Справа № 990/155/25
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

29 січня 2026 року

м. Київ

справа №990/155/25

адміністративне провадження № П/990/155/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого-судді - Мацедонської В. Е.,

суддів: Білак М. В., Єресько Л. О., Соколова В. М., Уханенка С. А.,

при секретарі судового засідання Рейтаровської О. С.,

за участю:

представника відповідача - Таркаєвої О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 990/155/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

11 квітня 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Верховного Суду з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - відповідач, ВККС, Комісія), у якому просила:

- визнати протиправним і скасувати рішення ВККС від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 «Про затвердження кодованих результатів практичного завдання, виконаного кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами)» стосовно ОСОБА_1 за пунктом 108 додатку до цього рішення код кандидата - 0052945, бал - « 52,5»;

- визнати протиправними і скасувати пункти 1, 2, 4 рішення ВККС від 12 березня 2025 року № 49/зп-25 «Про визначення загальних результатів першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Складання кваліфікаційного іспиту» та допуск до другого етапу «Дослідження досьє та проведення співбесіди» кандидатів на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами)», стосовно ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ВККС відновити участь ОСОБА_1 у конкурсі для кандидатів на зайняття вакантних посад суддів апеляційних адміністративних судів, у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), зі стадії перевірки практичних завдань у складі інших членів Комісії та провести повторне оцінювання виконаного ОСОБА_1 практичного завдання (код кандидата - « 0052945»), з урахуванням висновків суду.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що рішення ВККС від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 та № 49/зп-25 в частині визначення результатів етапу конкурсу - «виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду» стосовно ОСОБА_1 прийняті відповідачем з порушенням частини другої статті 19 Конституції України, частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), норм Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VII) та прийнятих Комісією рішень щодо порядку та умов проведення Конкурсу, а тому підлягають скасуванню.

На переконання позивачки, оскаржувані рішення ВККС прийняті Комісією відносно ОСОБА_1 за відсутності належного обґрунтування висновків та підстав їх прийняття, а саме: у частині їх обґрунтованості та вмотивованості. Зауважила, що рішення відповідача з приводу визначення негативних для особи результатів оцінки виконання практичного завдання у межах кваліфікаційного оцінювання не можуть бути вмотивовані суто посиланням на показник арифметичного значення результату оцінювання, позаяк такого порядку та способу реалізації відповідного повноваження нормами Закону № 1402-VII Комісії не надано. Позивачка вважає, що нормативна невизначеність (неврегульованість, неясність) певного питання, тобто відсутність чітких та зрозумілих для кожного учасника орієнтирів, покладає на ВККС обов`язок належно мотивувати її висновки.

На думку ОСОБА_1 , виконані нею практичні завдання (модельні судові рішення) повністю відповідають вимогам статті 322 КАС України та показникам оцінювання згідно з Методичними вказівками з оцінювання практичного завдання з адміністративної, господарської та цивільної спеціалізацій, виконаних кандидатами на посади суддів апеляційних судів під час кваліфікаційного іспиту, затверджених рішенням Комісії від 17 липня 2024 року № 228/зп-24 (далі - Методичні вказівки), оскільки демонструють: уміння застосовувати норми процесуального закону, які визначають структуру та зміст резолютивної частини постанови (ухвали) суду апеляційної інстанції; уміння застосовувати норми процесуального закону, які визначають повноваження суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на судове рішення та підстави їх реалізації; уміння застосовувати норми процесуального закону, які визначають правила розподілу судових витрат.

Також ОСОБА_1 звернула увагу на порушення ВККС процедури кваліфікаційного оцінювання, оскільки відповідно до екзаменаційної відомості, датою нарахування балів та підпису відомості зазначено 09 березня 2025 року, натомість на офіційному веб-сайті відповідача відсутня інформація про роботу Комісії у вихідний день - 09 березня 2025 року.

ІІ. Позиція інших учасників справи щодо позовної заяви

30 квітня 2025 року Комісія подала до Верховного Суду відзив на позов, у якому просить відмовити у його задоволенні. Зазначила, що відповідно до рішень ВККС від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 та № 49/зп-25 ОСОБА_1 за результатами оцінювання першого судового рішення (код кандидата 0018302) отримала 58,5 балів, а за результатами другого (код кандидата 0052945) - 52,5 балів, що у сумі становить 111 балів та є нижчим за прохідний бал (менше 75 відсотків від максимально можливого бала) за виконання практичного завдання з відповідної спеціалізації суду, що, у свою чергу, є підставою для визнання позивачки такою, що не склала кваліфікаційний іспит, як наслідок, - відмову у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання.

На думку ВККС, оскаржувані рішення ухвалені Комісією в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах щодо визначених стадій встановлення результатів іспиту як першого етапу кваліфікаційного оцінювання, зокрема затвердження кодованих та декодованих результатів практичного завдання, а також загальних результатів іспиту, що відповідає пункту 6.1 розділу 6 Положення про порядок складання кваліфікаційного іспиту та методику оцінювання кандидатів, затвердженого рішенням ВККС від 19 червня 2024 року № 185/зп-24 (далі - Положення № 185/зп-24).

Комісія стверджує, що рішення ВККС від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 та № 49/зп-25 містять в собі всі необхідні елементи та мотивовані наявністю фактичних обставин (опис процедури, в якій брав участь позивач, перелік основних рішень, які мають значення для проведення конкурсу, нормативно-правове регулювання та іншу інформацію), результат яких породжує юридичні підстави для прийняття таких рішень, а відтак доводи позивачки щодо їх невмотивованості є необґрунтованими.

Відповідач наголосив, що згідно з частиною третьою статті 88 Закону № 1402-VII рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Водночас обумовлених підстав, визначених частиною третьою статті 88 Закону № 1402-VII, для оскарження рішення Комісії від 12 березня 2025 року № 49/зп-25 у частині затвердження результатів виконаного ОСОБА_2 практичного завдання та результатів складеного нею іспиту немає. Позивачка фактично не погоджується з отриманими балами за виконане нею в рамках конкурсу практичне завдання, однак така суб`єктивна незгода не може свідчити про протиправність дій та рішень Комісії під час оцінювання її робіт, оскільки викладені ОСОБА_2 аргументи зводяться виключно до самооцінки перевірки власних робіт.

Також Комісія звернула увагу, що фіксація та відображення у будь-якій формі (зокрема і в екзаменаційній відомості) міркувань чи висновків членів екзаменаційної комісії, що проводили перевірку практичного завдання, щодо окремих показників та елементів, яким не відповідало виконане кандидатом завдання, не передбачено положеннями чинного законодавства, якими встановлено як порядок кваліфікаційного іспиту, так і його методику.

Щодо доводів позивачки про можливе порушення відповідачем процедури прийняття оскаржуваних рішень, у зв`язку з датою нарахування балів у вільний від роботи час (вихідний день), ВККС зазначила, що ані норми чинного законодавства України, ані норми нормативних актів, прийнятих Комісією на основі положень Закону № 1402-VII, не передбачають нормування робочого часу екзаменаційної комісії, а також не встановлюють будь-яких заборон чи обмежень для роботи такої (екзаменаційної) комісії, зокрема щодо перевірки й оцінювання робіт у вихідні, святкові дні та інший вільний від роботи час тощо. Поряд з цим, на думку відповідача, перевірка і оцінка практичних завдань екзаменаційною комісією у вільний від роботи час не порушує жодних прав чи інтересів ОСОБА_1 , не впливає на об`єктивність такої перевірки (оцінювання) та не тягне за собою жодних негативних наслідків для учасників (кандидатів на посаду судді) конкурсу.

Додатково ВККС зауважила, що посилання позивачки на недотримання відповідачем процедури кваліфікаційного оцінювання в частині повторного перегляду виконаних нею практичних завдань та позбавлення її права «бути почутим» є безпідставними, оскільки єдиною підставою для проведення повторної перевірки іншою екзаменаційною комісією практичного завдання учасника іспиту є встановлення суттєвих (20 і більше відсотків) розбіжностей в оцінках членів екзаменаційної комісії роботи такого учасника.

