Справа № 990/159/25
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

29 січня 2026 року

м. Київ

справа №990/159/25

адміністративне провадження № П/990/159/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого-судді - Мацедонської В. Е.,

суддів: Білак М. В., Єресько Л. О., Соколова В. М., Уханенка С. А.,

при секретарі судового засідання Рейтаровської О. С.,

за участю:

представника позивача - Попова Р. В.,

представників відповідача - Таркаєвої О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 990/159/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

11 квітня 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Верховного Суду з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - відповідач, ВККС, Комісія), у якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення ВККС від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 «Про затвердження кодованих результатів практичного завдання, виконаного кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами)» стосовно ОСОБА_1 за пунктом 50 додатку до цього рішення код кандидата - 0021310, бал - « 49,5» та за пунктом 202 додатку до цього рішення код кандидата - 0093821, бал - « 48,5»;

- визнати протиправними і скасувати пункти 1, 2, 4 рішення ВККС від 12 березня 2025 року № 49/зп-25 «Про визначення загальних результатів першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Складання кваліфікаційного іспиту» та допуск до другого етапу «Дослідження досьє та проведення співбесіди» кандидатів на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами)», стосовно ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ВККС визнати ОСОБА_1 таким, що успішно склав іспит з виконання практичного завдання з мінімальною кількістю балів та допустити ОСОБА_1 , як кандидата на посади суддів апеляційних адміністративних судів, які успішно склали кваліфікаційний іспит, до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди» у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), (додаток 3).

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що рішення ВККС від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 та № 49/зп-25 в частині визначення результатів етапу конкурсу - «виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду» стосовно ОСОБА_1 прийняті відповідачем з порушенням частини другої статті 19 Конституції України, частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), норм Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VII) та прийнятих Комісією рішень щодо порядку та умов проведення Конкурсу, а тому підлягають скасуванню.

На переконання позивача, виконані ним практичні завдання (модельні судові рішення) повністю відповідають вимогам статті 322 КАС України та показникам оцінювання згідно з Методичними вказівками з оцінювання практичного завдання з адміністративної, господарської та цивільної спеціалізацій, виконаних кандидатами на посади суддів апеляційних судів під час кваліфікаційного іспиту, затверджених рішенням Комісії від 17 липня 2024 року № 228/зп-24 (далі - Методичні вказівки), демонструють: належний рівень підготовки позивача, уміння застосовувати норми процесуального закону, що регулюють структуру та зміст мотивувальної частини постанови суду апеляційної інстанції; уміння аналізувати та синтезувати ключові (основні, істотні) висновки суду першої інстанції, доречні та важливі аргументи учасників справи, їх оцінки, їх прийняття та/ або відхилення; розуміння змісту правових норм, наведених у тексті модельного судового рішення, уміння їх аналізувати при написанні мотивувальної частини модельного судового рішення; уміння чітко встановити наявність чи відсутність факту протиправного впливу на суб`єктивне право особи, яка звернулася до суду, тощо. Водночас екзаменаційні відомості не містять даних щодо кількості нарахованих балів членами екзаменаційної комісії за кожним елементом практичного завдання - модельних судових рішень, відповідно до Методичних вказівок. Отже, на думку позивача, оскаржувані рішення ВККС від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 і від 12 березня 2025 року № 49/зп-25 прийняті Комісією відносно позивача за відсутності належного обґрунтування висновків та підстав їх прийняття. ОСОБА_1 стверджує, що ознайомившись із виконаними практичними завданнями, які викладені у зошитах для виконання практичного завдання та з екзаменаційною відомістю, він не встановив жодних зауважень Комісії чи невідповідності виконаних завдань Методичним вказівкам, тобто рішення ВККС від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 і від 12 березня 2025 року № 49/зп-25 є незрозумілими в частині їх обґрунтованості та вмотивованості як для позивача, так і для стороннього спостерігача.

Окрему увагу ОСОБА_1 звернув на порушення ВККС процедури кваліфікаційного оцінювання, оскільки є сумніви щодо можливості колегією ВККС у повному складі з дотриманням установленого порядку та використання інформаційної системи здійснити якісну перевірку практичного завдання. Такі твердження позивача ґрунтуються на інформації ЗМІ про перебування члена Комісії ОСОБА_2 у період з 05 березня 2025 року по 11 березня 2025 року на лікарняному. Окрім того, відповідно до екзаменаційної відомості, один із членів ВККСУ, який здійснював оцінювання (зазначений № 1) датою нарахування балів та підпису відомості зазначив 09 березня 2025 року, натомість на офіційному веб-сайті відповідача відсутня інформація про роботу Комісії у вихідний день - 09 березня 2025 року.

З підстав наведеного позивач уважає, що спірні рішення ВККС, яким визнано ОСОБА_1 таким, що не склав іспит, є протиправними та підлягають скасуванню. При цьому, на думку позивача, такі позовні вимоги не створюють жодних ризиків і загроз для подальшого проведення конкурсу у звичайному режимі для інших учасників.

ІІ. Позиція інших учасників справи щодо позовної заяви

06 травня 2025 року Комісія подала до Верховного Суду відзив на позов, у якому просить відмовити у його задоволенні. Зазначила, що відповідно до рішень ВККС від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 та № 49/зп-25 ОСОБА_3 за результатами оцінювання першого судового рішення (код кандидата 0021310) отримав 49,5 бала, а за результатами другого (код кандидата 0093821) - 48,5 бала, що у сумі становить 98 балів та є нижчим за прохідний бал (менше 75 відсотків від максимально можливого бала) за виконання практичного завдання з відповідної спеціалізації суду, що, у свою чергу, є підставою для визнання позивача таким, що не склав кваліфікаційний іспит, як наслідок, - відмову у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання.

На думку ВККС, оскаржувані рішення ухвалені Комісією в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах щодо визначених стадій встановлення результатів іспиту як першого етапу кваліфікаційного оцінювання, зокрема затвердження кодованих та декодованих результатів практичного завдання, а також загальних результатів іспиту, що відповідає пункту 6.1 розділу 6 Положення про порядок складання кваліфікаційного іспиту та методику оцінювання кандидатів, затвердженого рішенням ВККС від 19 червня 2024 року № 185/зп-24 (далі - Положення № 185/зп-24).

Комісія стверджує, що рішення ВККС від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 та № 49/зп-25 містять в собі всі необхідні елементи та мотивовані наявністю фактичних обставин (опис процедури, в якій брав участь позивач, перелік основних рішень, які мають значення для проведення конкурсу, нормативно-правове регулювання та іншу інформацію), результат яких породжує юридичні підстави для прийняття таких рішень, а відтак доводи ОСОБА_1 щодо їх невмотивованості є необґрунтованими.

Відповідач наголосив, що згідно з частиною третьою статті 88 Закону № 1402-VII рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Водночас обумовлених підстав, визначених частиною третьою статті 88 Закону № 1402-VII, для оскарження рішення Комісії від 12 березня 2025 року № 49/зп-25 у частині затвердження результатів виконаного ОСОБА_1 практичного завдання та результатів складеного ним іспиту немає. Позивач фактично не погоджується з отриманими балами за виконане ним в рамках конкурсу практичне завдання, однак така незгода позивача не може свідчити про протиправність дій та рішень Комісії під час оцінювання його робіт, оскільки викладені ОСОБА_1 аргументи зводяться виключно до самооцінки перевірки власних робіт.

Також Комісія звернула увагу, що фіксація та відображення у будь-якій формі (зокрема і в екзаменаційній відомості) міркувань чи висновків членів екзаменаційної комісії, що проводили перевірку практичного завдання, щодо окремих показників та елементів, яким не відповідало виконане кандидатом завдання, не передбачено положеннями чинного законодавства, якими встановлено як порядок кваліфікаційного іспиту, так і його методику.

