Справа № 420/13118/25
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2026-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/13118/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Вербицької Н.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 року у справі №420/13118/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

29 квітня 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90 % до 70 % сум грошового забезпечення та обмеження пенсії максимальним розміром з 01.02.2023 року, з 01.03.2024 року, з 01.12.2024 року, з 01.01.2025 року, з 01.02.2025 року, 01.03.2025 року, з 01.04.2025 року при проведені перерахунку на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 р. у справі №420/34760/24 та застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.02.2023 року, з 01.03.2024 року, з 01.12.2024 року, з 01.01.2025 року, з 01.02.2025 року, 01.03.2025 року, з 01.04.2025 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , яку нараховано на виконання рішення Одеського окружного адміністративного від 23.01.2025 року у справі № 420/34760/24 із розрахунку 90 % відповідних сум грошового забезпечення з 01.02.2023 року без застосування обмеження пенсійних виплат максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану", з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що під час проведення перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі №420/34760/24 відповідач протиправно зменшив основний розмір пенсії з 90% до 70% грошового забезпечення з 01 лютого 2023 року.

При цьому, позивач стверджував, що ГУ ПФУ не мало правових підстав для застосування до його пенсії коефіцієнтів, встановлених статтею 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» №4059-IX та постановою Кабінету Міністрів України №1, оскільки такі дії суперечать приписам Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ та порушують його право на належне соціальне забезпечення.

Крім цього, позивач вказував, що у правовідносинах щодо призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІ, норми зазначеного закону підлягають застосуванню з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, у зв`язку з чим будь-яке обмеження максимального розміру зазначених пенсій є протиправним.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 18 вересня 2025 року прийнято судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення відсоткового розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% сум грошового забезпечення та обмеження максимальним розміром з 01.02.2023 року, з 01.03.2024 року, з 01.12.2024 року, обмеження максимальним розміром та застосування понижуючих коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану", з 01.01.2025 року, з 01.02.2025 року, з 01.03.2025 року, з 01.04.2025 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.02.2023 року, з 01.03.2024 року, з 01.12.2024 року, з 01.01.2025 року, з 01.02.2025 року, з 01.03.2025 року, з 01.04.2025 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи із основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром та без застосування понижуючих коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану".

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування та виплата відповідачем пенсії позивачу після перерахунку не в повному обсязі, тобто із обмеженням максимального розміру, порушує право ОСОБА_1 на отримання пенсії у визначеному чинним пенсійним законодавством розмірі та нівелює конституційні гарантії, зокрема, право на соціальний захист, передбачене статтею 46 Конституції України.

Крім того, судом першої інстанції вказано, що статтею 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025» №4059-IX та постановою Кабінету Міністрів України №1 установлено додаткові підстави для обмеження розміру пенсій шляхом застосування відповідних коефіцієнтів, які фактично звужують обсяг прав та соціальних гарантій пенсіонерів з числа військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ.

Як зауважено судом попередньої інстанції, в своїх рішеннях Конституційний Суд України неодноразово наголошував на тому, що законом про Державний бюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві.

З урахуванням викладеного, окружний адміністративний суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах підлягають застосуванню норми спеціального нормативно-правового акту, яким є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІ (з урахуванням рішень Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, від 27.02.2020 року №3-р/2020), який не передбачає будь-яких обмежень розміру пенсій.

Щодо вимог в частині зменшення відсоткового розміру грошового забезпечення, суд попередньої інстанції зазначив про те, що при перерахунку пенсії підлягає застосуванню відсотковий розмір грошового забезпечення, визначений на момент призначення пенсії, і зменшення основного розміру пенсії позивача з 90% до 70% грошового забезпечення призводить до недопустимого звуження обсягу вже набутого права на пенсійне забезпечення.

Не погоджуючись з означеним рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області (далі скаржник, Головне управління, пенсійний орган) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просило апеляційний суд скасувати судове рішення в оскаржуваній частині та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги пенсійного органу зводяться до того, що статтею 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» передбачено застосування у 2025 році у період дії воєнного стану обмежувальних коефіцієнтів до пенсій, розмір яких перевищує 10 прожиткових мінімумів (ПМ), установлених для осіб, які втратили працездатність (2361 грн.), тобто є більшим від максимального розміру пенсії (23 610 грн.).

При цьому, 03 січня 2025 року Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану», якою визначив розміри і порядок застосування обмежувальних коефіцієнтів до спеціальних пенсій. Так, зазначені коефіцієнти не застосовуються до пенсій осіб, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а також до пенсій в разі втрати годувальника, призначених членам сім`ї загиблих (померлих, зниклих безвісти) таких осіб.

За таких обставин, як доводив скаржник, передбачені статтею 46 Закону № 4059-IX обмеження застосовані до пенсії позивача правомірно.

