Справа № 160/9499/25
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2026-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2026 року м. Дніпросправа № 160/9499/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Львівської митниці

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року (суддя Єфанова О.В.) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Товарний Дім «Альфатех»

до Львівської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Товарний Дім «Альфатех» звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/000061/2 від 27.02.2025.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Товарний Дім «Альфатех», Україна (Покупець) та компанією TRIANGLE TYRE CO. LTD, Китай (Продавець) укладено Контракт від 03.07.2023 № TRІ-0307, за у мовами якого продавець продає, а покупець купує на умовах FOB Qingdao, Китай відповідно до Інкотермс 2010 шини ватажні в асортименті та кількості, зазначених в специфікаціях. Умови поставка узгоджуються специфікаціями на кожну партію товару.

В межах названого контракту, на підставі інвойсу № 7-4/5498-3 від 25.11.2024 та Специфікації 5/5 до інвойсу № 7-4/5498-3 від 25.11.2024 в адресу позивача було поставлено партію товару шини в загальній кількості 266 шт. на загальну суму 34 503,40 дол. США.

Для митного оформлення поставленої партії товару позивачем було подано до Львівської митниці ЕМД № 25UA60U9. Митна вартість імпортованого товару заявлена декларантом за ціною Контракту.

Відповідач, дослідивши подані декларантом документи, дійшов висновку, що останні не відображають дійсну вартість товару за ціною контракту, запропонував надати додаткові документи.

Зауваження митного органу стосувались наступного:

- у п. 7 контракту № TRI 0307 від 03.07.2023 вказано, що оплата за товар здійснюється на умовах, що вказані в специфікаціях, які, відповідно до п. 1 контракту є невід`ємною частиною контракту. Однак специфікація № 12 до митного оформлення не надавалася, що позбавляє можливості у повній мірі перевірити числові значення вартості товару, що містяться у поданих документах, умови поставки конкретної партії, а також чи відповідає виставлений інвойс специфікації (виставлений на підставі специфікації Інвойс є невід`ємною частиною цього контракту);

- за поданими платіжними документами: № 187 від 09.10.2024 (40 000 дол. США) у графі 70 якої вказано документи, на підставі яких проводилось перерахування коштів за ввезений товар, а саме , специфікацію № 13 від 23.09.2024; № 189 від 21.10.2024 (50 000 дол. США) - у графі 70 якої вказано документи, на підставі яких проводилось перерахування коштів за ввезений товар, а саме , специфікацію № 13 від 23.09.2024, специфікацію № 12 від 30.07.2024; № 192 від 01.11.2024 (70 000 дол. США) - у графі 70 якої вказано документи, на підставі яких проводилось перерахування коштів за ввезений товар, а саме, специфікацію № 13 від 23.09.2024, специфікацію № 14 від 31.10.2024; № 208 від 21.01.2025 (22 276,49 дол. США) - у графі 70 якої вказано документи, на підставі яких проводилось перерахування коштів за ввезений товар, а саме, специфікацію № 15 від 04.11.2024, специфікацію № 14 від 31.10.2024; № 205 від 19.12.2024 (178 962,16 дол. США) - у графі 70 якої вказано документи, на підставі яких проводилось перерахування коштів за ввезений товар, а саме, специфікацію № 13 від 23.09.2024, специфікацію № 14 від 31.10.2024; неможливо відслідкувати оплату оцінюваної партії товару (інвойс № 7-4/5498-3 від 25.11.2024 на суму 189 679,4 дол. США), оскільки вони не відображають повної картини розрахунків з контрагентом за контрактом;

- експортна декларація № 00368131 від 25.11.2024 у графі «порт призначення» містить запис «UKR», проте згідно коносаменту № 177ICXCXQ10707VZ від 04.12.2024 товар відправлявся у порт Гданська Польща (прибув у порт Гдиня Польща). Відповідно до інформації, зазначеної в експортній декларації № 00368131, така сформована 25.11.2024. Тобто, декларантом для підтвердження складової митної вартості надано експортну декларацію № 00368131, що сформована 25.11.2024, у той же час зазначений у ній коносамент № 177ICXCXQ10707VZ датовано 04.12.2024. При цьому за яких обставин станом на 25.11.2024 могло бути відомо про реквізити коносаменту, який складено 04.12.2024, позивачем не пояснено;