Щодо доводів позивача про можливе порушення відповідачем процедури прийняття оскаржуваних рішень, у зв`язку з датою нарахування балів у вільний від роботи час та перебування одного з членів Комісії на лікарняному, ВККС зазначила, що ані норми чинного законодавства України, ані норми нормативних актів, прийнятих Комісією на основі положень Закону № 1402-VII, не передбачають нормування робочого часу екзаменаційної комісії, а також не встановлюють будь-яких заборон чи обмежень для роботи такої (екзаменаційної) комісії, зокрема щодо перевірки й оцінювання робіт у вихідні, святкові дні та інший вільний від роботи час тощо. Також законодавство України не передбачає заборони на виконання завдань членами екзаменаційної комісії під час тимчасової непрацездатності чи відпустки за власною ініціативою, у зв`язку з об`єктивною необхідністю перевірки практичних завдань в найкоротші терміни, що зумовлено нагальною потребою у якнайшвидшому заповненні вакансій в апеляційних судах для забезпечення ефективного функціонування судової системи. Поряд з цим, на думку відповідача, перевірка і оцінка практичних завдань екзаменаційною комісією у вільний від роботи час не порушує жодних прав чи інтересів ОСОБА_1 , не впливає на об`єктивність такої перевірки (оцінювання) та не тягне за собою жодних негативних наслідків для учасників (кандидатів на посаду судді) конкурсу.

Додатково ВККС зауважила, що Комісія в короткий проміжок часу та в межах наданих законом повноважень проводить значний обсяг процедур одночасно, що зумовлює необхідність виконання покладених як і на Комісію, так і на кожного окремого члена екзаменаційної комісії завдань, як у межах, так і за межами встановленого робочого дня, який до того ж відповідно до пункту 192 Регламенту Комісії, затвердженого рішенням Комісії від 13 жовтня 2016 року № 81/зп-16 (у редакції рішення Комісії від 19 жовтня 2023 року № 119/зп-23, зі змінами) для членів Комісії є ненормованим.

IІІ. Рух справи у суді першої інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 11 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Мацедонська В. Е., судді: Білак М. В., Єресько Л. О., Уханенко С. А., Соколов В. М. Присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 990/159/25 (провадження № П/990/159/25).

Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху з підстав, визначених частиною першою статті 169 КАС України, та встановлено позивачу строк десять днів з дати вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви (подати до суду документ про сплату судового збору).

На виконання вимог цієї ухвали, 17 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав до Суду заяву про усунення недоліків позову, до якої долучив квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 23 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 990/159/25. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін за правилами спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів.

06 травня 2025 року ВККС подала до Верховного Суду відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову.

22 травня 2025 року на адресу Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, а саме: оригінали виконаних позивачем практичних завдань 25 лютого 2025 року (індивідуальні коди - 0021310, 0093821); всі рішення та документи ВККС щодо проведення оцінювання виконаних 25 лютого 2025 року ОСОБА_1 практичних завдань (рішення ВККС від 12 березня 2025 року № 48/зп-25, № 49/зп-25, рішення ВККС про затвердження складу екзаменаційної комісії для перевірки та оцінювання практичних завдань, виконаних під час кваліфікаційного іспиту в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами); докази на підтвердження обставин перебування членів ВККС, які здійснювали перевірку виконаних 25 лютого 2025 року ОСОБА_1 практичних завдань (індивідуальні коди - 0021310, 0093821) на робочому місці, у стані тимчасової непрацездатності, у відпустці, відрядженні, на навчанні, участі у публічних заходах, тощо.

У судовому засіданні, 22 травня 2025 року Верховний Суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання позивача та витребував від відповідача необхідні документи. Оголошено перерву у справі до 03 липня 2025 року до 16:30 год.

02 липня 2025 року від ОСОБА_1 до Верховного Суду надійшли додаткові пояснення у справі, у яких останній зазначив, що зі змісту статті 88 Закону № 1402-VII убачається, що ВККС ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або не підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді. При цьому, рішення ВККС, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав, зокрема: 4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків. Цими ж нормами Закону № 1402-VII передбачено, що порушення процедури проведення кваліфікаційного іспиту може бути оскаржено в порядку, встановленому законом. Також позивач наголосив, що Положенням № 185/зп-24 визначено як мету практичного завдання - виявлення рівня практичних навичок та умінь у правозастосуванні, так і спосіб його оцінювання, який передбачає перевірку відповідності виконаного завдання встановленим критеріям (методичним вказівкам), із виставленням індивідуальних балів кожним членом екзаменаційної комісії. Натомість, на думку позивача, Екзаменаційні відомості оцінювання практичного завдання, виконаного ОСОБА_1 , не містять інформації про кількість балів, виставлених за кожен із елементів оцінювання, передбачених Методичними вказівками.

Цього ж дня на адресу Верховного Суду від Комісії надійшли витребувані документи, які містять інформацію з грифом «Для службового користування».

Під час судового засідання, призначеного на 03 липня 2025 року, оголошено повітряну тривогу, у зв`язку з чим у цій справі судом оголошено перерву до 07 серпня 2025 року о 16:30 год.

06 серпня 2025 року ОСОБА_1 до Верховного Суду подано додаткові письмові пояснення у частині позовних вимог про зобов`язання ВККС визнати його таким, що успішно склав іспит з виконання практичного завдання та допустити позивача до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди». На переконання ОСОБА_1 , задоволення судом саме таких позовних вимог свідчитиме про ефективний спосіб захисту його порушених прав з боку Комісії.

У судовому засіданні 07 серпня 2025 року представник відповідача надала свої заперечення щодо позовних вимог та оголошено перерву до 25 вересня 2025 року з метою дослідження доказів, які містять інформацію з грифом «Для службового користування» у спеціально обладнаному залі судових засідань.

25 вересня 2025 року у спеціально обладнаному залі судових засідань Судом досліджено письмові докази з грифом «Для службового користування», сторонами надано пояснення і доводи щодо цих документів. Наступне судове засідання призначене на 09 жовтня 2025 року о 16:30 год.

У судовому засіданні 09 жовтня 2025 року учасниками справи надавалися відповіді на запитання суду. По закінченню судового засідання, оголошено перерву до 23 жовтня 2025 року о 16:30 год.

23 жовтня 2025 року від Комісії до Верховного Суду надійшли додаткові письмові пояснення, у яких остання зауважила, що процедура перевірки практичного завдання кандидата на посаду судді є складовою частиною процесу оцінювання, та передує виставленню оцінок. Процес покрокової перевірки практичного завдання членами екзаменаційної комісії не унормована положеннями нормативних актів, у тому числі, прийнятих Комісією на виконання норм Закону № 1402-VII, оскільки кожен член екзаменаційної комісії самостійно визначає алгоритм такої перевірки. Крім того, відповідач акцентував увагу на тому, що під час реєстрації учасників іспиту індивідуальні коди присвоюються інформаційною системою за принципом випадковості із застосуванням автоматизованого формування, а тому на момент перевірки практичної роботи члену екзаменаційної комісії доступний лише текст роботи, який є анонімним (не мають доступу до дійсних кодів та даних про авторів робіт). Водночас, ВККС наголосила, що член екзаменаційної комісії може перевіряти анонімні роботи учасника іспиту у Системі або поза нею, шляхом опрацювання електронного файлу з анонімним текстом роботи або роздрукованого його примірника. Інформація про місце фізичного перебування членів екзаменаційної комісії під час перевірки практичних завдань у Комісії не обліковується, при цьому жодними нормами законодавства України не передбачено заборони на виконання завдань членами екзаменаційної комісії під час тимчасової непрацездатності та/або поза робочий час.

Також, 23 жовтня 2025 року надійшли на адресу Суду заперечення ОСОБА_1 на додаткові пояснення ВККС, яке вмотивоване тим, що дійсно пункт 5.5 Положення № 185/зп-24 не обмежує членів екзаменаційної в можливості здійснювати перевірку практичних завдань поза Системою. Натомість, такі обмеження встановлені пунктом 5.1 цього Положення № 185/зп-24, яким визначено, що роботи учасників перевіряються та оцінюються в інформаційній системі, а тому, на думку позивача, пояснення відповідача щодо технічної можливості члена екзаменаційної комісії здійснювати перевірку виконаних практичних завдань поза межами місця їх роботи за допомогою роздруківок та електронних копій цих завдань, не є правовим обґрунтуванням підставності вчинення таких дій відповідачем, як суб`єктом владних повноважень.