IІІ. Рух справи у суді першої інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 11 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Мацедонська В. Е., судді: Білак М. В., Єресько Л. О., Уханенко С. А., Соколов В. М. Присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 990/155/25 (провадження № П/990/155/25).

Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 990/155/25. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

30 квітня 2025 року ВККС подала до Верховного Суду відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову.

08 травня 2025 року на адресу Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог (збільшення підстав позову), у якій зазначила про порушення ВККС процедури кваліфікаційного оцінювання, оскільки є сумніви щодо можливості колегією ВККС у повному складі з дотриманням установленого порядку та використання інформаційної системи здійснити якісну перевірку практичного завдання. Такі твердження позивачки ґрунтуються на інформації ЗМІ про перебування члена Комісії ОСОБА_3 у період з 05 березня 2025 року по 11 березня 2025 року на лікарняному. Також ОСОБА_1 уважає, що оскаржувані рішення ВККС були прийняті з порушенням абзацу 4 частини другої статті 85 Закону № 1402-VII, у редакції Закону України від 12 липня 2018 року № 2509-VIIІ, де вказано, що Комісія у пленарному складі може переглядати рішення, прийняті палатою чи колегією, щодо результатів виконаного учасником іспиту практичного завдання. Перегляд ВККС рішення колегії Комісії стосовно результатів виконаного учасником іспиту практичного завдання (або Палати ВККС стосовно результатів виконаного учасником іспиту практичного завдання) є етапом (стадією) кваліфікаційного оцінювання. Позивачка наголосила, що саме це положення Закону № 1402-VII було чинним на момент оголошення конкурсу у межах спірних правовідносин. На переконання ОСОБА_1 , подальше доповнення розділу ХІІ Закону №1402-VIII пунктом 57 згідно з Законом України від 09 грудня 2023 року № 3511-ІХ та пунктом 57-1 Закону України від 20 листопада 2024 року № 4072-ІХ об`єктивно не здатні змінити дії положення Закону №1402-VIII, позаяк у цих пунктах мова йде про правила конкурсу, а не про етапи кваліфікаційного оцінювання, а тому їх застосування відповідачем під час прийняття спірних рішень є помилковим. Разом з цим, позивачка у заяві просила суд витребувати у ВККС докази щодо повноважень членів екзаменаційної комісії, які здійснювали перевірку її практичного завдання, а також документи про облік робочого часу ВККС і перебування її членів екзаменаційної комісії у приміщенні Комісії 07 березня 2025 року, 09 березня 2025 року та 10 березня 2025 року.

20 травня 2025 року ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» подала заяву про долучення до матеріалів справи додаткові докази, а саме: лист ВККС від 12 травня 2025 року № С-3773/25, у якому надана відповідь на запит позивачки про облік робочого часу членів Комісії у період з 25 лютого 2025 року по 12 березня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2025 року вирішено перейти до розгляду справи № 990/155/25 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні, яке відбудеться 16 червня 2025 року о 15:00 год.

05 червня 2025 року від позивачки надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

16 червня 2025 року Верховний Суд постановив ухвалу, якою клопотання ОСОБА_1 про зміну підстав позову та витребування доказів задоволено частково. Прийнято зміни підстав позову у справі № 990/155/25, викладені в заяві ОСОБА_1 від 08 травня 2025 року. Витребувано у ВККС належним чином засвідчені копії: відомостей (копії наказів, табелю обліку робочого часу тощо) щодо перебування членів Комісії, які здійснювали оцінювання практичного завдання ОСОБА_1 , у відпустках, відрядженнях, тимчасової непрацездатності та інших заходах, що передбачали внесення відомостей до табелів обліку робочого часу, за період з 25 лютого 2025 року до 12 березня 2025 року (включно); Положення, іншого нормативно-правового акту, затвердженого у належний спосіб, щодо порядку функціонування «Системи автоматизації робочих процесів Комісії»; документи, що стосуються виконання ОСОБА_1 25 лютого 2025 року практичного завдання (код кандидата - 0052945) з початковим фрагментом тексту практичного завдання, наданого для виконання 25 лютого 2025 року; екзаменаційні відомості оцінювання практичного завдання на етапі іспиту у межах процедури кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 із зазначенням прізвищ, імен, по-батькові членів ВККС України, які здійснювали оцінювання практичного завдання; докази фізичного перебування членів ВККС ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) в адміністративній будівлі Комісії 07 березня 2025 року, 09 березня 2025 року, 10 березня 2025 року та про тривалість такого перебування; інші документи, які містять інформацію щодо предмета доказування. Установлено строк виконання до 21 липня 2025 року.

03 липня 2025 року від ВККС до Суду надійшов відзив на позов, з урахуванням заяви позивачки про зміну підстав позову, у якому відповідач просив відмовити у його задоволенні.

15 липня 2025 року на адресу Верховного Суду від Комісії надійшли витребувані документи, які містять інформацію з грифом «Для службового користування».

У судовому засіданні, призначеному на 11 серпня 2025 року, судом оголошено перерву до 16 жовтня 2025 року о 16:30 год.

14 серпня 2025 року від Комісії через підсистему «Електронний суд» подано копію акту генерації практичного завдання (тип 2).

У судовому засіданні 16 жовтня 2025 року в спеціально обладнаному залі судових засідань Судом досліджено письмові докази з грифом «Для службового користування», відповідачем надано пояснення і доводи щодо цих документів. Наступне судове засідання призначене на 27 листопада 2025 року о 16:30 год.

27 листопада 2025 року у судовому засіданні Верховний Суд дійшов висновку про необхідність витребувати у Клінічної лікарні «Феофанія» додаткові документи та інформацію, які мають суттєве значення для цієї справи, та постановив відповідну ухвалу від 27 листопада 2025 року. Наступне судове засідання призначене на 29 січня 2026 року о 16:30 год.

На виконання вимог ухвали суду, 15 грудня 2025 року на електронну адресу Суду від Клінічної лікарні «Феофанія» Державного управління справами надійшли витребувані матеріали. Аналогічні документи також надійшли до Верховного Суду від Клінічної лікарні «Феофанія» Державного управління справами засобами поштового зв`язку - 22 грудня 2025 року.

27 січня 2026 року Комісією подано до Верховного Суду клопотання про долучення доказів та додаткових пояснень у цій справі, зокрема щодо надання Клінічною лікарнею «Феофанія» Державного управління справами витребуваних документів. До цих пояснень відповідач також долучив відповідь Клінічної лікарні «Феофанія» Державного управління справами від 20 січня 2026 року № 01-10/04/167/26, яка була надана на запит ВККС.

У судовому засіданні, 29 січня 2026 року Судом долучено до матеріалів справи копію листа Клінічної лікарні «Феофанія» Державного управління справами, подану відповідачем разом з додатковими поясненнями. У цьому засіданні Верховним Судом проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

ІV. Фактичні обставини справи, установлені судом, та зміст спірних правовідносин

Указом Президента України від 19 вересня 2008 року № 843/2008 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Харківського окружного адміністративного суду строком на п`ять років, а Постановою Верховної Ради України від 05 вересня 2013 року № 451-VІІ позивачку було обрано на посаду цього ж суду безстроково.

Рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами) оголошено конкурс на зайняття 550 вакантних посад суддів в апеляційних судах, зокрема, в апеляційних судах із розгляду адміністративних справ, із заявою про участь у якому, серед інших, звернулася ОСОБА_1 .

Рішенням Комісії від 19 червня 2024 року № 184/зп-24 призначено кваліфікаційне оцінювання в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах 172 кандидатів. Цим рішенням також установлено черговість етапів кваліфікаційного оцінювання: перший - складання кваліфікаційного іспиту; другий - дослідження досьє та проведення співбесіди.

