Справа № 160/111/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 160/111/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року

у справі №160/111/23

за позовом Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»

до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

про стягнення заборгованості з відшкодування податку на додану вартість та пені,-

ВСТАНОВИВ:

26.12.2022 Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулось до суду з адміністративним позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просило:

- стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» суму узгодженого бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2004 року в сумі 7409173,00 грн;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» пеню за порушення строків відшкодування суми узгодженого бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2004 року в сумі 6807710,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2009 у справі № 2а-6545/09/0470, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2013, визнано недійсним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 05.03.2005 № /0, яким підприємству зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2004 року на суму 7409173,00 грн. У зв`язку з тим, що податковим органом не було вирішено питання щодо надання висновку на відшкодування підприємству суми податку на додану вартість, підприємство оскаржило таку бездіяльність до суду. Втім, з моменту набрання законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 у справі № 804/1034/17, яким визнано протиправною бездіяльність Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС, відповідач не вчинив дій, передбачених п. 200.15 ст. 200 ПК України, спрямованих на реалізацію отримання позивачем підтверджених судовим рішенням сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість. Незважаючи на наявність судових рішень, які набрали законної сили, та письмових звернень, підприємство не отримало узгоджену суму бюджетного відшкодування. Посилаючись на висновки Верховного Суду щодо застосування норм податкового законодавства у подібних правовідносинах, позивач вказує, що ефективним способом захисту, який поновить його порушене право, є стягнення з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» суми узгодженого бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2004 року в сумі 7409173,00 грн та пені в сумі 6807710,55 грн за порушення строків його відшкодування. Щодо строку звернення до суду позивач зазначає, що допущене відповідачем порушення є триваючим, крім того, звертає увагу на ту обставину, що листом від 20.09.2020 відповідач визнав наявність заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ перед позивачем.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 травня 2023 року задоволено заяву ДП «Східний ГЗК» про поновлення пропущеного строку звернення до суду, поновлено строк звернення до суду, враховуючи вжиті позивачем заходи щодо досудового врегулювання спору та обов`язок суду забезпечити доступ до правосуддя як гарантоване Конституцією України право.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» суму узгодженого бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2004 року в сумі 7409173,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд виходив з того, що з 01 січня 2017 року законодавчо змінено механізм реалізації права на бюджетне відшкодування: запроваджено функціонування двох різних самостійних реєстрів, а саме: Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним у пункті 200.19 статті 200 ПК України, та Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовано з бюджету. Законодавчо закріплено хронологічний порядок реєстрації та обліку заяв та подальшого фактичного відшкодування сум, проте законодавчо (нормативно) не визначені граничні (преклюзивні) строки виконання уповноваженими державою органами відповідних обов`язків. Заборгованість бюджету обліковується за платником в інтегрованій автоматизованій інформаційній системі «Податковий блок» ДПС до повного її погашення.

За встановлених у справі обставин, враховуючи, що в судовому порядку (рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 у справі № 804/1034/17, яке набрало законної сили 01.08.2018) встановлено наявність дійсної заборгованості бюджету перед позивачем вже після зміни порядку бюджетного відшкодування, що є визнанням з боку держави відповідних зобов`язань перед позивачем, суд дійшов висновку, що після закінчення процедури судового оскарження контролюючий орган зобов`язаний вчинити належні дії з реалізації актуального на час його застосування механізму бюджетного відшкодування.

Щодо способу захисту прав позивача, суд зазначив, що оскільки такий спосіб захисту порушеного права позивача як зобов`язання контролюючого органу внести до Реєстру заяв в повному обсязі інформацію стосовно проведення перевірок декларації з податку на додану вартість за листопад 2004 року з обов`язковим зазначенням дати початку та закінчення перевірок, а також суму узгодженого бюджетного відшкодування, з урахуванням відшкодованих сум, яка була заявлена ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» по декларації з ПДВ за листопад 2004 року у сумі 7409173,00 грн, не призвів до ефективного відновлення права платника податку, належним способом захисту прав позивача є стягнення бюджетної заборгованості з ПДВ.