У судовому засіданні, призначеному на 23 жовтня 2025 року, ураховуючи те, що надані пояснення та заперечення учасниками справи, були отримані судом перед цим засіданням, оголошено перерву до 20 листопада 2025 року до 16:30 год.

20 листопада 2025 року в судовому засіданні Суд повідомив, що судове рішення буде проголошено 27 листопада 2025 року о 16:30 год.

27 листопада 2025 року у судовому засіданні Верховний Суд зауважив, що виникла обставина для поновлення розгляду цієї справи, оскільки суд дійшов висновку про необхідність витребувати у Клінічної лікарні «Феофанія» додаткові документи та інформацію, які мають суттєве значення для цієї справи. Наступне судове засідання призначене на 22 січня 2026 року о 16:30 год.

Ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2025 року витребувано у Клінічної лікарні «Феофанія» Державного управління справами (, адреса: вул. Академіка Заболотного, 21, м. Київ, 03143) інформацію щодо перебування ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на лікуванні у період з 05 березня 2025 року по 11 березня 2025 року (включно), зокрема, режим лікування (стаціонар, амбулаторно, а також його дотримання/порушення). Установлено строк виконання до 16 грудня 2025 року. У разі неможливості виконання вимог ухвали у встановлений строк, зобов`язано повідомити Суд про причини невиконання.

На виконання вимог цієї ухвали, 15 грудня 2025 року на електронну адресу Суду від Клінічної лікарні «Феофанія» Державного управління справами надійшли витребувані матеріали. Аналогічні документи також надійшли до Верховного Суду від Клінічної лікарні «Феофанія» Державного управління справами засобами поштового зв`язку - 22 грудня 2025 року.

20 січня 2026 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду клопотання про долучення доказів та додаткових пояснень у цій справі. Вкотре, позивач наголосив про порушення членом екзаменаційної комісії ОСОБА_2 процедури проведення перевірки практичного завдання, що додатково підтверджується Стенограмою і Звітом Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування можливих фактів корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень у правоохоронних органах, судах та органах судової влади про виконану роботу, які долучені до цього клопотання. Також ОСОБА_1 зазначив, що межі дискреції ВККС у конкурсній процедурі добору кандидатів на посаду судді місцевого (апеляційного) суду не можуть бути неосяжними та повинні підлягати зовнішньому публічному контролю, а тому, на його думку, оцінка судом мотивів та обґрунтованості оскаржуваних рішень Комісії не є втручанням у її дискреційні повноваження, а є виконанням завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України. Крім того, ОСОБА_1 посилається на рішення ВККС від 17 грудня 2025 року № 218/зп-25, яким внесено зміни до Положення № 185/зп-24 у частині оцінювання практичного завдання членами екзаменаційної комісії, суть яких полягає у тому, що тепер відповідно до пункту 5.5.6 цього Положення інформаційної системою визначаються середні арифметичні оцінки за кожним елементом, передбаченим методичними вказівками, на підставі оцінок членів екзаменаційної комісії за ці елементи. При цьому, позивач уважає, що нове правове регулювання оцінювання виконаного практичного завдання не змінює суті попереднього, а лише його уточнює.

22 січня 2026 року від Комісії до Верховного Суду надійшли додаткові пояснення щодо надання Клінічною лікарнею «Феофанія» Державного управління справами витребуваних документів. До цих пояснень відповідач також долучив відповідь Клінічної лікарні «Феофанія» Державного управління справами від 20 січня 2026 року № 01-10/04/167/26, яка була надана за запит ВККС.

У судовому засіданні, 22 січня 2026 року Суд протокольною ухвалою відклав розгляд клопотання позивача про долучення доказів та надав строк відповідачу для надання пояснень (заперечення) щодо такого клопотання. Наступне судове засідання призначене на 29 січня 2026 року о 16:30 год.

27 січня 2026 року від ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подано додаткові пояснення на лист Клінічної лікарні «Феофанія» Державного управління справами від 20 січня 2026 року № 01-10/04/167/26.

У судовому засіданні, 29 січня 2026 року Суд, порадившись на місці, ухвалив відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про долучення документів до матеріалів справи: звіту ТСК та стенограми засідання ТСК. Водночас, Суд долучив до матеріалів справи копію листа «КЛ Феофанія», подану відповідачем разом з додатковими поясненнями. У цьому засіданні Верховним Судом проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

ІV. Фактичні обставини справи, установлені судом, та зміст спірних правовідносин

Рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами) оголошено конкурс на зайняття 550 вакантних посад суддів в апеляційних судах, зокрема, в апеляційних судах із розгляду адміністративних справ, із заявою про участь у якому, серед інших, звернувся ОСОБА_1 .

Рішенням Комісії від 19 червня 2024 року № 184/зп-24 призначено кваліфікаційне оцінювання в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах 172 кандидатів. Цим рішенням також установлено черговість етапів кваліфікаційного оцінювання: перший - складання кваліфікаційного іспиту; другий - дослідження досьє та проведення співбесіди.

Рішенням Комісії від 17 липня 2024 року № 228/зп-24 затверджено методичні вказівки з оцінювання практичного завдання, виконаного кандидатами на посаду суддів апеляційних судів під час кваліфікаційного іспиту, зокрема методичні вказівки з оцінювання практичного завдання з адміністративної спеціалізації, виконаного кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах у межах конкурсу. Відповідно до методичних вказівок максимально можливий бал за кожне модельне судове рішення становить 75 балів.

21 серпня 2024 року ВККС прийняла рішення № 260/зп-24, яким затвердила тип 2 практичного завдання для виконання кандидатами на зайняття 550 вакантних посад суддів в апеляційних судах під час кваліфікаційного іспиту в межах конкурсу.

Рішенням ВККС від 11 вересня 2024 року № 270/зп-24 (зі змінами) призначено кваліфікаційний іспит під час кваліфікаційного оцінювання в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), зокрема ОСОБА_1 , та визначено черговість етапів його проведення: перший етап - тестування загальних знань у сфері права та знань зі спеціалізації відповідного суду; другий етап - тестування когнітивних здібностей; третій етап - виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду.

23 жовтня 2024 року Комісією прийнято рішення № 333/зп-24, яким затверджено кодовані та декодовані результати тестування загальних знань у сфері права та знань зі спеціалізації апеляційного адміністративного суду. Кандидатів, які успішно пройшли перший етап кваліфікаційного іспиту, допущено до тестування когнітивних здібностей, зокрема і ОСОБА_1 .

Рішенням Комісії від 22 січня 2025 року № 19/зп-25 затверджено кодовані та декодовані результати тестування когнітивних здібностей, складеного кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах. До виконання практичного завдання зі спеціалізації апеляційного адміністративного суду допущено 105 кандидатів, які успішно пройшли другий етап кваліфікаційного іспиту, в тому числі позивач.

Цим же рішенням ВККС визначено особливості виконання практичного завдання кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах. Серед іншого, встановлено, що виконання практичного завдання кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах у межах конкурсу здійснюватиметься з використанням комп`ютерної техніки. Визначено, що максимально можливий бал за виконання практичного завдання кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), - 150 та встановлено, що прохідний бал за виконання практичного завдання - 75 відсотків максимально можливого бала, або 112,5 бала.

Рішенням Комісії від 22 січня 2025 року № 21/зп-25 затверджено склад екзаменаційної комісії для перевірки та оцінювання практичних завдань, виконаних кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах.

Згідно з графіком, визначеним рішенням Комісії від 22 січня 2025 року № 19/зп-25, 24 та 25 лютого 2025 року проведено третій етап кваліфікаційного іспиту - виконання практичного завдання зі спеціалізації апеляційного адміністративного суду, участь у якому 25 лютого 2025 року взяв ОСОБА_1 .

У подальшому, рішенням Комісії від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 затверджено кодовані результати практичного завдання, виконаного 24 лютого 2025 року та 25 лютого 2025 року кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23.