Рішенням Комісії від 17 липня 2024 року № 228/зп-24 затверджено методичні вказівки з оцінювання практичного завдання, виконаного кандидатами на посаду суддів апеляційних судів під час кваліфікаційного іспиту, зокрема методичні вказівки з оцінювання практичного завдання з адміністративної спеціалізації, виконаного кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах у межах конкурсу. Відповідно до методичних вказівок максимально можливий бал за кожне модельне судове рішення становить 75 балів.

21 серпня 2024 року ВККС прийняла рішення № 260/зп-24, яким затвердила тип 2 практичного завдання для виконання кандидатами на зайняття 550 вакантних посад суддів в апеляційних судах під час кваліфікаційного іспиту в межах конкурсу.

Рішенням ВККС від 11 вересня 2024 року № 270/зп-24 (зі змінами) призначено кваліфікаційний іспит під час кваліфікаційного оцінювання в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), зокрема ОСОБА_1 , та визначено черговість етапів його проведення: перший етап - тестування загальних знань у сфері права та знань зі спеціалізації відповідного суду; другий етап - тестування когнітивних здібностей; третій етап - виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду.

23 жовтня 2024 року Комісією прийнято рішення № 333/зп-24, яким затверджено кодовані та декодовані результати тестування загальних знань у сфері права та знань зі спеціалізації апеляційного адміністративного суду. Кандидатів, які успішно пройшли перший етап кваліфікаційного іспиту, допущено до тестування когнітивних здібностей, зокрема і ОСОБА_1 .

Рішенням Комісії від 22 січня 2025 року № 19/зп-25 затверджено кодовані та декодовані результати тестування когнітивних здібностей, складеного кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах. До виконання практичного завдання зі спеціалізації апеляційного адміністративного суду допущено 105 кандидатів, які успішно пройшли другий етап кваліфікаційного іспиту, в тому числі позивачка.

Цим же рішенням ВККС визначено особливості виконання практичного завдання кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах. Серед іншого, встановлено, що виконання практичного завдання кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах у межах конкурсу здійснюватиметься з використанням комп`ютерної техніки. Визначено, що максимально можливий бал за виконання практичного завдання кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), - 150 та встановлено, що прохідний бал за виконання практичного завдання - 75 відсотків максимально можливого бала, або 112,5 бала.

Рішенням Комісії від 22 січня 2025 року № 21/зп-25 затверджено склад екзаменаційної комісії для перевірки та оцінювання практичних завдань, виконаних кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах.

Згідно з графіком, визначеним рішенням Комісії від 22 січня 2025 року № 19/зп-25, 24 та 25 лютого 2025 року проведено третій етап кваліфікаційного іспиту - виконання практичного завдання зі спеціалізації апеляційного адміністративного суду, участь у якому взяла ОСОБА_1 .

У подальшому, рішенням Комісії від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 затверджено кодовані результати практичного завдання, виконаного 24 лютого 2025 року та 25 лютого 2025 року кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23.

Цього ж дня Комісія прийняла рішення № 49/зп-25, яким, серед іншого:

затверджено декодовані результати практичного завдання, виконаного 24 лютого 2025 року та 25 лютого 2025 року кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), у тому числі ОСОБА_1 , яка за результатами оцінювання першого судового рішення (код кандидата 0018302) отримала 58,5 балів, а за результатами другого (код кандидата 0052945) - 52,5 балів, що у сумі становить 111 балів;

затверджено загальні результати першого етапу «Складання кваліфікаційного іспиту» кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посади суддів апеляційних адміністративних судів;

відмовлено в допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди», визнано такими, що не підтвердили здатності здійснювати правосуддя в апеляційних адміністративних судах, припинено участь у кваліфікаційному оцінюванні та оголошеному рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами) конкурсі на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах 101 кандидата на посади суддів, у тому числі ОСОБА_1.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача в частині, що стосуються позивачки, остання звернулася до суду з цим позовом за захистом порушених, на її думку, прав та інтересів.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною другою статті 128 Основного Закону України призначення на посаду судді здійснюється за конкурсом, крім випадків, визначених законом.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон № 1402-VIII, за змістом частини першої статті 92 якого передбачено, що ВККС України є державним колегіальним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України.

09 грудня 2023 року прийнято Закон України № 3511-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри» (далі - Закон № 3511-ІХ), який набрав чинності 30 грудня 2023 року, а 20 листопада 2024 року - Закон України № 4072-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо особливостей складання кваліфікаційного іспиту» (далі - Закон № 4072-ІХ), який набрав чинності 11 грудня 2024 року.

Так, Законом № 4072-ІХ пункт 5-1 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII викладено в такій редакції:

«ВККС України завершує конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошений рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23, за правилами, які діють після набрання чинності Законом № 3511-IX.

ВККС України проводить кваліфікаційний іспит в межах конкурсу, визначеного цим пунктом, за правилами, які діють після набрання чинності Законом № 4072-ІХ».

На підставі частини першої статті 79 Закону № 1402-VIII (далі - у редакції Законів № 3511-IX та № 4072-IX, чинній на час виникнення спірних правовідносин), конкурс на зайняття вакантної посади судді проводиться відповідно до цього Закону та положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, що затверджується ВККС України, з дотриманням вимог законодавства про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків.

Пунктом 2 частини першої статті 79-2 Закону № 1402-VIII визначено, що ВККС України проводить конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду чи суддів Верховного Суду - на основі рейтингу кандидатів за результатами кваліфікаційного оцінювання та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 79-3 цього Закону.

Частина друга статті 79-3 Закону № 1402-VIII передбачає, що у конкурсі на зайняття вакантної посади судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду може брати участь особа, яка відповідає вимогам до кандидата на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою статті 28 (для апеляційного суду), частиною першою чи другою статті 33 (для вищого спеціалізованого суду) цього Закону.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 93 Закону № 1402-VIII до повноважень Комісії входить проведення кваліфікаційного оцінювання.

Кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККС України з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями (частина перша статті 83 Закону № 1402-VIII). Частиною другою цієї статті визначено, що критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.

За змістом частини першої статті 85 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складання кваліфікаційного іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди. Рішення про черговість етапів проведення кваліфікаційного оцінювання ухвалює Вища кваліфікаційна комісія суддів України. Сукупна кількість балів, які суддя (кандидат на посаду судді) може отримати на етапі дослідження досьє та проведення співбесіди, не може перевищувати 50 відсотків максимальної кількості балів кваліфікаційного оцінювання.

За приписами частини другої статті 85 Закону № 1402-VIII визначено, що кваліфікаційний іспит для цілей кваліфікаційного оцінювання є основним засобом встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію професійної компетентності та проводиться в порядку, передбаченому статтею 74 цього Закону, з урахуванням особливостей, встановлених цією главою.

Кваліфікаційний іспит проводиться шляхом складання анонімних тестувань та практичного завдання. Анонімне тестування проводиться щодо когнітивних здібностей, історії української державності, загальних знань у сфері права та спеціалізації відповідного суду з урахуванням його інстанційності. Практичне завдання проводиться щодо спеціалізації відповідного суду з урахуванням його інстанційності.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону № 1402-VIII кваліфікаційний іспит є атестуванням професійної компетентності кандидата на посаду судді з метою виявлення належних знань, рівня підготовки та здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Підставою для допуску до складання кваліфікаційного іспиту є рішення ВККС України. Кваліфікаційний іспит проводиться шляхом складання анонімних тестувань та практичних завдань (частини друга, третя статті 74 Закону №1402-VIII).

Анонімне тестування проводиться щодо когнітивних здібностей, історії української державності, загальних знань у сфері права та однієї або кількох спеціалізацій суду на вибір: адміністративної, господарської та загальної (цивільної і кримінальної).