Щодо позовних вимог в частині стягнення на користь позивача пені за порушення строків відшкодування суми узгодженого бюджетного відшкодування суд, посилаючись на п. 200.23 ст. 200 ПК України, визнав такі вимоги передчасними з огляду на те, що при нарахуванні пені підлягає застосуванню облікова ставка Національного банку України, яка діє, у тому числі, на день погашення заборгованості, а в спірному випадку заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість, про стягнення якої заявлено позовні вимоги у даній справі, не погашена.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначає, що суд першої інстанції, посилаючись на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 у справі № 804/1034/17, яке набрало законної сили 01.08.2018, не узяв до уваги, що згідно абз.10 п.200.12 ст.200 ПК України, у разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого боргу. Відповідач вважає, що суд, незважаючи на існуюче рішення суду у справі № 804/1034/17, повинен був дослідити наявність суми бюджетного відшкодування з ПДВ позивача по декларації за листопад 2004 року станом на дату розгляду справи №160/111/23, адже, заявлена до відшкодування позивачем в декларації за листопад 2004 року сума у розмірі 7409173,00 грн, могла вже бути зменшена у разі наявності у позивача податкового боргу.

Також скаржник зазначає, що при взятті на облік підприємства до СДПІ з ОВП в м. Дніпропетровську був переданий особовий рахунок підприємства, який не містить інформації щодо сум податку на додану вартість, заявлену до відшкодування за листопад 2004 року, суми фактично відшкодованого підприємству бюджетного відшкодування та сум зменшення бюджетного відшкодування у зв`язку з винесенням податкового повідомлення-рішення від 05.03.2005 № /0. Фактично відповідач не має можливості підтвердити наявність у позивача суми бюджетної заборгованості по декларації за листопад 2004 року у сумі 7409173,00 грн. Також відповідач звертає увагу на те, що позивач станом на звітну дату має заборгованість по податкам та зборам у розмірі 87917345,19 грн. (в т.ч. по ПДВ 19602384,88 грн.), тому в разі відновлення суми бюджетного відшкодування з ПДВ в ІКП вона буде зарахована в погашення боргу. Окрім того, відповідач зауважує, що позивач звернувся до суду з позовом з пропуском шестимісячного строку, встановленого ст.122 КАС України, зазначає, що суми бюджетного відшкодування щодо повернення яких позивач заявив позовні вимоги, набули статусу узгоджених в день набрання законної сили ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2013 у справі № 2а-6545/09/0470.

Позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги, відповідно до поданого відзиву просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на безпідставність доводів відповідача.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.10.2024 апеляційна скарга Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишена без задоволення, рішення суду першої інстанції від 29.12.2023 без змін.

Постановою Верховного Суду від 21.08.2025 у цій справі постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 21.10.2024 скасована, справа направлена на новий розгляд до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суд касаційної інстанції встановив, що ключовими питаннями, які належало вирішити судам та в межах яких відкрито касаційне провадження у цій справі, є:

- дотримання строків звернення до суду з вимогою про стягнення з Державного бюджету України бюджетного відшкодування ПДВ, а також наявність/відсутність поважних причин для його поновлення;

- застосування пункту 200.12 статті 200 ПК України у випадку наявності у платника податків заборгованості із податків і зборів станом на час вирішення судом питання про стягнення з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування ПДВ.

Вирішуючи перше ключове у цій справі питання, суд касаційної інстанції виходив з правових висновків, сформульованих Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 19.01.2023 у справі № 140/1770/19, від 16.02.2023 у справі № 803/1149/18, згідно яким у разі несвоєчасного відшкодування заборгованості з ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, платник, звертаючись до суду, фактично просить захистити його право на отримання зазначених коштів, які залишаються невиплаченими у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень комплексу покладених на нього обов`язків. Відтак предметом оскарження у такому випадку є відповідна бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а отже, положення статті 102 ПК України, до яких відсилає пункт 56.18 статті 56 цього Кодексу, застосовуватись не можуть.

