Справа № 520/22080/25
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 лютого 2026 року № 520/22080/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров?я, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168 за періоди з 27.06.2023 по 07.07.2023, з 28.02.2024 по 15.03.2024, з 11.12.2024 по 07.01.2025 у розмірі по 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. за кожен місяць перебування на стаціонарному лікуванні;

- зобов?язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168, за періоди з 27.06.2023 по 07.07.2023, з 28.02.2024 по 15.03.2024, з 11.12.2024 по 07.01.2025 у розмірі по 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. за кожен місяць перебування на стаціонарному лікуванні, в загальній сумі 600 000 (шістсот тисяч) грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати грошового забезпечення у вигляді додаткової винагороди в розмірі 100000 грн., передбаченої п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період перебування його на стаціонарному лікуванні, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 21.08.2025 позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2025 апеляційну скаргу позивача задоволено, ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2025 про повернення позовної заяви - скасовано, справу направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 27.10.2025 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Представником військової частини НОМЕР_2 до суду подано відзив в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки позивач звернувся до суду без дотримання процесуальних строків передбачених КАС України та КЗпП України, а також не вбачає підстав для нарахування позивачу за спірні періоди додаткової винагороди, оскільки позивач перебував на лікуванні не безперервно.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив таке.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу з 02.06.2023 до 21.02.2025 у складі військової частини НОМЕР_2 , на підставі наказу командира військової частини №55 від 21.02.2025 вибув до іншого військового формування для подальшого проходження військової служби.

У відповідь на адвокатський запит, військовою частиною НОМЕР_2 направлено копію наказу про виключення зі складу військової частини, а також довідку від17.05.2025 №26/1/3366 про нараховане грошове забезпечення за період з 26.06.2023 до 21.02.2025.

Позивач, вважаючи, що йому не було виплачено додаткову грошову винагороду, у збільшеному до 100000 грн розмірі, за період перебування на стаціонарному лікуванні, звернувся до суду із позовом.

Суд розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, виходив з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. (ч. 1 ст. 3 Закону № 2232-XII).

В силу ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991р. (з наступними змінами та доповненнями, далі Закон № 2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Положеннями п. 1 ст. 9 Закону № 2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до п. 2,3 цієї ж статті Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" (далі - Постанова КМУ № 168).

Відповідно до положень Постанови КМУ №168 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Суд зазначає, що протягом спірних періодів, до Постанови КМУ №168 вносились зміни, разом з тим, відповідне положення постанови було викладене у вищезазначеній редакції.

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядок № 260 (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Відповідно до пункту 10 розділу XXXIV Порядок № 260, у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Як вбачається з довідки про обставини травми від 30.06.2023 №23/3223 виданої військовою частиною НОМЕР_2 , позивач отримав 26.06.2023 поранення пов`язане виконанням обов`язків військової служби, отримане під час захисту Батьківщини, в зоні ведення бойових дій в н.п Веселе Бахмутського району Донецької області. Причина отримання травми є обстріл з боку збройних сил російської федерації. Довідка видана на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 28.06.2023, що також підтверджується довідкою гарнізонної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_4 від 21.07.2023 №6474 та від 01.11.2024 №9551 та довідки військо-лікарської комісії військової частини НОМЕР_5 від 13.02.2025 року.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затвердженого Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), Бахмутський район Донецької області віднесено до територій активних бойових дій.

Позивач з 27.06.2023 по 07.07.2023 перебував на стаціонарному лікуванні Комунальному некомерційному підприємстві Міська клінічна лікарня № 30 Харківської міської ради, що підтверджується випискою №4412 з медичної картки стаціонарного хворого.

З 28.02.2024 до 15.03.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні отриманої 26.06.2023 травми у Державній установі «Інституті невралгії психіатрії та наркології», що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №90.

Також з 11.12.2024 до 07.01.2025 позивач перебував на лікуванні в Державній установі «Інституті невралгії, психіатрії та наркології ім. П.В. Волошина НАМНУ» у зв`язку з акубаротравмою отриманою 26.06.2023 з розривом барабанної перетинки та посттравматичною хронічною сенсоневральною приглухуватістю, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого.