Практичні завдання проводяться щодо вибраної (вибраних) кандидатом спеціалізації (спеціалізацій) суду.

Форма та зміст тестувань, практичних завдань, а також порядок їх проведення затверджуються Комісією.

Частиною п`ятою статті 74 Закону № 1402-VIII визначено, що кандидат на посаду судді вважається таким, що склав кваліфікаційний іспит з вибраної спеціалізації суду, якщо він:

1) набрав не менше 75 відсотків максимально можливого бала за тестування щодо загальних знань у сфері права та відповідної спеціалізації суду;

2) набрав не менше 75 відсотків максимально можливого бала за виконання практичного завдання щодо відповідної спеціалізації суду;

3) успішно пройшов тестування щодо когнітивних здібностей та історії української державності. Успішним проходженням вважається набрання кандидатом середнього допустимого бала тестування щодо когнітивних здібностей та історії української державності, встановленого ВККС України.

На підставі частини одинадцятої статті 74 Закону № 1402-VIII порушення процедури проведення кваліфікаційного іспиту може бути оскаржено в порядку, встановленому законом.

На виконання вимог частини третьої статті 74 та пункту 6 частини першої статті 93 Закону № 1402-VIII, Комісія рішенням від 19 червня 2024 року № 185/зп-24 затвердила Положення № 185/зп-24, за преамбулою якого визначено, що воно розроблено відповідно до Закону № 1402-VIII і визначає організаційно-правові засади підготовки та проведення кваліфікаційного іспиту, форму та зміст тестувань, практичних завдань, методику оцінювання результатів іспиту під час добору на посаду судді місцевого суду, кваліфікаційного оцінювання та у зв`язку з наміром судді бути переведеним до іншого місцевого суду, а також засади формування рейтингу і резерву кандидатів на посаду судді місцевого суду.

Так, пункт 2.8 розділу 2 Положення № 185/зп-24 визначає типи практичних завдань. Тип 1 - модельна судова справа з сукупністю документів та достатніми даними (інформацією), на підставі яких учасник повинен підготувати модельне рішення суду та/або продовжити викладення запропонованої частини модельного судового рішення на підставі матеріалів модельної судової справи (підпункт 2.8.1). Тип 2 - два модельні судові рішення, що складаються зі вступної, описової (крім кримінального судочинства) та/або частково мотивувальної частини, на підставі даних яких учасник повинен продовжити їх викладення (підпункт 2.8.2).

За приписами пункту 5.5 розділу 2 Положення № 185/зп-24, практичне завдання оцінюється екзаменаційною комісією, склад якої затверджується рішенням Комісії (підпункт 5.5.1). Методичні вказівки з оцінювання практичного завдання затверджуються Комісією та оприлюднюються на її офіційному вебсайті (підпункт 5.5.4). Перевірка практичного завдання полягає у встановленні відповідності змісту виконаного учасником завдання показникам (методичним вказівкам) з оцінювання цього завдання (підпункт 5.5.5). За результатами перевірки практичного завдання кожним членом екзаменаційної комісії виставляється індивідуальна оцінка роботи від 0 до 150 балів (підпункт 5.5.6). Після оцінювання практичного завдання усіма членами екзаменаційної комісії програмою виводиться остаточна оцінка учасника шляхом визначення середнього арифметичного бала на підставі індивідуальних оцінок з округленням до наближеного цілого числа або числа з десятковою частиною 0,5 (підпункт 5.5.8).

Пунктами 5.6 - 5.8 розділу 5 Положення № 185/зп-24 передбачено, що бали за кожен етап іспиту визначаються окремо. Максимально можливий бал на кожному етапі іспиту: тестування когнітивних здібностей - 60; тестування знань з історії української державності - 40; тестування загальних знань у сфері права - 50; тестування знань зі спеціалізації відповідного суду - 100; виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду - 150. Кількість балів за кожне модельне судове рішення у разі виконання під час іспиту практичного завдання типу 2 визначається методичними вказівками з оцінювання практичного завдання.

Відповідно до пункту 6.1 розділу 6 Положення № 185/зп-24 стадіями встановлення результатів іспиту є:

- затвердження кодованих результатів кожного етапу іспиту;

- затвердження декодованих результатів кожного етапу іспиту;

- затвердження загальних результатів іспиту.

Згідно з підпунктом 6.4.2 пункту 6.4 розділу 6 Положення № 185/зп-24 у рішенні про затвердження декодованих результатів етапу іспиту зазначаються: прізвище, ім`я, по батькові учасника; код учасника; бал учасника; результат етапу іспиту («успішно складено» або «не складено»).

Підпункт 6.5.3 пункту 6.5 розділу 6 Положення № 185/зп-24 визначає, що у рішенні про затвердження загальних результатів іспиту зазначаються: прізвище, ім`я, по батькові учасника; статус учасника: «кандидат на посаду судді» або «суддя»; інформація про участь в етапі іспиту (щодо кожного етапу іспиту окремо): код учасника; бал учасника; результат етапу іспиту («успішно складено» або «не складено»); загальний результат іспиту («успішно складено» або «не складено»); примітка щодо поважності причин неявки на іспит (для кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого суду) заповнюється щодо учасників, які не з`явилися на один або більше його етапів: «визнано поважними» або «не визнано поважними»; дата затвердження результатів іспиту.

Рішенням від 17 липня 2024 року № 228/зп-24 ВККС затвердила Методичні вказівки, у яких, зокрема, визначила, що за кожне з двох судових рішень практичного завдання виставляється оцінка за шкалою 75 балів.

Цими Методичними вказівками також визначено, за якими елементами здійснюється оцінка практичного завдання, зокрема, з адміністративної, господарської та цивільної спеціалізацій, та максимально можливу кількість балів, за якою може бути оцінений відповідний елемент (критерій), а саме:

1) мотивувальна частина оцінюється від 0 до 45 балів, з яких: доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився / не погодився з висновками суду першої інстанції, - 0-16; мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі, - 0-14; чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, - 0-5; висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, - 0-10;

2) резолютивна частина - від 0 до 22 балів, з яких: висновки суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги, - 0-10; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, - 0-5; строк і порядок набрання постановою законної сили, - 0-4; порядок і строк оскарження постанови, - 0-3;

3) дотримання стилістики судового рішення - від 0 до 5 балів;

4) дотримання правил орфографії та пунктуації - від 0 до 3 балів.

У примітці до Методичних вказівок визначено, що залежно від обставин справи, викладених в описовій частині постанови суду апеляційної інстанції, та виду судового рішення (про залишення оскарженого рішення без змін, його зміну чи скасування) ВККС може відступити від наведеної у Методичних вказівках структури та кількості виставлених балів за одним чи кількома елементами оцінювання, але не більше як на 10 %. У такому разі Комісія не може виходити за межі загальної кількості балів (75).

Поряд з цим, порядок оскарження рішення Комісії визначає стаття 88 Закону № 1402-VIII, зокрема, у вказаній статті вказано, що суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням ВККС щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Рішення ВККС, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання;

3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;

4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків (частина четверта статті 88 Закону № 1402-VIII).

VІ. Висновки Верховного Суду

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з незгодою ОСОБА_1 з рішеннями ВККС, прийнятими щодо неї за результатами виконання практичного завдання у межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), що мало наслідком відмови ОСОБА_1 , як конкурсанту на посаду судді апеляційного суду на зайняття вакантних посад суддів апеляційних адміністративних судів (адміністративна спеціалізація), в допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди», оскільки вона не підтвердила здатність здійснювати правосуддя в апеляційних судах.

Відтак, ОСОБА_1 фактично не погоджується з рішенням Комісії, яким припинено її участь у конкурсі, з підстав набрання нею нижчого, ніж прохідний бал, необхідний для продовження конкурсних процедур.