Також, пенсійний орган вказує, що під час здійснення перерахунку пенсії позивача з 01 лютого 2023 року відповідач правомірно зменшив основний розмір пенсії з 90% до 70% грошового забезпечення. Окрім того, на думку скаржника, в спірному випадку у ОСОБА_1 відсутнє право на здійснення перерахунку та виплату пенсії з 01 лютого 2023 року, оскільки позовні вимоги, заявлені поза шестимісячним строком, передбаченого статтею 122 КАС України.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як з`ясовано апеляційним судом та установлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію у розмірі 90 % грошового забезпечення згідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 року у справі №420/15933/21, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром з основним розміром 90% грошового забезпечення на підставі довідки про грошове забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО111445 від 18.01.2021 року, виданої станом на 05.03.2019 року, та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.04.2019 року по день проведення перерахунку.

На виконання вище вказаного рішення суду відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 року без обмеження її максимальним розміром з основним розміром 90% грошового забезпечення, визначивши її розмір у сумі 27533 грн. 69 коп.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 року по справі №420/34760/24, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.04.2024 року № ЮО111445 з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням здійснених виплат.

11.03.2025 року на виконання даного судового рішення ГУ ПФУ в Одеській області здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.02.2023 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.04.2024 року № ЮО111445, виходячи з основного розміру 70 % грошового забезпечення. Підсумок пенсії визначено у розмірі 45466 грн. 58 коп., з урахуванням максимального розміру 27533 грн. 69 коп.

Також відповідачем здійснено перерахунок пенсії з 01.04.2025 року, підсумок пенсії визначено у розмірі 48466 грн. 58 коп. із застосуванням обмеження пенсії понижуючими коефіцієнтами, у зв`язку з чим до виплати визначено 27533 грн. 69 коп.

03.03.2025 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою щодо виплати пенсії на виконання рішення суду від 23.01.2025 року по справі №420/34760/24.

Листом від 27.03.2025 року №8111-6014/П-02/8-1500/25 ГУ ПФУ в Одеській області повідомило позивача про те, що оскільки на виконання рішення суду від 05.11.2021 року у справі №420/15933/21 пенсія обчислюється без обмеження максимальним розміром, то доплата пенсії за рішенням суду від 23.01.2025 року по справі № 420/34760/24 відсутня.

Слід зазначити, що пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо.

Відносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб врегульовані Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-XII).

Відповідно до преамбули Закону № 2262-XII цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно із частинами першою та третьою статті 1-1 Закону № 2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини другої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюються, зокрема Державний бюджет України.

Аналіз положень статей 8 та 92 Конституції України у системному зв`язку з преамбулою Закону № 2262-XII дозволяє зробити обґрунтований висновок про те, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, а також деяких інших осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, визначаються виключно положеннями спеціального закону - Закону № 2262-XII.

Обчислення пенсії особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-XII визначено розділом V (статті 43- 47) Закону № 2262-XII, а виплата пенсій та порядок перерахунку пенсій - розділами VII (статті 52- 62) та VIII (статті 63- 66) Закону № 2262-XII відповідно.

Щодо позовних вимог в частині зменшення відсоткового розміру грошового забезпечення позивача, апеляційний суд зазначає про таке.

Питання стосовно зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії, призначеної відповідно до Закону №2262-ХІІ, було предметом розгляду у зразковій справі №240/5401/18.

За результатами перегляду вказаної справи Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2019 року погодилася із висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеним у рішенні від 05 лютого 2019 року, про наявність підстав для задоволення позову та про те, що при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Відтак, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, в силу приписів пункту першого частини другої статті 45 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» Велика Палата Верховного Суду здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Оскільки висновки щодо застосування положень статей 13, 63 Закону №2262-ХІІ при перерахунку пенсій військовослужбовців уже сформульовані Великою Палатою Верховного Суду, відтак під час розгляду цієї справи підлягають обов`язковому врахуванню.

Також, у постанові від 28 січня 2021 року у справі №420/40/20 Верховний Суд дійшов висновку, що правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі №240/5401/18, містить дві обставини:

1) при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення;

2) відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Правильним є застосування цього правового висновку лише до правовідносин, у яких відсоткове значення розміру пенсії осіб не змінювалось від моменту призначення до перерахунку у бік зниження. Натомість, до правовідносин у цій справі (та всіх аналогічних) необхідно застосовувати лише першу частину зазначеного правового висновку «при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення».

Тобто, Верховний Суд розширив зазначений правовий висновок наступним чином:

«У всіх випадках при перерахунку призначеної особі відповідно до Закону №2262-ХІІ пенсії Пенсійний орган повинен застосовувати відсоткове значення розміру пенсії по відношенню до грошового забезпечення у розмірі, який особа отримувала станом на момент здійснення такого перерахунку».

Аналогічна правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 23 травня 2023 року у справі №380/24477/21, від 27 червня 2023 року у справі №260/3724/22, від 27 серпня 2024 року у справі №300/596/22.

З огляду на це, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанцій про те, що при перерахунку пенсії підлягає застосуванню відсотковий розмір грошового забезпечення, визначений на момент призначення пенсії, і зменшення основного розміру пенсії позивача з 90% до 70% грошового забезпечення призводить до недопустимого звуження обсягу вже набутого права на пенсійне забезпечення.