Суд зазначає, що положення норм Постанови №168 дають підстави для висновку про встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Суд також зазначає, що додаткова винагорода у такому випадку виплачується саме за період перебування військовослужбовця на на стаціонарному лікуванні, виходячи з пропорційного розрахунку часу знаходження військовослужбовця на такому лікуванні.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач мав право на отримання у періоди з 27.06.2023 по 07.07.2023 (11 днів), з 28.02.2024 по 15.03.2024 (17 днів) та з 11.12.2024 по 31.12.2025 (21 день) додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Щодо періоду з 01.01.2025 до 07.01.2025, суд зазначає, що на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_2 №423 від 31.01.2025 та №504 від 05.02.2025, позивачу у зв`язку із самовільним залишенням військової частини за січень 2025 додаткова винагорода не виплачувалась.

Відповідно до положень пункту 15 розділу ХХХIV Порядку №260, до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які, зокрема, самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Отже, на підставі вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди позивачу.

Також суд зазначає, що з відомості виплати, виданої військовою частиною НОМЕР_2 (додаток 3 до наказу військової частини НОМЕР_2 від 05.07.2023 №3649), вбачається, що додаткова винагорода в розмірі 100000 грн позивачу у період з 26.06.2023 до 30.06.2023 була виплачена за час перебування на лікуванні; також, з відомості виплати, виданої військовою частиною НОМЕР_2 (додаток 3 до наказу військової частини НОМЕР_2 від 05.08.2023 №4039), вбачається, що додаткова винагорода в розмірі 100000 грн позивачу у період з 01.07.2023 до 07.07.2023 була виплачена за час перебування на лікуванні.

Відтак, оскільки відповідачем за період з 27.06.2023 по 07.07.2023 (11 днів) позивачу було нараховано та виплачено додаткову винагороду у розмірі збільшеному до 100000 гривень, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо здійснення нарахування та виплати додаткової винагороди за інші спірні періоди перебування на стаціонарному лікуванні суд зазначає, що доказів нарахування та виплати позивачу винагороди, або доказів на підтвердження обставин, що обґрунтовують правомірність не здійснення відповідних нарахувань та виплат, відповідачем до суду не надано.

Суд наголошує, що у відповідача при виключенні позивача з особового складу військової частини та звільненні з військової служби виник обов`язок здійснити повний розрахунок та виплатити позивачу все належне йому грошове забезпечення у відповідних розмірах, разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, військовою частиною НОМЕР_2 доказів здійснення належних виплат до суду надано не було.

Відтак, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є часткове задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок травми, пов?язаної із захистом Батьківщини з 28.02.2024 по 15.03.2024 та з 11.12.2024 по 31.12.2024 та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 щодо нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок травми, пов?язаної із захистом Батьківщини з 28.02.2024 по 15.03.2024 та з 11.12.2024 по 31.12.2024 з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо посилань відповідача на пропуск позивачем процесуального строку, суд зазначає, що довідку про розрахунок грошового забезпечення включно з нарахованими сумами додаткової винагороди позивачу було надано 18.05.2025 у відповідь на адвокатський запит його представника.

Верховний Суд у постанові від 22.05.2025 у справі №620/15959/24 дійшов таких висновків.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

День, коли особа дізналася про порушення свого права - це установлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Якщо цей день установити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

На переконання суду, початок перебігу строку звернення до суду у цій справі, з урахуванням частини першої статті 233 КЗпП України (у чинній редакції), слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум. Таким моментом може бути день вручення розрахункового листа, довідки про нараховані та виплачені суми тощо.

З огляду на приписи частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує висновки Верховного Суду.

На підставі вищевикладеного суд, дійшов висновку, що позивач звернувся до суду в межах строку передбаченого Кодексом адміністративного судочинства, а тому посилання відповідача на пропуск процесуального строку позивачем вважає необґрунтованим.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок травми, пов?язаної із захистом Батьківщини, з 28.02.2024 по 15.03.2024 та з 11.12.2024 по 31.12.2024.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок травми, пов?язаної із захистом Батьківщини, з 28.02.2024 по 15.03.2024 та з 11.12.2024 по 31.12.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.