Основними доводами ОСОБА_1 щодо протиправності рішень ВККС від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 та № 49/зп-25 є:

1. Спірні рішення ВККС (у частині, яка стосується позивачки) не містять жодних мотивів про те, яким саме положенням частини першої статті 322 КАС України та Методичних вказівок не відповідають виконані позивачкою практичні завдання. На думку ОСОБА_1 , рішення Комісії від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 та № 49/зп-25 є необґрунтованими і прийняті усупереч пункту 4 частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII. При цьому, позивачка стверджує, що сам факт виставлення відповідачем балів не є свідченням та/або підтвердженням факту вмотивованості та обґрунтованості прийнятих рішень, як обов`язкового їх елементу, установленого нормами Закону № 1402-VIII.

2. Порушення відповідачем процедури проведення кваліфікаційного іспиту, а саме: пункту 5.1 Положення № 185/зп-24, який чітко встановлює, що роботи учасників перевіряються та оцінюються в інформаційній системі. Усупереч цим нормам, під час перевірки практичного завдання позивачки та виставлення відповідних балів (09 березня 2025 року), деякі члени екзаменаційної комісії знаходилися поза межами робочого місця, зокрема ОСОБА_3 у період з 05 березня 2025 року по 11 березня 2025 року перебував на лікарняному. Також ОСОБА_1 зауважує, що Методичними вказівками визначено елементи практичного завдання, що підлягають оцінюванню та кількості балів за кожен елемент оцінювання (мотивувальна частина, резолютивна частина, дотримання стилістики судового рішення, дотримання правил орфографії та пунктуації). Однак, Екзаменаційні відомості оцінювання практичного завдання, виконаного позивачкою, не містять інформації про кількість балів, виставлених членами екзаменаційної комісії, за кожен із елементів оцінювання. Крім того, ОСОБА_1 уважає, що Комісією порушено порядок ухвалення спірних рішень, оскільки під час проведення конкурсу відповідач діяв відповідно до положень Закону № 1402-VIII, у редакції Законів України від 09 грудня 2023 року № 3511-ІХ та від 20 листопада 2024 року № 4072-ІХ, натомість, на думку позивачки, ВККС слід було застосовувати норми Закону № 1402-VIII, у редакції Закону України від 12 липня 2018 року № 2509-VIIІ, який діяв саме на момент оголошення цього конкурсу.

Водночас, як убачається із позовної заяви, ОСОБА_1 , як на підставу для скасування оскаржуваних рішень, не посилалася на обставини, визначені пунктами 1-3 частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII, і Верховний Суд під час розгляду цієї справи таких обставин також не встановив.

За позицією ВККС, рішення Комісії від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 та № 49/зп-25 (у частині, яка стосується позивачки) містять усі обов`язкові елементи, зокрема підстави та мотиви, які ґрунтуються на фактичних обставинах справи (викладено опис процедури, в якій брала участь позивачка, наведено перелік основних рішень, що мають значення для проведення конкурсу, а також відповідне нормативно-правове регулювання та іншу релевантну інформацію, що в сукупності формує юридичні підстави для ухвалення відповідних рішень). Також відповідач наголошує, що повноваження ВККС у процедурі кваліфікаційного оцінювання є дискреційними. При цьому, відповідач посилається на правові висновки Верховного Суду щодо надання оцінки діям ВККС в межах процедури кваліфікаційного оцінювання на такій стадії кваліфікаційного іспиту, як виконання практичного завдання (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 800/166/17, від 08 жовтня 2019 року у справі № 9901/49/19, від 19 листопада 2019 року у справі № 9901/90/19, від 16 вересня 2020 року у справі № 9901/100/19, від 27 квітня 2023 року у справі № 9901/260/19). Так, Верховний Суд акцентував увагу на легітимній меті дій Комісії щодо з`ясування відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання, що здійснюється членами ВККС за їх внутрішнім переконанням відповідно до результатів кваліфікаційного оцінювання.

На противагу доводам позивачки про порушення відповідачем процедури проведення кваліфікаційного іспиту, ВККС зазначила, що затвердження Комісією Методичних вказівок не встановлює обов`язку для членів екзаменаційної комісії здійснювати поелементне нарахування балів, оскільки така деталізована процедура не передбачена ані чинним законодавством, ані нормами Положення № 185/зп-24. Комісія зауважила, що брак в екзаменаційних відомостях інформації про кількість балів, виставлених за кожен із передбачених Методичними вказівками елементів оцінювання, не може свідчити про порушення нею порядку оцінювання учасників іспиту, закріпленого в Положенні № 185/зп-24. При цьому, відповідач уважає, що наявність орієнтовної шкали оцінювання сприяє забезпеченню єдиного підходу до перевірки робіт та уніфікації оцінювання серед членів екзаменаційної комісії, а також є певним орієнтиром для кандидатів (учасників іспиту) і допомогою під час підготовки до виконання практичного завдання, з урахуванням можливості зрозуміти критерії розподілу таких балів. Спеціальний програмний комплекс, який використовує Комісія для цілей складання іспиту, автоматично формує екзаменаційну відомість оцінювання практичного завдання після виставлення (нарахування) індивідуальних оцінок членами екзаменаційної комісії, за результатами яких у подальшому затверджує підсумковий індивідуальний бал.

Також ВККС уважає помилковими аргументи позивачки про недотримання деякими членами екзаменаційної комісії правил, визначених пунктом 5.1 Положення № 185/зп-24, оскільки результати оцінювання (оцінки) членів екзаменаційної комісії містяться в Екзаменаційній відомості оцінювання практичного завдання. Спеціальний програмний комплекс, який використовується Комісією для цілей складання іспиту автоматично формує екзаменаційну відомість оцінювання практичного завдання після виставлення (нарахування) індивідуальних оцінок членами екзаменаційної комісії. Відповідно до паперових форм електронних документів - екзаменаційних відомостей оцінювання практичного завдання, виконаного позивачкою (які містяться у матеріалах справи), кожним окремим членом екзаменаційної комісії (ОСОБА_3., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було виставлено ОСОБА_1 індивідуальний бал за кожне модельне судове рішення, що підтверджується змістом екзаменаційних відомостей. Поряд з цим, відповідач звернув увагу, що жодним нормативно-правовим актом не встановлено і не обмежено робочий час екзаменаційної комісії, що свідчить про відсутність заборон для роботи цієї комісії, зокрема щодо перевірки оцінювання робіт у неробочий час (вихідні, святкові дні та інший вільний від роботи час). При цьому, Комісія наголосила, що член екзаменаційної комісії може перевіряти анонімні роботи учасника іспиту в інформаційній системі на робочому місці або поза ним шляхом опрацювання електронного файлу з анонімним текстом роботи або роздрукованого його примірника. Інформація про місце фізичного перебування членів екзаменаційної комісії під час перевірки практичних завдань у Комісії не обліковується. Щодо застосування положень Закону № 1402-VIII, у редакції Законів України від 09 грудня 2023 року № 3511-ІХ та від 20 листопада 2024 року № 4072-ІХ, Комісія наголосила, що цими законами було чітко встановлено: ВККС завершує конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошений рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23, за правилами, які діють після набрання чинності Законом № 3511-IX; ВККС проводить кваліфікаційний іспит в межах конкурсу, визначеного цим пунктом, за правилами, які діють після набрання чинності Законом № 4072-ІХ, а тому підстав для застосування Закону № 1402-VIII, у редакції Закону України від 12 липня 2018 року № 2509-VIII, у Комісії не було.

Вивчивши доводи позивачки та аргументи відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх належними і допустимими доказами, Суд дійшов таких висновків.

Щодо аргументів позивачки про порушення Комісією положень статті 88 Закону № 1402-VIII у частині відсутності мотивів у спірних її рішеннях, дискреційності повноважень ВККС під час проведення кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді і підстав для оскарження її рішень, Суд зазначає таке.

