак, відповідачем були надані до суду докази відповідності приладу, яким згідно оскаржуваної постанови були зафіксоване оскаржуване порушення.

Щодо доводів про відсутність фіксації водія в момент вчинення адміністративного правопорушення, тобто не встановлення уповноваженою особою, що саме він кермував транспортним засобом, суд зауважує, що такі доводи судом відхиляються, оскільки спростовуються відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції.

Щодо доводів позивача про недотримання уповноваженою особою процедури розгляду справи: ненадання доказів, відсутність розгляду справи по суті, порушення права на захист, подання клопотань, суд зазначає, що в даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Відтак, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП України, не здійснювалося. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення. При цьому, позивач реалізував своє право на захист, звернувшись з даним адміністративним позовом до суду.

Щодо доводів позивача про те, що контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації, суд зауважує, що встановлення такого дорожнього знаку перед використанням радарів має рекомендаційний характер і законодавством не передбачено обов`язковість їх встановлення.

Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи додано фото- і відео- запис приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер TC008390), де зафіксовано, що автомобіль позивача марки Mercedes-Benz E 250 D днз НОМЕР_1 05.11.2025 р. о 15:04 рухався зі швидкістю 105 км/год. Локація: Столичне шосе. Ліміт швидкості: 50 км/г.

Суд зауважує, хоча суду і не надано ані позивачем ані відповідачем копї оскаржуваної постанови, однак про невідповідність постанови по справі про адміністративне вимогам чинного законодавства позивачем не зазначається. При цьому, надані відповідачем докази підтверджують факт порушення, дату та час вчинення порушення, транспортний засіб, склад порушення та результати фіксації транспортного засобу.

При цьому, факт перевищення швидкості позивачем фактично не заперечується.

Тож, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП, а надані докази в сукупності підтверджують законності та обґрунтованості винесеної оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач довів правомірність своїх дій в частині притягнення позивача до відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 293 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.02.2026 р.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Департамент патрульної поліції: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, .

Суддя Л.В. Білоцька