Цього ж дня Комісія прийняла рішення № 49/зп-25, яким, серед іншого: затверджено декодовані результати практичного завдання, виконаного 24 лютого 2025 року та 25 лютого 2025 року кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), у тому числі ОСОБА_1 , який за результатами оцінювання першого судового рішення (код кандидата 0021310) отримав 49,5 балів, а за результатами другого (код кандидата 0093821) - 48,5 балів, що у сумі становить 98 балів;

затверджено загальні результати першого етапу «Складання кваліфікаційного іспиту» кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посади суддів апеляційних адміністративних судів;

відмовлено в допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди», визнано такими, що не підтвердили здатності здійснювати правосуддя в апеляційних адміністративних судах, припинено участь у кваліфікаційному оцінюванні та оголошеному рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами) конкурсі на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах 101 кандидата на посади суддів, у тому числі ОСОБА_1.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача в частині, що стосуються позивача, останній звернувся до суду з цим позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною другою статті 128 Основного Закону України призначення на посаду судді здійснюється за конкурсом, крім випадків, визначених законом.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон № 1402-VIII, за змістом частини першої статті 92 якого передбачено, що ВККС України є державним колегіальним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України.

09 грудня 2023 року прийнято Закон України № 3511-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри» (далі - Закон № 3511-ІХ), який набрав чинності 30 грудня 2023 року, а 20 листопада 2024 року - Закон України № 4072-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо особливостей складання кваліфікаційного іспиту» (далі - Закон № 4072-ІХ), який набрав чинності 11 грудня 2024 року.

Так, Законом № 4072-ІХ пункт 57-1 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII викладено в такій редакції:

«ВККС України завершує конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошений рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23, за правилами, які діють після набрання чинності Законом № 3511-IX. ВККС України проводить кваліфікаційний іспит в межах конкурсу, визначеного цим пунктом, за правилами, які діють після набрання чинності Законом № 4072-ІХ».

На підставі частини першої статті 79 Закону № 1402-VIII (далі - у редакції Законів № 3511-IX та № 4072-IX, чинній на час виникнення спірних правовідносин), конкурс на зайняття вакантної посади судді проводиться відповідно до цього Закону та положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, що затверджується ВККС України, з дотриманням вимог законодавства про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків.

Пунктом 2 частини першої статті 79-2 Закону № 1402-VIII визначено, що ВККС України проводить конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду чи суддів Верховного Суду - на основі рейтингу кандидатів за результатами кваліфікаційного оцінювання та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 79-3 цього Закону.

Частина друга статті 79-3 Закону № 1402-VIII передбачає, що у конкурсі на зайняття вакантної посади судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду може брати участь особа, яка відповідає вимогам до кандидата на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою статті 28 (для апеляційного суду), частиною першою чи другою статті 33 (для вищого спеціалізованого суду) цього Закону.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 93 Закону № 1402-VIII до повноважень Комісії входить проведення кваліфікаційного оцінювання.

Кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККС України з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями (частина перша статті 83 Закону № 1402-VIII). Частиною другою цієї статті визначено, що критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.

За змістом частини першої статті 85 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складання кваліфікаційного іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди. Рішення про черговість етапів проведення кваліфікаційного оцінювання ухвалює Вища кваліфікаційна комісія суддів України. Сукупна кількість балів, які суддя (кандидат на посаду судді) може отримати на етапі дослідження досьє та проведення співбесіди, не може перевищувати 50 відсотків максимальної кількості балів кваліфікаційного оцінювання.

За приписами частини другої статті 85 Закону № 1402-VIII визначено, що кваліфікаційний іспит для цілей кваліфікаційного оцінювання є основним засобом встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію професійної компетентності та проводиться в порядку, передбаченому статтею 74 цього Закону, з урахуванням особливостей, встановлених цією главою.

Кваліфікаційний іспит проводиться шляхом складання анонімних тестувань та практичного завдання. Анонімне тестування проводиться щодо когнітивних здібностей, історії української державності, загальних знань у сфері права та спеціалізації відповідного суду з урахуванням його інстанційності. Практичне завдання проводиться щодо спеціалізації відповідного суду з урахуванням його інстанційності.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону № 1402-VIII кваліфікаційний іспит є атестуванням професійної компетентності кандидата на посаду судді з метою виявлення належних знань, рівня підготовки та здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Підставою для допуску до складання кваліфікаційного іспиту є рішення ВККС України. Кваліфікаційний іспит проводиться шляхом складання анонімних тестувань та практичних завдань (частини друга, третя статті 74 Закону № 1402-VIII).

Анонімне тестування проводиться щодо когнітивних здібностей, історії української державності, загальних знань у сфері права та однієї або кількох спеціалізацій суду на вибір: адміністративної, господарської та загальної (цивільної і кримінальної).

Практичні завдання проводяться щодо вибраної (вибраних) кандидатом спеціалізації (спеціалізацій) суду.

Форма та зміст тестувань, практичних завдань, а також порядок їх проведення затверджуються Комісією.

Частиною п`ятою статті 74 Закону № 1402-VIII визначено, що кандидат на посаду судді вважається таким, що склав кваліфікаційний іспит з вибраної спеціалізації суду, якщо він:

1) набрав не менше 75 відсотків максимально можливого бала за тестування щодо загальних знань у сфері права та відповідної спеціалізації суду;

2) набрав не менше 75 відсотків максимально можливого бала за виконання практичного завдання щодо відповідної спеціалізації суду;

3) успішно пройшов тестування щодо когнітивних здібностей та історії української державності. Успішним проходженням вважається набрання кандидатом середнього допустимого бала тестування щодо когнітивних здібностей та історії української державності, встановленого ВККС України.

На підставі частини одинадцятої статті 74 Закону № 1402-VIII порушення процедури проведення кваліфікаційного іспиту може бути оскаржено в порядку, встановленому законом.

На виконання вимог частини третьої статті 74 та пункту 6 частини першої статті 93 Закону № 1402-VIII, Комісія рішенням від 19 червня 2024 року № 185/зп-24 затвердила Положення № 185/зп-24, за преамбулою якого визначено, що воно розроблено відповідно до Закону № 1402-VIII і визначає організаційно-правові засади підготовки та проведення кваліфікаційного іспиту, форму та зміст тестувань, практичних завдань, методику оцінювання результатів іспиту під час добору на посаду судді місцевого суду, кваліфікаційного оцінювання та у зв`язку з наміром судді бути переведеним до іншого місцевого суду, а також засади формування рейтингу і резерву кандидатів на посаду судді місцевого суду.

Так, пункт 2.8 розділу 2 Положення № 185/зп-24 визначає типи практичних завдань. Тип 1 - модельна судова справа з сукупністю документів та достатніми даними (інформацією), на підставі яких учасник повинен підготувати модельне рішення суду та/або продовжити викладення запропонованої частини модельного судового рішення на підставі матеріалів модельної судової справи (підпункт 2.8.1). Тип 2 - два модельні судові рішення, що складаються зі вступної, описової (крім кримінального судочинства) та/або частково мотивувальної частини, на підставі даних яких учасник повинен продовжити їх викладення (підпункт 2.8.2).

За приписами пункту 5.5 розділу 2 Положення № 185/зп-24, практичне завдання оцінюється екзаменаційною комісією, склад якої затверджується рішенням Комісії (підпункт 5.5.1). Методичні вказівки з оцінювання практичного завдання затверджуються Комісією та оприлюднюються на її офіційному вебсайті (підпункт 5.5.4). Перевірка практичного завдання полягає у встановленні відповідності змісту виконаного учасником завдання показникам (методичним вказівкам) з оцінювання цього завдання (підпункт 5.5.5). За результатами перевірки практичного завдання кожним членом екзаменаційної комісії виставляється індивідуальна оцінка роботи від 0 до 150 балів (підпункт 5.5.6). Після оцінювання практичного завдання усіма членами екзаменаційної комісії програмою виводиться остаточна оцінка учасника шляхом визначення середнього арифметичного бала на підставі індивідуальних оцінок з округленням до наближеного цілого числа або числа з десятковою частиною 0,5 (підпункт 5.5.8).