З аналізу положень Закону № 1402-VIII убачається, що рішення ВККС, палат та колегій Комісії викладаються у письмовій формі. У рішенні зазначаються дата і місце ухвалення рішення, склад Комісії (палати, колегії), питання, що розглядалося, мотиви ухваленого рішення, результати поіменного голосування членів Комісії. Рішення підписується головуючим і членами Комісії (палати, колегії), які брали участь у його ухваленні. Зазначене вище правове регулювання свідчить про те, що в якому б складі Комісія не ухвалювала рішення (пленарний склад, палата чи колегія), відповідне рішення повинно містити мотиви ухвалення такого рішення.

Тобто, рішення ВККС з питання припинення участі кандидата в кваліфікаційному іспиті та визнання його таким, що не склав іспит, має містити мотиви цього рішення і відповідати вимогам, які ставляться до рішень суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 2 КАС України).

Водночас Верховний Суд наголошує, що судовий контроль за реалізацією суб`єктами владних повноважень їхніх дискреційних повноважень здійснюється за визначеними частиною другою статті 2 КАС України критеріями, зокрема, чи діяли вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року під дискреційним слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

За загальним поняттям, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, у межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

На законодавчому рівні в Україні було прийнято Закону України від 17 лютого 2022 року № 2073-IX «Про адміністративну процедуру», пункт 7 частини першої статті 2 якого визначає, що дискреційне повноваження - повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.

Частина третя статті 6 цього ж Закону встановлює, що здійснення адміністративним органом дискреційного повноваження вважається законним у разі дотримання таких умов: 1) дискреційне повноваження передбачено законом; 2) дискреційне повноваження здійснюється у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом; 3) правомірний вибір здійснено адміністративним органом для досягнення мети, з якою йому надано дискреційне повноваження, і відповідає принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом; 4) вибір рішення адміністративного органу здійснюється без відступлення від попередніх рішень, прийнятих тим самим адміністративним органом в однакових чи подібних справах, крім обґрунтованих випадків.

У контексті діяльності ВККС це означає, що Комісія має повноваження самостійно визначати критерії оцінювання в межах установленого законом порядку та обирати спосіб реалізації процедур кваліфікаційного оцінювання, з дотриманням правових норм.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20 листопада 2025 року у справі № 990/171/25м та від 18 грудня 2025 року у справі № 990/216/25 наголосила на змісті повноважень ВККС у процедурі кваліфікаційного оцінювання, які є дискреційними та зазначила, що виконання практичного завдання як складова кваліфікаційного іспиту є етапом, де дискреційні повноваження Комісії в межах процедури кваліфікаційного оцінювання застосовуються чи не найбільш широко. На цій стадії учасник кваліфікаційного іспиту пропонує своє бачення ідеального судового рішення, яке він виконує відповідно до наданих Комісією відомостей та у створених нею умовах. Натомість ВККС України повинна забезпечити рівність умов для всіх учасників та оцінити виконані учасниками кваліфікаційного іспиту роботи крізь призму напрацьованих нею критеріїв оцінки, дотримуючись правил та принципів проведення іспиту.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що затвердження Методичних вказівок № 228/зп-24 загалом та концептуально не змінило правового врегулювання процедури кваліфікаційного іспиту і методики визначення його результатів та відповідно й обсягу дискреційних повноважень членів ВККС України на цьому етапі. З огляду на пояснену Комісією мету затвердження Методичних вказівок та невнесення відповідних змін до форми і змісту документів і рішень, які ВККС ухвалює у процедурі кваліфікаційного іспиту на стадії виконання практичного завдання, немає підстав вважати позицію Комісії про допоміжний характер згаданого документа неправильною чи нераціональною.

Також Велика Палата Верховного Суду наголосила, що, здійснюючи зовнішній публічний нагляд за дискреційними повноваженнями суб`єкта владних повноважень, суд не повинен вдаватися до зміни обсягу дискреційних повноважень, бо це є предметом відповідного правового регулювання, а має проконтролювати, чи не є викладені у рішенні цього органу висновки щодо обставин у справі довільними та нераціональними, не підтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів.

Як убачається з оскаржуваних рішень Комісії від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 та № 49/зп-25, ВККС відповідно до чинного нормативного врегулювання процедури кваліфікаційного іспиту навела підстави, на яких вони ґрунтуються, послалася на відповідні правові норми й описала обставини, щодо яких вони (норми) застосовані.

Тобто, спірні рішення відповідача відповідають змісту і формі, які встановлені підпунктом 6.5.3 пункту 6.5 розділу 6 Положення № 185/зп-24.

Водночас колегія суддів наголошує, що визначення кількості балів за результатами виконання практичного завдання віднесено до дискреційних повноважень членів ВККС, реалізація яких здійснюється шляхом застосування затверджених критеріїв оцінювання. У силу специфіки предмета оцінювання (складної інтелектуальної діяльності) така оцінка неминуче містить елемент оціночного судження (експертної оцінки), що є притаманною рисою відповідної конкурсної процедури і саме по собі не може вважатися порушенням прав учасника.

Межі судового контролю в таких спорах зводяться до перевірки дотримання процедури та меж повноважень: застосування методики і критеріїв, відсутності істотних порушень, свавільності, нерівного підходу чи інших чинників, що могли вплинути на результат. Натомість переоцінка роботи та заміна висновку Комісії іншим баченням означали б втручання у дискреційне рішення, віднесене до компетенції ВККС.

Таким чином, колегія суддів уважає, що доводи позивачки стосовно невмотивованості спірних рішень Комісії є безпідставними, як наслідок - рішення ВККС від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 та № 49/зп-25 у частині, що стосується ОСОБА_1 , відповідають вимогам пункту 4 частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII.

Щодо відсутності в екзаменаційних відомостях кількості нарахованих балів членами екзаменаційної комісії за кожним елементом практичного завдання - модельних судових рішень, відповідно до Методичних вказівок, Верховний Суд зазначає наступне.

Так, методика оцінювання учасників іспиту регламентована розділом 5 Положення № 185/зп-24, а порядок оцінювання результатів виконання практичного завдання визначено пунктом 5.5 розділу 5 цього Положення. Цей порядок включає: визначення суб`єктів оцінювання, діапазон, в якому члени екзаменаційної комісії виставляють індивідуальні оцінки (від 0 до 150), випадки, коли робота учасника оцінюється у 0 балів, механізм виведення остаточної оцінки учасника.

Результат оцінювання практичного завдання відбувається за бальною шкалою. Бал визначається за результатом оцінювання практичного завдання в цілому (загалом), а не його окремих елементів. Під час визначення результатів цього етапу не встановлено іншої форми оцінювання. Водночас порядок оцінювання визначає суть перевірки практичного завдання, яка полягає у встановленні відповідності змісту виконаного учасником завдання показникам (методичним вказівкам) з оцінювання цього завдання.

Разом із цим, як пункт 5.5 розділу 5 Положення № 185/зп-24, так і Закон №1402-VIII не містить вимог щодо виставлення оцінки окремо за певні елементи практичного задання.

Отже, колегія суддів зауважує, що незазначення в оскаржених рішеннях Комісії інформації про кількість балів, виставлених за кожен із визначених Методичними вказівками елементів оцінювання не свідчить про порушення ВККС порядку оцінювання учасників іспиту. При цьому, ненаведення в рішеннях Комісії оцінки за кожний елемент оцінювання не може підтверджувати те, що члени екзаменаційної комісії здійснили перевірку практичного завдання позивача без застосування чи без дотримання Методичних вказівок.