- відповідно до договору на транспортно-експедиторське обслуговування № 160198-159 від 21.12.2017 відносини сторін обумовлюються сторонами в Заявках (п.п. 2.1.8; 2.2.6; 2.2.8; 4.8). Заявка до митного оформлення не подавалась. Згідно з п. 3.3 договору ТЕО передбачено оплату робіт та послуг Замовником протягом 10 робочих днів з часу виставлення рахунку за умови підписання сторонами Актів виконаних робіт. Акт виконаних робіт та документи про здійснення оплати за надані транспортні послуги не надавалися. Рахунок на оплату транспортних витрат від 21.02.2025 № 637 містить пункт витрат «транспортно-експедиційні послуги на території України». Проте, як випливає з самого документу, надані послуги стосуються перевезення також транспортно-експедиторського обслуговування за межами України. Плата за відповідну послугу в поданих документах відсутня та не була врахована під час розрахунку митної вартості. Необхідно зазначити, що дата складання рахунку № 637 на оплату транспортних витрат від 21.02.2025, проте відповідно відміток на товаросупровідних документах (CMR № 0930 від 24.02.2025), вантаж перетнув кордон 27.02.2025. Тобто, на момент виставлення рахунку, витрати на транспортування та страхування не були відомі у повному обсязі, при цьому у гр. 22 CMR № 0930 від 24.02.2025 відсутні реквізити відправника товару з території Польщі (м. Гдиня), що є порушенням вимог ст. 5 та ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 року).

З метою усунення виявлених розбіжностей було запропоновано декларанту надати додаткові документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Позивачем повідомлено про неможливість подання додаткових документів.

Після проведення митних консультацій, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA209000/2025/000061/2 від 27.02.2025.

Назване рішення є предметом оскарження в цій справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 передбачено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 2 статті 58 Митного кодексу України та пунктом 1.14 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» № 599 від 24.05.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296, передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та(або) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Неподання декларантом інших запитуваних митницею документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Надаючи оцінку обґрунтованості зауважень митного органу, зокрема, щодо неможливості ідентифікувати платіжні доручення з відповідною партією товару, колегія суддів зазначає, що Верховним Судом сформовані сталі та передбачувані для митного органу висновки, згідно з якими у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Також не є слушними зауваження митного органу щодо не подання до митного оформлення специфікації № 12, адже з матеріалів справи вбачається, що спірна партія товару здійснювалась безпосередньо на підставі Специфікації 5/5 до інвойсу № 7-4/5498-3 від 25.11.2024.

Щодо не підтвердження транспортної складової, колегія суддів зазначає, що митний орган в цій частині не спростовує надання декларантом документів на її підтвердження, натомість звертає увагу на не подання окремих документів, передбачених договором на транспортно-експедиторське обслуговування № 160198-159 від 21.12.2017.

У свою чергу суд апеляційної інстанції звертає увагу митного органу, що надання оцінки змісту та умовам господарського договору, його виконання сторонами, своєчасність та повнота розрахунків виходять за межі наданих законом повноважень відповідача, а тому відповідні зауваження є такими, що не підлягають оцінці в межах вирішення питання щодо митного оформлення товару.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на необґрунтованість вимог митного органу в процесі проведення митних консультацій про надання декларантом додаткових документів, адже, по-перше, відповідач не навів які з досліджених документів свідчать про розбіжності у числових значеннях складових митної вартості партії товару, по-друге, пропозиція митного органу про надання додаткових документів є формальною, яка містить загальний перелік документів, визначений Митним кодексом України, та включає окремі документи, які вже були надані позивачем разом з митною декларацією № 25UA60U9.

Відтак, митний орган при прийнятті оскаржуваного рішення допустився формального підходу, а також не довів, що подані позивачем до митного оформлення документи не дають можливість перевірити обґрунтованість визначення митної вартості товару за ціною договору.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару.

Правові підстави для скасування рішення суду першої відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року в адміністративній справі № 160/9499/25 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 03 лютого 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 03 лютого 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова