Справа № 560/20810/25
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

04 лютого 2026 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправними дії та зобов`язати здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 01.01.2019 по 01.11.2022, а також усіх інших належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення (в тому числі грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань), виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 1 січня відповідного календарного року; зобов`язати перерахувати та виплатити грошове забезпечення з 01.01.2019 по 21.11.2022 виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначених законами на 1 січня календарного року з урахуванням відповідних тарифних коефіцієнтів за 2019-2022; зобов`язати перерахувати та виплатити грошову допомогу на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2019-2022 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених враховуючи розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня відповідного календарного року.

Військова частина НОМЕР_1 у відзиві просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, а також похідних виплат за вказаний період був розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, що вважає правомірним.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом №332 від 28.11.2022 командира військової частини НОМЕР_1 позивача виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення. Із змісту наказу встановлено, що позивач отримав грошову допомогу на оздоровлення за 2022, йому також вирішено виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

Із змісту відзиву вбачається, що для розрахунку/встановлення розмірів грошового забезпечення, включаючи його основні та додаткові складові та види, відповідачем застосовувалась величина прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного станом на 1 січня 2018.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною 4 статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Пунктом 2 постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Додатком 1 до постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Також додатки 1, 12, 13, 14 до постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив постанову № 103, пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, та зокрема, у постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.»

Отже, на момент набрання чинності постановою № 704 пункт 4 було викладено в редакції змін, викладених згідно із пунктом 6 постанови № 103, а саме: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14». Це означає, що станом на 01.03.2018 пункт 4 постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу як розрахункова величина використовується розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 року.

Закон України від 05.10.2000 № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі Закон № 2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій. У свою чергу, базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону № 2017-III).

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. При цьому, згідно із частиною другою статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб. Так, під «умовами» слід розуміти встановлення Кабінетом Міністрів України необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії. Під «порядком» розуміється те, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методики здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців. Величина грошового забезпечення як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення розміру перерахунку пенсій.

Відтак, зазначення у пункті 4 постанови № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.

Водночас, Кабінет Міністрів України не уповноважений установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

В свою чергу, Закон України про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022 рік таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2018, на 2020, 2021, 2022 рік не містить.

Отже, з огляду на те, що з 29.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону № 1082-ІХ, із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Оскільки з 29.01.2020 по 01.11.2022 в якості розрахункової величини для визначення розмірів складових грошового забезпечення позивача та обчислення інших належних йому виплат (грошової допомоги на оздоровлення) відповідач використовував прожитковий мінімум, встановлений законом на 01.01.2018, що призвело до зменшення розмірів грошового забезпечення, слід зобов`язати здійснити відповідний перерахунок грошового забезпечення позивачу.

З наведених норм права вбачається, що з 29 січня 2020, тобто з дня набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18, відновлено дію редакції пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704, яка існувала до внесення змін Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103.

Водночас, спірні правовідносини стосуються також періоду з 01.01.2019 по 28.01.2020, тобто періоду, протягом якого була чинною редакція п. 4 Постанови №704, відповідно до якої при визначенні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу застосовувався показник прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом станом на 01.01.2018.

Разом з тим, факт визнання протиправним та скасування пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 не може бути підставою для висновку про неправомірність дій відповідача у період з 01.01.2019 по 28.01.2020, оскільки зазначене судове рішення не має зворотної дії в часі та не поширює свої правові наслідки на правовідносини, які виникли та були реалізовані до моменту набрання ним законної сили.

Відтак, підстави для задоволення позовних вимог у частині перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 01.01.2019 по 28.01.2020 відсутні, у зв`язку з чим у цій частині позову слід відмовити.

Що стосується решти вимог позову щодо перерахунку грошового забезпечення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови Кабінету Міністрів України №704, суд виходить з такого.

З 01.01.2017 набрав чинності Закон України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень якого встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат. До внесення відповідних змін до законів України мінімальна заробітна плата застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

У зв`язку з цим, під час вирішення колізії між положеннями пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704 (у редакції, що діє з 29.01.2020) та пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VIII, перевагу належить віддати положенням закону як нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема від 31.03.2021 у справі №520/2781/2020, від 12.09.2022 у справі №500/1813/21, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №240/4946/18, у яких зазначено, що мінімальна заробітна плата не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, отже застосування її у формулі розрахунку суперечить вимогам Закону №1774-VIII.

Відтак, починаючи з 29.01.2020, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням відповідно до Постанови Кабміну №704 є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня відповідного календарного року, без застосування показника мінімальної заробітної плати чи її частини.

За таких обставин підстави для задоволення позовних вимог у частині перерахунку грошового забезпечення із застосуванням показника "не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати" відсутні.

Оскільки відповідач не довів правомірність дій (в частині ) та доводи позивача належним доказами не спростував, позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 01.11.2022, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 основних та додаткових видів грошового забезпечення (включаючи грошову допомогу на оздоровлення тощо) за період з 29.01.2020 по 01.11.2022, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законами України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022.

У задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 04 лютого 2026 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя І.С. Козачок