Додатково колегія суддів звертає увагу, що за висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у постанові від 20 листопада 2025 року у справі № 990/171/25, убачається, що Методичні вказівки за правовою природою є інструктивним і керівним документом, адресованим передовсім членам екзаменаційної комісії, яким визначено алгоритм оцінювання та уніфіковано процес перевірки. Методичні вказівки складаються зі шкали оцінювання, визначають елементи практичного завдання, що підлягають оцінюванню та показники оцінювання. Обов`язок та спосіб фіксації балів окремо за кожен елемент практичного завдання Методичні вказівки не містять. Такі вказівки призначені як для членів екзаменаційних комісій, так і для кандидатів і слугують для них орієнтиром під час перевірки та виконання практичних завдань, для забезпечення єдиних стандартизованих для всіх учасників іспиту підходів у їх виконанні та оцінюванні. Відповідно сама лише наявність затверджених Методичних вказівок не означає, що в оскаржуваному рішенні члени екзаменаційної комісії повинні були відобразити, крім остаточної оцінки практичного завдання, також і бали за кожний його елемент. Це є цілком недоцільним також з огляду на те, що предметом оцінювання є практичне завдання загалом, а не його окремі елементи.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд констатує, що доводи ОСОБА_1 як на підставу скасування оскаржуваних рішень про те, що екзаменаційні відомості не містять даних щодо кількості нарахованих балів членами екзаменаційної комісії за кожним елементом практичного завдання є помилковими, оскільки предметом оцінювання є практичне завдання загалом, а не його окремі елементи.

Щодо посилання позивачки на те, що виконані нею практичні завдання (модельні судові рішення) повністю відповідають вимогам статті 322 КАС України та показникам оцінювання згідно з Методичними вказівками, Верховний Суд уважає їх недоцільними з огляду на таке.

Оцінювання практичного завдання у межах конкурсної процедури за своєю правовою природою не спрямоване на встановлення «абсолютного» рівня професійної придатності чи компетентності учасника, а фіксує за внутрішнім розсудом членів ВККС підсумок застосування критеріїв саме у межах конкретного етапу конкурсу.

Отже, менша кількість балів означає лише інший результат оцінювання в межах застосованої системи критеріїв та не може автоматично ототожнюватися з висновком про нижчий рівень компетентності чи підготовки порівняно з учасником, який отримав вищий бал. Різниця у балах відображає підсумковий результат оцінювання у конкретній процедурі та за конкретними підходами, а не є узагальненою характеристикою «якості фахівця» як такої. При цьому, сам по собі числовий показник, виставлений за результатами конкурсного оцінювання, не має і не може мати значення остаточного висновку про (не)компетентність або (не)належний рівень підготовки позивача та сам по собі не спростовує наявність у нього відповідної кваліфікації.

Що стосується доводів позивачки про те, що Комісією допущено порушення порядку проведення конкурсу та ухвалення спірних рішень, оскільки відповідач керувався положеннями нової редакції Закону № 1402-VIII і не застосував норми Закону № 1402-VIII, у редакції Закону України від 12 липня 2018 року № 2509-VIIІ, який діяв саме на момент оголошення цього конкурсу, Верховний Суд уважає їх помилковими з огляду на таке

Згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у Рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Єдиний виняток з даного правила, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Дійсно, на момент прийняття рішення ВККС від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23, яким оголошено конкурс на зайняття 550 вакантних посад суддів в апеляційних судах, зокрема, в апеляційних судах із розгляду адміністративних справ, із заявою про участь у якому, серед інших, звернулася ОСОБА_1 , у частині порядку проведення такого конкурсу були чинними норми Закону № 1402-VIII, у редакції Закону України від 12 липня 2018 року № 2509-VIIІ.

Водночас, з метою вдосконалення процедур добору та підготовки суддів, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри» від 09 грудня 2023 року № 3511-IX внесено зміни до Закону № 1402-VIII, зокрема викладено в новій редакції Розділ IV «Порядок зайняття посади судді» та доповнено пунктами 57-61 розділ XII «Прикінцеві та перехідні положення».

Указаний Закон набрав чинності 30 грудня 2023 року.

Тобто, на момент набрання чинності Закону № 3511-IX, конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошений рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23, був лише на етапі подання документів особами, які виявили бажання взяти участь у ньому (у тому числі, подання документів ОСОБА_1 ).

Поряд з цим, відповідно до пункту 57-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII ВККС завершує конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошений рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23, за правилами, які діють після набрання чинності Законом № 3511-IX.

Суд зауважує, що на той момент ВККС не приймала відповідних процедурних рішень щодо проведення цього конкурсу (призначення кваліфікаційного оцінювання в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах, установлення черговості етапів кваліфікаційного оцінювання, затвердження методичних вказівок з оцінювання практичного завдання).

У подальшому, 20 листопада 2024 року прийнято Закон № 4072-ІХ, яким було внесено зміни до Закону № 1402-VIII щодо особливостей складання кваліфікаційного іспиту. Цей закон набрав чинності 11 грудня 2024 року.

При цьому, Законом № 4072-ІХ пункт 57-1 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII викладено в такій редакції: «ВККС завершує конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошений рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23, за правилами, які діють після набрання чинності Законом № 3511-IX. ВККС проводить кваліфікаційний іспит в межах конкурсу, визначеного цим пунктом, за правилами, які діють після набрання чинності Законом № 4072-ІХ».

Отже, колегія суддів уважає, що продовження та завершення конкурсу на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошений рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23, повинно відбуватися за правилами, визначеними Законом № 1402-VIII, у редакції, чинній з 30 грудня 2023 року.

З огляду на викладені норми у співвідношенні до обставин цієї справи, Верховний Суд констатує, що ВККС правомірно застосовано чинні норми права на момент проведення конкурсу та прийняття остаточного рішення, а не на час його оголошення. Відповідно до принципу законності, це забезпечує актуальність процедури, відповідність вимогам законодавства під час усіх процесуальних дій, справедливість, прозорість та рівність умов для усіх учасників конкурсу.

Стосовно аргументів позивачки про порушення відповідачем процедури проведення кваліфікаційного іспиту, а саме: пункту 5.1 Положення № 185/зп-24, який встановлює, що роботи учасників перевіряються та оцінюються в інформаційній системі, Верховний Суд уважає за доцільне зазначити слідуюче.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 жовтня 2018 року № 7- р/2018 (справа № 1-123/2018(4892/17)) зазначив, що принцип юридичної визначеності як один з елементів верховенства права не виключає визнання за органом публічної влади певних дискреційних повноважень у прийнятті рішень, однак у такому випадку має існувати механізм запобігання зловживанню ними.

Так, Закон № 1402-VIII передбачає, що порушення процедури проведення кваліфікаційного іспиту може бути оскаржено в порядку, встановленому законом (частина одинадцята статті 74).

Тобто, законодавець надав особі (у цьому випадку - кандидату на посаду судді) право оскаржити відповідне рішення ВККС не лише по суті, а й з підстав дотримання Комісією (її окремих членів) порядку прийняття такого рішення.

У аспекті спірних правовідносин, колегія суддів констатує, що кандидат (у цій справі - ОСОБА_1), який вважає, що його права порушено внаслідок неправомірних дій або допущення помилок ВККС (у тому числі, членів екзаменаційної комісії) під час проведення оцінювання (перевірки практичного завдання та виставлення оцінок), може оскаржити це рішення в адміністративному суді, посилаючись на порушення процедури оцінки, що призвело до неправомірного результату. При цьому, указане не свідчить про втручання в дискреційні повноваження Комісії під час проведення добору на посаду судді, оскільки у цьому випадку суд наділений правом перевірити дії (бездіяльність) ВККС або її окремих членів щодо їх законності і відсутності в них зловживання службовим становищем.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням ВККС від 22 січня 2025 року № 21/зп-25 затверджено склад екзаменаційної комісії для перевірки та оцінювання практичних завдань, виконаних кандидатами на зайняття посад суддів в апеляційних адміністративних судах під час кваліфікаційного іспиту в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), до складу якої ввійшли: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Судом установлено, що перевірка та виставлення балів, зокрема щодо практичного завдання позивачки, проводилася членами екзаменаційної комісії у період з 07 березня 2025 року по 11 березня 2025 року.