Пунктами 5.6 - 5.8 розділу 5 Положення № 185/зп-24 передбачено, що бали за кожен етап іспиту визначаються окремо. Максимально можливий бал на кожному етапі іспиту: тестування когнітивних здібностей - 60; тестування знань з історії української державності - 40; тестування загальних знань у сфері права - 50; тестування знань зі спеціалізації відповідного суду - 100; виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду - 150. Кількість балів за кожне модельне судове рішення у разі виконання під час іспиту практичного завдання типу 2 визначається методичними вказівками з оцінювання практичного завдання.

Відповідно до пункту 6.1 розділу 6 Положення № 185/зп-24 стадіями встановлення результатів іспиту є:

- затвердження кодованих результатів кожного етапу іспиту;

- затвердження декодованих результатів кожного етапу іспиту;

- затвердження загальних результатів іспиту.

Згідно з підпунктом 6.4.2 пункту 6.4 розділу 6 Положення № 185/зп-24 у рішенні про затвердження декодованих результатів етапу іспиту зазначаються: прізвище, ім`я, по батькові учасника; код учасника; бал учасника; результат етапу іспиту («успішно складено» або «не складено»).

Підпункт 6.5.3 пункту 6.5 розділу 6 Положення № 185/зп-24 визначає, що у рішенні про затвердження загальних результатів іспиту зазначаються: прізвище, ім`я, по батькові учасника; статус учасника: «кандидат на посаду судді» або «суддя»; інформація про участь в етапі іспиту (щодо кожного етапу іспиту окремо): код учасника; бал учасника; результат етапу іспиту («успішно складено» або «не складено»); загальний результат іспиту («успішно складено» або «не складено»); примітка щодо поважності причин неявки на іспит (для кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого суду) заповнюється щодо учасників, які не з`явилися на один або більше його етапів: «визнано поважними» або «не визнано поважними»; дата затвердження результатів іспиту.

Рішенням від 17 липня 2024 року № 228/зп-24 ВККС затвердила Методичні вказівки, у яких, зокрема, визначила, що за кожне з двох судових рішень практичного завдання виставляється оцінка за шкалою 75 балів.

Цими Методичними вказівками також визначено, за якими елементами здійснюється оцінка практичного завдання, зокрема, з адміністративної, господарської та цивільної спеціалізацій, та максимально можливу кількість балів, за якою може бути оцінений відповідний елемент (критерій), а саме:

1) мотивувальна частина оцінюється від 0 до 45 балів, з яких: доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився / не погодився з висновками суду першої інстанції, - 0-16; мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі, - 0-14; чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, - 0-5; висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, - 0-10;

2) резолютивна частина - від 0 до 22 балів, з яких: висновки суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги, - 0-10; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, - 0-5; строк і порядок набрання постановою законної сили, - 0-4; порядок і строк оскарження постанови, - 0-3;

3) дотримання стилістики судового рішення - від 0 до 5 балів;

4) дотримання правил орфографії та пунктуації - від 0 до 3 балів.

У примітці до Методичних вказівок визначено, що залежно від обставин справи, викладених в описовій частині постанови суду апеляційної інстанції, та виду судового рішення (про залишення оскарженого рішення без змін, його зміну чи скасування) ВККС може відступити від наведеної у Методичних вказівках структури та кількості виставлених балів за одним чи кількома елементами оцінювання, але не більше як на 10 %. У такому разі Комісія не може виходити за межі загальної кількості балів (75).

Поряд з цим, порядок оскарження рішення Комісії визначає стаття 88 Закону № 1402-VIII, зокрема, у вказаній статті вказано, що суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням ВККС щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Рішення ВККС, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання;

3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;

4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків (частина четверта статті 88 Закону № 1402-VIII).

VІ. Висновки Верховного Суду

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з незгодою ОСОБА_1 з рішеннями ВККС, прийнятими щодо нього за результатами виконання практичного завдання у межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), що мало наслідком відмови ОСОБА_1 , як конкурсанту на посаду судді апеляційного суду на зайняття вакантних посад суддів апеляційних адміністративних судів (адміністративна спеціалізація), в допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди», оскільки він не підтвердив здатність здійснювати правосуддя в апеляційних судах.

Відтак, ОСОБА_1 фактично не погоджується з рішенням Комісії, яким припинено його участь у конкурсі, з підстав набрання ним нижчого, ніж прохідний бал, необхідний для продовження конкурсних процедур.

Основними доводами ОСОБА_1 щодо протиправності рішень ВККС від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 та № 49/зп-25 є:

1. Спірні рішення ВККС (у частині, яка стосується позивача) не містять жодних мотивів про те, яким саме положенням частини першої статті 322 КАС України та Методичних вказівок не відповідають виконані позивачем практичні завдання. На думку ОСОБА_1 , рішення Комісії від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 та № 49/зп-25 є необґрунтованими і прийняті усупереч пункту 4 частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII. При цьому, позивач стверджує, що сам факт виставлення відповідачем балів не є свідченням та/або підтвердженням факту вмотивованості та обґрунтованості прийнятих рішень, як обов`язкового їх елементу, установленого нормами Закону № 1402-VIII. Зауважує, що з Екзаменаційних відомостей неможливо встановити, які недоліки виконаного позивачем практичного завдання стали підставою для зниження остаточної оцінки цього завдання та, відповідно, ненабрання ОСОБА_1 мінімальної кількості балів, необхідної для продовження його участі в конкурсі на зайняття вакантних посад суддів у апеляційних судах.

2. Порушення відповідачем процедури проведення кваліфікаційного іспиту, а саме: пункту 5.1 Положення № 185/зп-24, який чітко встановлює, що роботи учасників перевіряються та оцінюються в інформаційній системі. Усупереч цим нормам, під час перевірки практичного завдання позивача та виставлення відповідних балів (09 березня 2025 року), деякі члени екзаменаційної комісії знаходилися поза межами робочого місця, зокрема ОСОБА_2 у період з 05 березня 2025 року по 11 березня 2025 року перебував на лікарняному. Також ОСОБА_1 зауважує, що Методичними вказівками визначено елементи практичного завдання, що підлягають оцінюванню та кількості балів за кожен елемент оцінювання (мотивувальна частина, резолютивна частина, дотримання стилістики судового рішення, дотримання правил орфографії та пунктуації). Однак, Екзаменаційні відомості оцінювання практичного завдання, виконаного позивачем, не містять інформації про кількість балів, виставлених членами екзаменаційної комісії, за кожен із елементів оцінювання.

Водночас, як убачається із позовної заяви, ОСОБА_1 , як на підставу для скасування оскаржуваних рішень, не посилався на обставини, визначені пунктами 1-3 частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII, і Верховний Суд під час розгляду цієї справи таких обставин також не встановив.

За позицією ВККС, рішення Комісії від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 та № 49/зп-25 (у частині, яка стосується позивача) містять усі обов`язкові елементи, зокрема підстави та мотиви, які ґрунтуються на фактичних обставинах справи (викладено опис процедури, в якій брав участь позивач, наведено перелік основних рішень, що мають значення для проведення конкурсу, а також відповідне нормативно-правове регулювання та іншу релевантну інформацію, що в сукупності формує юридичні підстави для ухвалення відповідних рішень). Також відповідач наголошує, що повноваження ВККС у процедурі кваліфікаційного оцінювання є дискреційними. При цьому, відповідач посилається на правові висновки Верховного Суду щодо надання оцінки діям ВККС в межах процедури кваліфікаційного оцінювання на такій стадії кваліфікаційного іспиту, як виконання практичного завдання (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 800/166/17, від 08 жовтня 2019 року у справі № 9901/49/19, від 19 листопада 2019 року у справі № 9901/90/19, від 16 вересня 2020 року у справі № 9901/100/19, від 27 квітня 2023 року у справі № 9901/260/19). Так, Верховний Суд акцентував увагу на легітимній меті дій Комісії щодо з`ясування відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання, що здійснюється членами ВККС за їх внутрішнім переконанням відповідно до результатів кваліфікаційного оцінювання.