У свою чергу, в апеляційній скарзі пенсійним органом не наведено жодних доводів, спрямованих на спростування відповідного висновку суду попередньої інстанції.

Крім того, предметом спору в цій справі є, зокрема, дії територіального органу Пенсійного фонду України щодо застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених статтею 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025» №4059-IX та постановою Кабінету Міністрів України №1 під час перерахунку позивачеві пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ.

Слід зазначити, що правовідносини подібні до тих, які склалися у справі, яка розглядається вже були предметом розгляду у Верховному Суді.

Так, Верховний Суд, переглядаючи справу №120/1081/25 в касаційному порядку, у постанові від 11.09.2025 року, врахувавши неодноразово викладену Конституційним Судом України юридичну позицію стосовно того, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок призводить до скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина, дійшов висновку про те, що:

«Застосування при обчисленні (перерахунку) розміру пенсій громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі та інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, положень статті 46 Закону № 4059-IX та постанови Кабінету Міністрів України №1, якими передбачено виплату таких пенсій, із застосуванням коефіцієнтів до суми пенсії, яка перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність (що фактично призводить до обмеження розміру таких пенсій), є протиправним та таким, що обмежує гарантоване право на належний соціальний захист, передбачене статтею 46 Конституції України.».

Застосовуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду до спірних правовідносин, які виникли у справі, яка переглядається, колегія суддів уважає, що застосувавши до пенсії позивача понижувальні коефіцієнти, передбачені статтею 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025» №4059-IX та пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1, ГУ ПФУ діяло всупереч положенням спеціального Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, який регулює порядок призначення, перерахунку та виплати пенсій особам, звільненим з військової служби та іншим особам, які мають право на пенсії за цим Законом.

Враховуючи наведене, колегія суддів вказує, що суд попередньої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо протиправності дій відповідача, які полягали в застосуванні коефіцієнтів зменшення, встановлених статтею 46 Закону №4059-IX та постановою Кабінету Міністрів України №1, до перерахованої в січні 2025 року пенсії позивача, оскільки у спірних правовідносинах підлягають застосуванню норми спеціального нормативно-правового акту, яким є Закон №2262-ХІ (з урахуванням рішень Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, від 27.02.2020 року № 3-р/2020), який не передбачає будь-яких обмежень розміру пенсій.

Аналогічного правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 23.09.2025 року по справі №420/4102/25.

Що стосується безпосередньо можливості обмеження пенсії максимальним розміром, судова колегія зазначає, що Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо застосування норм права у спорах, пов`язаних з обмеженням максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII.

Зокрема, але не виключно, у постановах від 16.12.2021 року у справі № 400/2085/19, від 20.07.2022 року у справі № 340/2476/21, від 25.07.2022 року у справі № 580/3451/21, від 30.08.2022 року у справі №440/994/20, від 17.03.2023 року у справі № 340/3144/21, Верховний Суд дійшов висновку про те, що у правовідносинах щодо призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону № 2262-XII норми зазначеного закону підлягають застосуванню з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, у зв`язку з чим будь-яке обмеження максимального розміру зазначених пенсій є протиправним.

Згідно із правовою позицією Конституційного Суду України «обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість України» (абзац 10 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний виплатити позивачу пенсію без обмеження її максимальним розміром, зокрема і без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».

Що стосується доводів скаржника щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даною позовною заявою, колегія суддів зазначає про таке.

Так, відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини 3 якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Звернувшись до суду з цим позовом 29 квітня 2025 року, позивач заявив вимоги про зобов`язання відповідача здійснити з 01.02.2023 року, з 01.03.2024 року, з 01.12.2024 року, з 01.01.2025 року, з 01.02.2025 року, 01.03.2025 року, з 01.04.2025 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , яку нараховано на виконання рішення Одеського окружного адміністративного від 23.01.2025 року у справі № 420/34760/24 із розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення з 01.02.2023 року без застосування обмеження пенсійних виплат максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану".

Так, відповідно до частини другої статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Як установлено апеляційним судом та слідує з матеріалів справи, 11.03.2025 року на виконання судового рішення від 23.01.2025 року по справі №420/34760/24, ГУ ПФУ в Одеській області здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.02.2023 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.04.2024 року № ЮО111445, виходячи з основного розміру 70 % грошового забезпечення. Підсумок пенсії визначено у розмірі 45466 грн. 58 коп., з урахуванням максимального розміру 27533 грн. 69 коп.

Відтак, у справі, яка розглядається, фактичні обставини свідчать про те, що починаючи з 01 лютого 2023 року позивачу фактично нараховувалася пенсія, однак її виплату обмежено максимальним розміром. Як установлено судовою колегією вище, ці суми не виплачені саме з вини держави в особі пенсійного органу.

З урахуванням наведеного, необґрунтованими є доводи скаржника про залишення частини позовних вимог без розгляду, оскільки згідно до ч. 2 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи.

Підсумовуючи вище наведене, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 року у справі №420/13118/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Н.В. Вербицька О.І. Шляхтицький