На обґрунтування своєї позиції у частині порушення відповідачем процедури перевірки практичного завдання, ОСОБА_1 посилається на недотримання членом екзаменаційної комісії ОСОБА_3 порядку перевірки та оцінювання практичного завдання, визначеного пунктом 5.1 Положення № 185/зп-24, оскільки останній у період з 05 березня 2025 року по 11 березня 2025 року перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності, як наслідок - не міг фізично знаходитися у приміщенні ВККС та здійснювати перевірку практичного завдання в інформаційній системі.

З цього приводу Верховний Суд уважає за доцільне зазначити таке.

Розділ 5 Положення № 185/зп-24 визначає методику оцінювання учасників іспиту, пункт 5.1 якого встановлює, що роботи учасників перевіряються та оцінюються в інформаційній системі.

З матеріалів справи слідує, що практичні роботи, виконані позивачем, були оцінені усіма членами екзаменаційної комісії в інформаційній системі, доступ до якої можливий лише в приміщенні ВККС.

Так, з огляду на наявність інформації про перебування члена Комісії ОСОБА_3 на лікарняному (у стані тимчасової непрацездатності) у період, коли здійснювалась перевірка практичного завдання позивача та виставлення балів в інформаційній системі, а також задля належного розгляду справи та ухвалення законного рішення, Верховний Суд ухвалою від 27 листопада 2025 року звернувся до Клінічної лікарні «Феофанія» Державного управління справами з вимогою про надання інформації щодо перебування ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні у період з 05 березня 2025 року по 11 березня 2025 року та порушення (недопущення порушення) ним режиму лікування.

На виконання вимог цієї ухвали суду, Клінічна лікарня «Феофанія» Державного управління справами направила лист від 15 грудня 2025 року № 01-10/04/3539/25, у якому зазначила, що дійсно у період з 05 березня 2025 року по 11 березня 2025 року ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у цій лікарні. Клінічна лікарня «Феофанія» Державного управління справами повідомила, що факт порушення ОСОБА_3 режиму лікування зафіксовані не були, при цьому лікарями, відповідальними за ведення пацієнта, дозволи на залишення приміщення лікарні не надавалися. Уся медична документація, що велася щодо ОСОБА_3 , не містить відомостей про порушення режиму чи інші обставини, які могли б свідчити про невиконання ним рекомендацій медичного персоналу. Також, Клінічна лікарня «Феофанія» Державного управління справами долучила до цього листа копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 № 25/3/1368, з якої вбачається, що останній був госпіталізований 05 березня 2025 року, дата виписки - 11 березня 2025 року.

Поряд з цим, у листі Клінічної лікарні «Феофанія» Державного управління справами від 20 січня 2026 року № 01-10/04/167/26, який був наданий у відповідь на запит Комісії від 16 січня 2026 року № 15-292/26 та долучений до матеріалів справи, зазначено, що цілодобовий нагляд за пацієнтом працівниками лікувального закладу не здійснюється і не передбачений відповідними внутрішніми нормативами. Також, Клінічна лікарня «Феофанія» Державного управління справами наголосила, що фактичне перебування ОСОБА_3 у медичному закладі у зазначений період не обліковувалось, оскільки ведення документації, у якій фіксується час входу та/або виходу пацієнтів з відділення, чинними внутрішніми правилами не передбачено. Щодо фактичного проходження медичних процедур ОСОБА_3 у період з 05 березня 2025 року по 11 березня 2025 року, лікарня надала такі відомості, зокрема: первинний огляд чергового лікаря (05 березня 2025 року о 14:56 год.); первинний огляд керівника та лікуючого лікаря (05 березня 2025 року о 15:47 год.); спільний огляд керівника та лікуючого лікаря (06 березня 2025 року о 15:03 год.); спільний огляд керівника та лікуючого лікаря (10 березня 2025 року о 12:11 год.); спільний огляд керівника та лікуючого лікаря (11 березня 2025 року о 14:47 год.). При цьому, лікарня зауважила, що всі інші лікувальні процеси здійснювалися без фіксації конкретного часу їх проведення.

Аналізуючи вказані вище положення законодавства у співставленні з установленими обставинами, Верховний Суд уважає, що перебування у період з 05 березня 2025 року по 11 березня 2025 року члена екзаменаційної комісії ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні в Клінічній лікарні «Феофанія» Державного управління справами не супроводжувалося режимом, який би передбачав постійний нагляд за пацієнтом або перешкоджав виконанню ним функцій екзаменатора поза межами лікувального закладу.

З матеріалів справи (зокрема відомостей, наданих медичним закладом) Судом установлено, що як діагноз пацієнта (ОСОБА_3.), так і лікувальний процес не виключали можливості здійснення ним інтелектуальної діяльності, зокрема, перевірки та оцінювання практичних завдань, а також фізичної можливості виставлення оцінок за виконані практичні завдання в адміністративній будівлі Комісії 09 березня 2025 року.

Водночас, колегія суддів констатує, що ані загальне трудове законодавство України (зокрема, положення Кодексу законів про працю України), ані спеціальне - Закон № 1402-VIII і Положення № 185/зп-24 не містить імперативної норми, яка б прямо забороняла особі (у цьому випадку - члену екзаменаційної комісії), що перебуває у стані тимчасової непрацездатності, здійснювати будь-яку діяльність, яка пов`язана із виконанням обов`язків, і якщо така діяльність: не суперечить медичним рекомендаціям; не погіршує стан здоров`я особи; не пов`язана з виконанням трудових обов`язків у примусовому порядку; здійснюється з власної ініціативи та волевиявлення особи; не суперечить посадовим обов`язкам.

Отже, за відсутності прямої законодавчої заборони або медичних обмежень, особа, яка перебуває у стані тимчасової непрацездатності, усвідомлюючи спроможність, може здійснювати певні дії/виконувати роботу (у цій справі - у силу визначеного Законом № 1402-VIII правового статусу, член екзаменаційної комісії може перевіряти практичні завдання учасників конкурсу).

Крім того, оскільки рішення Комісії № 48/зп-25 та № 49/зп-25 були ухвалені 12 березня 2025 року, тобто після завершення перебування ОСОБА_3 на лікарняному, колегія суддів уважає, що доводи про порушення процедури прийняття цих рішень є безпідставними, як наслідок - недоведеними обставини у цій справі про порушення ВККС (членом екзаменаційної комісії - ОСОБА_3.) вимог пункту 5.5 розділу 5 Положення № 185/зп-24.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Верховний Суд уважає, що рішення ВККС від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 «Про затвердження кодованих результатів практичного завдання, виконаного кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами)» стосовно ОСОБА_1 та рішення ВККС від 12 березня 2025 року № 49/зп-25 «Про визначення загальних результатів першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Складання кваліфікаційного іспиту» та допуск до другого етапу «Дослідження досьє та проведення співбесіди» кандидатів на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судів у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами)», а саме його пункти 1, 2, 4 стосовно ОСОБА_1 , є такими, що ухвалені відповідачем з дотриманням процедури їх прийняття. Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивачки про зобов`язати ВККС відновити участь ОСОБА_1 у конкурсі для кандидатів на зайняття вакантних посад суддів апеляційних адміністративних судів у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), зі стадії перевірки практичних завдань у складі інших членів Комісії та провести повторне оцінювання виконаного ОСОБА_1 практичного завдання (код кандидата - « 0052945»), колегія суддів висновує, що такі вимоги є похідними від вимог про визнання протиправними та скасування рішень Комісії, а тому також не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

VІІ. Судові витрати

Понесені позивачкою витрати у виді сплати судового збору за подання цього позову за правилами статті 139 КАС України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 266, 295 КАС України, Суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03 лютого 2026 року.

Головуючий-суддя В. Е. Мацедонська

Судді: М. В. Білак

Л. О. Єресько

В. М. Соколов

С. А. Уханенко