Ураховуючи наведене, стаття 102 ПК України, у тому числі й пункт 102.5 цієї статті, не є тим «іншим законом», яким установлені спеціальні строки звернення до суду з вимогами, спрямованими на захист та відновлення порушених прав платників податків у відносинах, що виникають у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч.2 ст. 122 КАС України, у якій передбачено загальний шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Суд касаційної інстанції також звернув увагу на те, що на початку 2023 року відбулася зміна судової практики, згідно з якою визначено, що для звернення до суду із позовом у зв`язку із несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, встановлюється загальний шестимісячний строк звернення до адміністративного суду на підставі ч.2 ст. 122 КАС України.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 19.01.2023 у справі № 140/1770/19, від 16.02.2023 у справі № 803/1149/18, від 13.04.2023 у справі № 320/12137/20 зауважила, що зміна правового регулювання, зміна Верховним Судом способу захисту порушеного права та підтверджені у встановленому порядку фактичні обставини щодо неможливості реалізації права особою, перелік спрямованих нею на досягнення цієї мети заходів підлягають оцінці судом за заявою позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду в кожному конкретному випадку при з`ясуванні поважності причин пропуску цього строку.

Колегія суддів зазначила, що вимога про стягнення відповідних сум з державного бюджету є способом захисту прав платника податків від протиправних дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а тому першочерговим як під час вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, так і під час розгляду справи по суті позовних вимог, є встановлення конкретної обставини, яка свідчить про допущення суб`єктом владних повноважень протиправної поведінки, та час виникнення цієї обставини (або сукупності обставин).

Поряд з цим, суд касаційної інстанції зазначив, що для вирішення питання пропуску позивачем строку звернення до суду слід встановити дату узгодження спірної суми бюджетного відшкодування, а також дату, коли ДП «Східний ГЗК» дізналось або повинно було дізнатися про порушення своїх прав з урахуванням строків проведення розрахунків, що визначені статтею 200 ПК України (у відповідній редакції).

Вирішуючи друге ключове у цій справі питання, суд касаційної інстанції виходив з того, що Верховний Суд вже неодноразово вирішував справи із застосуванням норми абз.10 п. 200.12 ст. 200 ПК України і виснував, що положення вказаної норми податкового законодавства для регулювання спірних правовідносин передбачають наявність у платника податку податкового боргу в цілому не за окремим видом податку.

При цьому не виключається можливість за спливом часу протягом процедури оскарження, застосування до спірних правовідносин в залежності від обставин, наслідків встановлених пунктом 200.12 (останні абзаци) статті 200 ПК України, а саме: у разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу; у разі виникнення у платника податку необхідності зміни напряму узгодженого бюджетного відшкодування, такий платник податку має право подати відповідну заяву до контролюючого органу, який не пізніше наступного робочого дня з дня отримання такої заяви зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Отже, суд касаційної інстанції вказав, що питання наявності/відсутності у платника податків податкового боргу має важливе значення під час вирішення питання про бюджетне відшкодування ПДВ такому платнику у спосіб стягнення відповідної суми, оскільки за наявності такого боргу належний до відшкодування з бюджету податок на додану вартість має бути зменшений на суму податкового боргу. Водночас доводи відповідача з цього приводу суди попередніх інстанцій залишили поза увагою.

Відповідно до ч.5 ст.353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Під час нового розгляду цієї справи в суді апеляційної інстанції сторонами подані додаткові пояснення, згідно яким сторони підтримали свої позиції щодо суті спірних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим, судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості саме в цій частині.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, враховуючи обов`язковість висновків Верховного Суду у постанові від 21.08.2025, які стали підставою для скасування постанови суду апеляційної інстанції від 21.10.2024 та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ДП «Східний ГЗК» подав контролюючому органу - Жовтоводській об`єднаній державній податковій інспекції податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2004 року, в якій задекларовано суму податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету шляхом перерахування на рахунок в установі банку, в розмірі 9994088 грн.

За результатами проведеної контролюючим органом документальної перевірки з питання достовірності сум податку на додану вартість, заявлених до відшкодування за листопад 2004 року (акт від 16.02.2005), Жовтоводською об`єднаною державною податковою інспекцією прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 05.03.2005, згідно якому виявлено, що ДП «Східний ГЗК» завищено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 7409173,00 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2009 у справі № 2а-6545/09/0470, яка набрала законної сили 27.03.2013 (залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2013 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016), визнано недійсним означене вище податкове повідомлення-рішення № /0 від 05.03.2005.