На противагу доводам позивача про порушення відповідачем процедури проведення кваліфікаційного іспиту, ВККС зазначила, що затвердження Комісією Методичних вказівок не встановлює обов`язку для членів екзаменаційної комісії здійснювати поелементне нарахування балів, оскільки така деталізована процедура не передбачена ані чинним законодавством, ані нормами Положення № 185/зп-24. Комісія зауважила, що брак в екзаменаційних відомостях інформації про кількість балів, виставлених за кожен із передбачених Методичними вказівками елементів оцінювання, не може свідчити про порушення нею порядку оцінювання учасників іспиту, закріпленого в Положенні № 185/зп-24. При цьому, відповідач уважає, що наявність орієнтовної шкали оцінювання сприяє забезпеченню єдиного підходу до перевірки робіт та уніфікації оцінювання серед членів екзаменаційної комісії, а також є певним орієнтиром для кандидатів (учасників іспиту) і допомогою під час підготовки до виконання практичного завдання, з урахуванням можливості зрозуміти критерії розподілу таких балів. Спеціальний програмний комплекс, який використовує Комісія для цілей складання іспиту, автоматично формує екзаменаційну відомість оцінювання практичного завдання після виставлення (нарахування) індивідуальних оцінок членами екзаменаційної комісії, за результатами яких у подальшому затверджує підсумковий індивідуальний бал.

Також ВККС уважає помилковими аргументи позивача про недотримання деякими членами екзаменаційної комісії правил, визначених пунктом 5.1 Положення № 185/зп-24, оскільки результати оцінювання (оцінки) членів екзаменаційної комісії містяться в Екзаменаційній відомості оцінювання практичного завдання. Спеціальний програмний комплекс, який використовується Комісією для цілей складання іспиту автоматично формує екзаменаційну відомість оцінювання практичного завдання після виставлення (нарахування) індивідуальних оцінок членами екзаменаційної комісії. Відповідно до паперових форм електронних документів - екзаменаційних відомостей оцінювання практичного завдання, виконаного позивачем (які містяться у матеріалах справи), кожним окремим членом екзаменаційної комісії (ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.) було виставлено ОСОБА_1 індивідуальний бал за кожне модельне судове рішення, що підтверджується змістом екзаменаційних відомостей. Поряд з цим, відповідач звернув увагу, що жодним нормативно-правовим актом не встановлено і не обмежено робочий час екзаменаційної комісії, що свідчить про відсутність заборон для роботи цієї комісії, зокрема щодо перевірки оцінювання робіт у неробочий час (вихідні, святкові дні та інший вільний від роботи час). При цьому, Комісія наголосила, що член екзаменаційної комісії може перевіряти анонімні роботи учасника іспиту в інформаційній системі на робочому місці або поза ним шляхом опрацювання електронного файлу з анонімним текстом роботи або роздрукованого його примірника. Інформація про місце фізичного перебування членів екзаменаційної комісії під час перевірки практичних завдань у Комісії не обліковується.

Вивчивши доводи позивача та аргументи відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх належними і допустимими доказами, Суд дійшов таких висновків.

Щодо аргументів позивача про порушення Комісією положень статті 88 Закону № 1402-VIII у частині відсутності мотивів у спірних її рішеннях, дискреційності повноважень ВККС під час проведення кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді і підстав для оскарження її рішень, Суд зазначає таке.

З аналізу положень Закону № 1402-VIII убачається, що рішення ВККС, палат та колегій Комісії викладаються у письмовій формі. У рішенні зазначаються дата і місце ухвалення рішення, склад Комісії (палати, колегії), питання, що розглядалося, мотиви ухваленого рішення, результати поіменного голосування членів Комісії. Рішення підписується головуючим і членами Комісії (палати, колегії), які брали участь у його ухваленні. Зазначене вище правове регулювання свідчить про те, що в якому б складі Комісія не ухвалювала рішення (пленарний склад, палата чи колегія), відповідне рішення повинно містити мотиви ухвалення такого рішення.

Тобто, рішення ВККС з питання припинення участі кандидата в кваліфікаційному іспиті та визнання його таким, що не склав іспит, має містити мотиви цього рішення і відповідати вимогам, які ставляться до рішень суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 2 КАС України).

Водночас Верховний Суд наголошує, що судовий контроль за реалізацією суб`єктами владних повноважень їхніх дискреційних повноважень здійснюється за визначеними частиною другою статті 2 КАС України критеріями, зокрема, чи діяли вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року під дискреційним слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

За загальним поняттям, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, у межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

На законодавчому рівні в Україні було прийнято Закону України від 17 лютого 2022 року № 2073-IX «Про адміністративну процедуру», пункт 7 частини першої статті 2 якого визначає, що дискреційне повноваження - повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.

Частина третя статті 6 цього ж Закону встановлює, що здійснення адміністративним органом дискреційного повноваження вважається законним у разі дотримання таких умов: 1) дискреційне повноваження передбачено законом; 2) дискреційне повноваження здійснюється у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом; 3) правомірний вибір здійснено адміністративним органом для досягнення мети, з якою йому надано дискреційне повноваження, і відповідає принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом; 4) вибір рішення адміністративного органу здійснюється без відступлення від попередніх рішень, прийнятих тим самим адміністративним органом в однакових чи подібних справах, крім обґрунтованих випадків.

У контексті діяльності ВККС це означає, що Комісія має повноваження самостійно визначати критерії оцінювання в межах установленого законом порядку та обирати спосіб реалізації процедур кваліфікаційного оцінювання, з дотриманням правових норм.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20 листопада 2025 року у справі № 990/171/25 та від 18 грудня 2025 року у справі № 990/216/25 наголосила на змісті повноважень ВККС у процедурі кваліфікаційного оцінювання, які є дискреційними та зазначила, що виконання практичного завдання як складова кваліфікаційного іспиту є етапом, де дискреційні повноваження Комісії в межах процедури кваліфікаційного оцінювання застосовуються чи не найбільш широко. На цій стадії учасник кваліфікаційного іспиту пропонує своє бачення ідеального судового рішення, яке він виконує відповідно до наданих Комісією відомостей та у створених нею умовах. Натомість ВККС України повинна забезпечити рівність умов для всіх учасників та оцінити виконані учасниками кваліфікаційного іспиту роботи крізь призму напрацьованих нею критеріїв оцінки, дотримуючись правил та принципів проведення іспиту.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що затвердження Методичних вказівок № 228/зп-24 загалом та концептуально не змінило правового врегулювання процедури кваліфікаційного іспиту і методики визначення його результатів та відповідно й обсягу дискреційних повноважень членів ВККС України на цьому етапі. З огляду на пояснену Комісією мету затвердження Методичних вказівок та невнесення відповідних змін до форми і змісту документів і рішень, які ВККС ухвалює у процедурі кваліфікаційного іспиту на стадії виконання практичного завдання, немає підстав вважати позицію Комісії про допоміжний характер згаданого документа неправильною чи нераціональною.

Також Велика Палата Верховного Суду наголосила, що, здійснюючи зовнішній публічний нагляд за дискреційними повноваженнями суб`єкта владних повноважень, суд не повинен вдаватися до зміни обсягу дискреційних повноважень, бо це є предметом відповідного правового регулювання, а має проконтролювати, чи не є викладені у рішенні цього органу висновки щодо обставин у справі довільними та нераціональними, не підтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів.

Як убачається з оскаржуваних рішень Комісії від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 та № 49/зп-25, ВККС відповідно до чинного нормативного врегулювання процедури кваліфікаційного іспиту навела підстави, на яких вони ґрунтуються, послалася на відповідні правові норми й описала обставини, щодо яких вони (норми) застосовані.

Тобто, спірні рішення відповідача відповідають змісту і формі, які встановлені підпунктом 6.5.3 пункту 6.5 розділу 6 Положення № 185/зп-24.

Водночас колегія суддів наголошує, що визначення кількості балів за результатами виконання практичного завдання віднесено до дискреційних повноважень членів ВККС, реалізація яких здійснюється шляхом застосування затверджених критеріїв оцінювання. У силу специфіки предмета оцінювання (складної інтелектуальної діяльності) така оцінка неминуче містить елемент оціночного судження (експертної оцінки), що є притаманною рисою відповідної конкурсної процедури і саме по собі не може вважатися порушенням прав учасника.

