Справа № 280/9860/25
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2026-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 лютого 2026 року Справа № 280/9860/25 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сацький Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощенного позовного провадження адміністративну справу

за позовом - ОСОБА_1

до - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії з 88% до 70% відповідних сум грошового забезпечення та обмеження її 10 прожитковими мінімумами для працездатних осіб;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області від 15.01.2025 за № 759, станом на 01.01.2023, про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії з урахуванням окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення, по пенсії, призначеній відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням основного та незмінного розміру пенсії у розмірі 88 % відповідних сум грошового забезпечення з 01.03.2023 з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження пенсії максимальним розміром;

- судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером Державної служби України з надзвичайних ситуацій, перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного Фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України № 2262-ХІІ. Зміни в законодавстві щодо зменшення розміру відповідних сум грошового забезпечення, набрали чинності після призначення пенсії позивачу з розрахунку 88 % розміру грошового забезпечення військовослужбовця або прирівняної до нього особи.

14 листопада 2025 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі № 280/9860/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що дії Відповідача щодо застосування 70 % грошового забезпечення, передбаченого Законом № 2262 під час проведення перерахунку пенсії Позивачу є такими, що повністю відповідають вимогам діючого законодавства, оскільки на момент здійснення такого перерахунку діяла норма ст. 13 Закону № 2292, яка передбачала саме такий максимальний розмір пенсії.

Таким чином, на думку відповідача, перерахунок пенсії на виконання зазначеного рішення суду проведено Головним управлінням в межах покладених зобов`язань.

Крім того, відповідач у відзиві звертає увагу суду на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду відповідно до ст. 122 КАС України.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

Позивач є пенсіонером Державної служби України з надзвичайних ситуацій, перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного Фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років, призначену у відповідності до Закону України № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується копією його пенсійного посвідчення, копію якого сторона позивача додає до свого адміністративного позову.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.01.2020 у справі № 280/6147/19 було задоволено позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ.

Даним судовим рішенням було визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо зменшення розміру призначеної йому пенсії з 88 % до 70 % відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 88 % з 1.01.2018 з урахуванням раніше виплачених сум.

Дане рішення суду ГУ ПФУ було виконано і позивач деякий час отримував пенсію в зазначеному розмірі.

Але, при перерахунку пенсії позивача на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.07.2021 у справі № 280/3630/21 (на підставі поновленої довідки про розмір грошового забезпечення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області № б/н про грошове забезпечення, направленої на адресу відповідача супровідним листом від 08.04.2021 № 5301-2122/5308, з урахуванням окладу за посадою, спеціальним (військовим) званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ), 02.06.2021 її розмір було знов безпідставно зменшено до 70% грошового забезпечення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23.04.2025 у справі № 280/1201/25 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до наданої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області Довідки від 15.01.2025 за № 759, станом на 01.01.2023, про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії з урахуванням окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення з 01.02.2023 та з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із проханням здійснити перерахунок та виплачувати йому пенсію йому пенсію без обмеження її максимальним розміром та будь - яких інших обмежень в розмірі 88 % грошового забезпечення відповідно до наданої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області довідки від 15.01.2025 за № 759, станом на 01.01.2023, про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії з урахуванням окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення з 01.02.2023 та з урахуванням раніше виплачених сум.

Листом від 15.10.2025 № 18805-18546/Ш-02/8-0800/25 позивача було повідомлено про те, що розмір пенсії позивача після перерахунку згідно рішення суду у справі № 280/1201/25 не змінився, будь-якої доплати за минулий час не сформувалося.

При виконанні даного рішення суду про зобов`язання перерахунку пенсії Головним управлінням застосовані норми статті 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі -Закон № 2262) якою передбачено, що максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Дану відповідь сторона позивача вважає протиправною, у зв`язку з чим, звернулася до суду для захисту своїх прав.

Як вбачається з розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі для ОСОБА_2 , базовий розмір пенсії позивача становить 39 188,6 грн. Якщо враховувати те, що йому виплачується пенсія в розмірі 70 %, то, згідно даного розрахунку він повинен отримувати пенсію в розмірі 30 432,02 грн. Натомість, після застосування обмеження пенсії максимальним розміром, на руки він отримує 23 610,00 грн.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців та колишніх працівників органів внутрішніх справ є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII (в редакції від 02.04.1994, що діяла на час призначення пенсії позивачу), загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 % відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1 - 85 %, до категорії 2, категорій 2 та 3 80 %.

А згідно частини другої статті 13 Закону № 2262-XII (в редакції від 29.04.2006), максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1 - 100 процентів, до категорії 2 - 95 процентів.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011, внесені зміни до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема, змінено у відсотках розмір грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

В подальшому, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VІІ від 27.03.2014 були внесені зміни до статті 13 Закону № 2262-XII та змінено до 70 % максимальний розмір пенсії від сум грошового забезпечення.

Сторона позивача вважає, що при перерахунку пенсії відсотковий розмір грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, визначається з урахуванням вислуги років із застосуванням норми права у редакції, Закону від 15.01.2009, на підставі якої пенсія позивача стала становити 88 % грошового забезпечення, а внесені Законом № 1166-VII зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.

Приписами частини першої статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закон зворотної сили не має, а тому норми частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ поширюється на відносини, які виникли після набуття чинності.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З аналізу викладених норм слідує, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців та працівникам органів внутрішніх справ має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166 - VІІ від 27.03.2014 зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Тобто, зміни в законодавстві щодо зменшення розміру відповідних сум грошового забезпечення, набрали чинності після призначення пенсії позивачу з розрахунку 88 % розміру грошового забезпечення військовослужбовця або прирівняної до нього особи.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Рішенням Другого Сенату Конституційного Суду України від 12.10.2022 № 7- р(ІІ)/22 у справі № 3-102/2021(231/21, 415/21) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-ІV зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканість України під час агресії російської федерації проти України, розпочатої в лютому 2017 року.

Виходячи з рішень Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Таким чином, відповідачем протиправно при перерахунку пенсії з дня набрання законної сили рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/1201/25) позивачу зменшено відсоток пенсії від грошового забезпечення з 88 % до 70 %.

Суд звертає увагу суду на те, що 04 лютого 2019 року Верховним Судом ухвалено рішення у зразковій справі № 240/5401/18, в якому Верховний Суд вказав ознаки типових справ, зокрема, це рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є зменшення відсоткового розміру основної пенсії, призначеної за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII при здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України № 704 відповідно до статті 63 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103.

Враховуючи інформацію викладену у Протоколі за пенсійною справою - (МНС) від 18.01.2011, Розрахунку пенсії за вислугу років станом на 18.01.2018 сторона суд прийшов до висновку, що позивач має право на перерахунок та виплату пенсії у розмірі 88 % відповідних сум грошового забезпечення з 02.06.2021 з урахуванням раніше виплачених сум.

Пунктом 32 Постанови Верховного Суду від 02.03.2023 у справі № 300/5520/21 (провадження К/990/16860/22) визначено, що обов`язок держави забезпечити соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей установлено частиною п`ятою статті 17 розділу I „Загальні засади" Конституції України, який визначає основи конституційного ладу в Україні, зокрема, суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України, захист яких покладено на Збройні Сили України та інші військові формування, створені відповідно до законів України.

Таким чином, оскільки позивачу призначено пенсію у розмірі 88 % грошового забезпечення, то відповідачем незаконно обмежено належну позивачу пенсію максимальним розміром 70 % грошового забезпечення при перерахунку пенсії з дати виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 280/1201/25.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а доводи відповідача не знайши свого підтвердження при розгляді справи.

Згідно з частин 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968 грн 96 коп., згідно квитанції № 027654.01.151.25111 від 10.11.2025, який підлягає поверненю позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 2, 6, 8 - 10, 14, 90, 139, 143, 241 - 246, 250 Кодекса адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158 - Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії з 88 % до 70 % відповідних сум грошового забезпечення та обмеження її 10 прожитковими мінімумами для працездатних осіб.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області від 15.01.2025 за № 759, станом на 01.01.2023, про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії з урахуванням окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення, по пенсії, призначеній відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням основного та незмінного розміру пенсії у розмірі 88 % відповідних сум грошового забезпечення з 01.03.2023 з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження пенсії максимальним розміром.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлено та підписане суддею 05 лютого 2026 року.

Суддя Р.В.Сацький