Межі судового контролю в таких спорах зводяться до перевірки дотримання процедури та меж повноважень: застосування методики і критеріїв, відсутності істотних порушень, свавільності, нерівного підходу чи інших чинників, що могли вплинути на результат. Натомість переоцінка роботи та заміна висновку Комісії іншим баченням означали б втручання у дискреційне рішення, віднесене до компетенції ВККС.

Таким чином, колегія суддів уважає, що доводи позивача стосовно невмотивованості спірних рішень Комісії є безпідставними, як наслідок - рішення ВККС від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 та № 49/зп-25 у частині, що стосується ОСОБА_1 , відповідають вимогам пункту 4 частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII.

Щодо відсутності в екзаменаційних відомостях кількості нарахованих балів членами екзаменаційної комісії за кожним елементом практичного завдання - модельних судових рішень, відповідно до Методичних вказівок, Верховний Суд зазначає наступне.

Так, методика оцінювання учасників іспиту регламентована розділом 5 Положення № 185/зп-24, а порядок оцінювання результатів виконання практичного завдання визначено пунктом 5.5 розділу 5 цього Положення. Цей порядок включає: визначення суб`єктів оцінювання, діапазон, в якому члени екзаменаційної комісії виставляють індивідуальні оцінки (від 0 до 150), випадки, коли робота учасника оцінюється у 0 балів, механізм виведення остаточної оцінки учасника.

Результат оцінювання практичного завдання відбувається за бальною шкалою. Бал визначається за результатом оцінювання практичного завдання в цілому (загалом), а не його окремих елементів. Під час визначення результатів цього етапу не встановлено іншої форми оцінювання. Водночас порядок оцінювання визначає суть перевірки практичного завдання, яка полягає у встановленні відповідності змісту виконаного учасником завдання показникам (методичним вказівкам) з оцінювання цього завдання.

Разом із цим, як пункт 5.5 розділу 5 Положення № 185/зп-24, так і Закон № 1402-VIII не містить вимог щодо виставлення оцінки окремо за певні елементи практичного задання.

Отже, колегія суддів зауважує, що незазначення в оскаржених рішеннях Комісії інформації про кількість балів, виставлених за кожен із визначених Методичними вказівками елементів оцінювання не свідчить про порушення ВККС порядку оцінювання учасників іспиту. При цьому, ненаведення в рішеннях Комісії оцінки за кожний елемент оцінювання не може підтверджувати те, що члени екзаменаційної комісії здійснили перевірку практичного завдання позивача без застосування чи без дотримання Методичних вказівок.

Додатково колегія суддів звертає увагу, що за висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у постанові від 20 листопада 2025 року у справі № 990/171/25, убачається, що Методичні вказівки за правовою природою є інструктивним і керівним документом, адресованим передовсім членам екзаменаційної комісії, яким визначено алгоритм оцінювання та уніфіковано процес перевірки. Методичні вказівки складаються зі шкали оцінювання, визначають елементи практичного завдання, що підлягають оцінюванню та показники оцінювання. Обов`язок та спосіб фіксації балів окремо за кожен елемент практичного завдання Методичні вказівки не містять. Такі вказівки призначені як для членів екзаменаційних комісій, так і для кандидатів і слугують для них орієнтиром під час перевірки та виконання практичних завдань, для забезпечення єдиних стандартизованих для всіх учасників іспиту підходів у їх виконанні та оцінюванні. Відповідно сама лише наявність затверджених Методичних вказівок не означає, що в оскаржуваному рішенні члени екзаменаційної комісії повинні були відобразити, крім остаточної оцінки практичного завдання, також і бали за кожний його елемент. Це є цілком недоцільним також з огляду на те, що предметом оцінювання є практичне завдання загалом, а не його окремі елементи.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд констатує, що доводи ОСОБА_1 як на підставу скасування оскаржуваних рішень про те, що екзаменаційні відомості не містять даних щодо кількості нарахованих балів членами екзаменаційної комісії за кожним елементом практичного завдання є помилковими, оскільки предметом оцінювання є практичне завдання загалом, а не його окремі елементи.

При цьому, безпідставними є й посилання ОСОБА_1 на рішення ВККС від 17 грудня 2025 року № 218/зп-25 про внесення змін до Положення № 185/зп-24, зокрема до підпункту 5.5.6 пункту 5.5 розділу 5, оскільки на момент складання іспиту та перевірки практичних робіт позивача, діяла попередня редакція цього Положення, яка не встановлювала обов`язку члена екзаменаційної комісії виставлення оцінки окремо за певні елементи практичного задання.

Щодо посилання позивача на те, що виконані ним практичні завдання (модельні судові рішення) повністю відповідають вимогам статті 322 КАС України та показникам оцінювання згідно з Методичними вказівками, оскільки демонструють належний рівень підготовки позивача, уміння застосовувати норми процесуального закону, що регулюють структуру та зміст мотивувальної частини постанови суду апеляційної інстанції, а також уміння аналізувати та синтезувати ключові (основні, істотні) висновки суду першої інстанції, однак ознайомившись із виконаними практичними завданнями, які викладені у зошитах для виконання практичного завдання та з екзаменаційною відомістю, він не встановив жодних зауважень Комісії чи невідповідності виконаних завдань Методичним вказівкам, Верховний Суд уважає їх недоцільними з огляду на таке.

Оцінювання практичного завдання у межах конкурсної процедури за своєю правовою природою не спрямоване на встановлення «абсолютного» рівня професійної придатності чи компетентності учасника, а фіксує за внутрішнім розсудом членів ВККС підсумок застосування критеріїв саме у межах конкретного етапу конкурсу.

Отже, менша кількість балів означає лише інший результат оцінювання в межах застосованої системи критеріїв та не може автоматично ототожнюватися з висновком про нижчий рівень компетентності чи підготовки порівняно з учасником, який отримав вищий бал. Різниця у балах відображає підсумковий результат оцінювання у конкретній процедурі та за конкретними підходами, а не є узагальненою характеристикою «якості фахівця» як такої. При цьому, сам по собі числовий показник, виставлений за результатами конкурсного оцінювання, не має і не може мати значення остаточного висновку про (не)компетентність або (не)належний рівень підготовки позивача та сам по собі не спростовує наявність у нього відповідної кваліфікації.

Стосовно аргументів позивача про порушення відповідачем процедури проведення кваліфікаційного іспиту, а саме: пункту 5.1 Положення № 185/зп-24, який встановлює, що роботи учасників перевіряються та оцінюються в інформаційній системі, Верховний Суд уважає за доцільне зазначити слідуюче.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 жовтня 2018 року № 7- р/2018 (справа № 1-123/2018(4892/17)) зазначив, що принцип юридичної визначеності як один з елементів верховенства права не виключає визнання за органом публічної влади певних дискреційних повноважень у прийнятті рішень, однак у такому випадку має існувати механізм запобігання зловживанню ними.

Так, Закон № 1402-VIII передбачає, що порушення процедури проведення кваліфікаційного іспиту може бути оскаржено в порядку, встановленому законом (частина одинадцята статті 74).

Тобто, законодавець надав особі (у цьому випадку - кандидату на посаду судді) право оскаржити відповідне рішення ВККС не лише по суті, а й з підстав дотримання Комісією (її окремих членів) порядку прийняття такого рішення.

У аспекті спірних правовідносин, колегія суддів констатує, що кандидат (у цій справі - ОСОБА_1.), який вважає, що його права порушено внаслідок неправомірних дій або допущення помилок ВККС (у тому числі, членів екзаменаційної комісії) під час проведення оцінювання (перевірки практичного завдання та виставлення оцінок), може оскаржити це рішення в адміністративному суді, посилаючись на порушення процедури оцінки, що призвело до неправомірного результату. При цьому, указане не свідчить про втручання в дискреційні повноваження Комісії під час проведення добору на посаду судді, оскільки у цьому випадку суд наділений правом перевірити дії (бездіяльність) ВККС або її окремих членів щодо їх законності і відсутності в них зловживання службовим становищем.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням ВККС від 22 січня 2025 року № 21/зп-25 затверджено склад екзаменаційної комісії для перевірки та оцінювання практичних завдань, виконаних кандидатами на зайняття посад суддів в апеляційних адміністративних судах під час кваліфікаційного іспиту в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), до складу якої ввійшли: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Судом установлено, що перевірка та виставлення балів, зокрема щодо практичного завдання позивача, проводилася членами екзаменаційної комісії у період з 07 березня 2025 року по 11 березня 2025 року.

На обґрунтування своєї позиції у частині порушення відповідачем процедури перевірки практичного завдання, ОСОБА_1 посилається на недотримання членом екзаменаційної комісії ОСОБА_2 порядку перевірки та оцінювання практичного завдання, визначеного пунктом 5.1 Положення № 185/зп-24, оскільки останній у період з 05 березня 2025 року по 11 березня 2025 року перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності, як наслідок - не міг фізично знаходитися у приміщенні ВККС та здійснювати перевірку практичного завдання в інформаційній системі.

З цього приводу Верховний Суд уважає за доцільне зазначити таке.

Розділ 5 Положення № 185/зп-24 визначає методику оцінювання учасників іспиту, пункт 5.1 якого встановлює, що роботи учасників перевіряються та оцінюються в інформаційній системі.

З матеріалів справи слідує, що практичні роботи, виконані позивачем, були оцінені усіма членами екзаменаційної комісії в інформаційній системі, доступ до якої можливий лише в приміщенні ВККС.

Так, з огляду на наявність інформації про перебування члена Комісії ОСОБА_2 на лікарняному (у стані тимчасової непрацездатності) у період, коли здійснювалась перевірка практичного завдання позивача та виставлення балів в інформаційній системі, а також задля належного розгляду справи та ухвалення законного рішення, Верховний Суд ухвалою від 27 листопада 2025 року звернувся до Клінічної лікарні «Феофанія» Державного управління справами з вимогою про надання інформації щодо перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні у період з 05 березня 2025 року по 11 березня 2025 року та порушення (недопущення порушення) ним режиму лікування.

На виконання вимог цієї ухвали суду, Клінічна лікарня «Феофанія» Державного управління справами направила лист від 15 грудня 2025 року № 01-10/04/3539/25, у якому зазначила, що дійсно у період з 05 березня 2025 року по 11 березня 2025 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у цій лікарні. Клінічна лікарня «Феофанія» Державного управління справами повідомила, що факт порушення ОСОБА_2 режиму лікування зафіксовані не були, при цьому лікарями, відповідальними за ведення пацієнта, дозволи на залишення приміщення лікарні не надавалися. Уся медична документація, що велася щодо ОСОБА_2 , не містить відомостей про порушення режиму чи інші обставини, які могли б свідчити про невиконання ним рекомендацій медичного персоналу. Також, Клінічна лікарня «Феофанія» Державного управління справами долучила до цього листа копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 № 25/3/1368, з якої вбачається, що останній був госпіталізований 05 березня 2025 року, дата виписки - 11 березня 2025 року.

Поряд з цим, у листі Клінічної лікарні «Феофанія» Державного управління справами від 20 січня 2026 року № 01-10/04/167/26, який був наданий у відповідь на запит Комісії від 16 січня 2026 року № 15-292/26 та долучений до матеріалів справи, зазначено, що цілодобовий нагляд за пацієнтом працівниками лікувального закладу не здійснюється і не передбачений відповідними внутрішніми нормативами. Також, Клінічна лікарня «Феофанія» Державного управління справами наголосила, що фактичне перебування ОСОБА_2 у медичному закладі у зазначений період не обліковувалось, оскільки ведення документації, у якій фіксується час входу та/або виходу пацієнтів з відділення, чинними внутрішніми правилами не передбачено. Щодо фактичного проходження медичних процедур ОСОБА_2 у період з 05 березня 2025 року по 11 березня 2025 року, лікарня надала такі відомості, зокрема: первинний огляд чергового лікаря (05 березня 2025 року о 14:56 год.); первинний огляд керівника та лікуючого лікаря (05 березня 2025 року о 15:47 год.); спільний огляд керівника та лікуючого лікаря (06 березня 2025 року о 15:03 год.); спільний огляд керівника та лікуючого лікаря (10 березня 2025 року о 12:11 год.); спільний огляд керівника та лікуючого лікаря (11 березня 2025 року о 14:47 год.). При цьому, лікарня зауважила, що всі інші лікувальні процеси здійснювалися без фіксації конкретного часу їх проведення.

Аналізуючи вказані вище положення законодавства у співставленні з установленими обставинами, Верховний Суд уважає, що перебування у період з 05 березня 2025 року по 11 березня 2025 року члена екзаменаційної комісії ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні в Клінічній лікарні «Феофанія» Державного управління справами не супроводжувалося режимом, який би передбачав постійний нагляд за пацієнтом або перешкоджав виконанню ним функцій екзаменатора поза межами лікувального закладу.

З матеріалів справи (зокрема відомостей, наданих медичним закладом) Судом установлено, що як діагноз пацієнта (ОСОБА_2.), так і лікувальний процес не виключали можливості здійснення ним інтелектуальної діяльності, зокрема, перевірки та оцінювання практичних завдань, а також фізичної можливості виставлення оцінок за виконані практичні завдання в адміністративній будівлі Комісії 09 березня 2025 року.

Водночас, колегія суддів констатує, що ані загальне трудове законодавство України (зокрема, положення Кодексу законів про працю України), ані спеціальне - Закон № 1402-VIII і Положення № 185/зп-24 не містить імперативної норми, яка б прямо забороняла особі (у цьому випадку - члену екзаменаційної комісії), що перебуває у стані тимчасової непрацездатності, здійснювати будь-яку діяльність, яка пов`язана із виконанням обов`язків, і якщо така діяльність: не суперечить медичним рекомендаціям; не погіршує стан здоров`я особи; не пов`язана з виконанням трудових обов`язків у примусовому порядку; здійснюється з власної ініціативи та волевиявлення особи; не суперечить посадовим обов`язкам.

Отже, за відсутності прямої законодавчої заборони або медичних обмежень, особа, яка перебуває у стані тимчасової непрацездатності, усвідомлюючи спроможність, може здійснювати певні дії/виконувати роботу (у цій справі - у силу визначеного Законом № 1402-VIII правового статусу, член екзаменаційної комісії може перевіряти практичні завдання учасників конкурсу).

Крім того, оскільки рішення Комісії № 48/зп-25 та № 49/зп-25 були ухвалені 12 березня 2025 року, тобто після завершення перебування ОСОБА_2 на лікарняному, колегія суддів уважає, що доводи про порушення процедури прийняття цих рішень є безпідставними, як наслідок - недоведеними обставини у цій справі про порушення ВККС (членом екзаменаційної комісії - ОСОБА_2) вимог пункту 5.5 розділу 5 Положення № 185/зп-24.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Верховний Суд уважає, що рішення ВККС від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 «Про затвердження кодованих результатів практичного завдання, виконаного кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами)» стосовно ОСОБА_1 за пунктом 50 додатку до цього рішення код кандидата - 0021310, бал - « 49,5» та за пунктом 202 додатку до цього рішення код кандидата - 0093821, бал - « 48,5» та рішення ВККС від 12 березня 2025 року № 49/зп-25 «Про визначення загальних результатів першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Складання кваліфікаційного іспиту» та допуск до другого етапу «Дослідження досьє та проведення співбесіди» кандидатів на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судів у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами)», а саме його пункти 1, 2, 4 стосовно ОСОБА_1 , є такими, що ухвалені відповідачем з дотриманням процедури їх прийняття. Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання ВККС допустити кандидата на посади суддів апеляційних адміністративних судів ОСОБА_1 , як такого що успішно склав кваліфікаційний іспит, до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди» у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23, колегія суддів висновує, що такі вимоги є похідними від вимог про визнання протиправними та скасування рішень Комісії, а тому також не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

VІІ. Судові витрати

Понесені позивачем витрати у виді сплати судового збору за подання цього позову за правилами статті 139 КАС України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 266, 295 КАС України, Суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03 лютого 2026 року.

Головуючий-суддя В. Е. Мацедонська

Судді: М. В. Білак

Л. О. Єресько

В. М. Соколов

С. А. Уханенко