На час подання позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2004 року порядок відшкодування сум податку на додану вартість з Державного бюджету був врегулюваний, зокрема ст.7 Законом України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, порядок узгодження податкового зобов`язання Законом України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України.

За правилами ст.200 ПК України (в редакції на час набрання законної сили рішенням суду від 16.07.2009 у справі № 2а-6545/09/0470) протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних (п. 200.10 ст.200 ПК України).

Орган державної податкової служби зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із

зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету (п. 200.12).

На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування або шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку, або шляхом оформлення (випуску) казначейського фінансового векселя (за згодою платника податків) протягом п`яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби (п.200.13).

Наведені норми пунктів 200.12 та 200.13 статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6 та 9 Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року № 39.

Відповідно до пп. «б» п.200.14 ст.200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган, у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування.

Відповідно до п.200.15 ст.200 ПК України у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до п. 200.23 ст.200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Таким чином, виходячи з наведених правових норм, держава в особі відповідних державних органів, виконуючи певний комплекс дій, зобов`язана повернути платнику податку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість протягом законодавчо встановленого строку після дня набуття відповідною сумою статусу узгодженої.

При цьому відповідно до п.56.18 ст.56, п.200.15 ст.200 ПК України факт узгодження суми податку, заявленої до відшкодування, за процедурою судового оскарження законодавець пов`язує із днем набрання судовим рішенням законної сили.

В даному випадку таким фактом є набрання постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2009 у справі № 2а-6545/09/0470 законної сили (27.03.2013) - ч.1 ст.325 КАС України.

Як встановлено судом, не заперечується сторонами, у встановлені наведеними правовими нормами строки контролюючий орган висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, не склав, позивач узгоджену суму бюджетного відшкодування 7409173,00 грн. не отримав.

Законом України від 24.12.2015 № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», внесені зміни до статті 200 ПК України, зокрема, доповнено пункт 200.7 статті 200 ПК України підпунктами 200.7.1-200.7.3.

Отже, з 01.02.2016 відповідно до пп.200.7.1 п. 200.7 ст. 200 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову та митну політику, формує та веде:

а) Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті;

б) Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті.

У цьому ж підпункті зазначені дані, які вносяться до таких реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Також встановлено, що заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до відповідного Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Порядок ведення та форма реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп.200.7.2 п.200.7 ст.200 ПК України повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до кожного відповідного Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

З 1 січня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 №1797-VIII, яким змінено механізм реалізації права на бюджетне відшкодування і згідно якому повернення сум бюджетного відшкодування здійснюється автоматично та у хронологічному порядку надходження Заяв про повернення сум бюджетного відшкодування до Реєстру заяв.

Відповідно до пп. 200.7.1 п. 200.7 ст. 200 ПК України (в редакції Закону № 1797-VIII) формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до п.200.7.2 п.200.7 ст.200 ПК України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Пунктом 200.12 статті 200 ПК України, зокрема, визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (п.200.13 ст. 200 ПК України).

Вказані норми статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26.

Відповідно до п.52 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України до 10 січня 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов`язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.

Формування, ведення, бюджетне відшкодування та офіційне публікування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відповідно до п.56 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України до 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється Кабінетом Міністрів України.

20.09.2016 Державне підприємство «СхідГЗК» звернулося до податкового органу, в якому перебувало на обліку, з листом № 12-15/6657 щодо надання податковим органом з метою виконання вимог п.200.15 ст.200 ПК України висновку із зазначенням суми бюджетного відшкодування з ПДВ за листопад 2004 року в розмірі 7 409 173,00 грн.

Листом від 20.10.2016 № 1005/10/28-01-51-02 Дніпропетровське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби повідомило підприємство, що після отримання інформації від Дніпродзержинської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області щодо відображення в АІС «Податковий блок» ухвали Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 та її опрацювання, буде вирішено питання щодо надання висновку на відшкодування підприємству суми податку на додану вартість.

Як зазначено позивачем, відповідачем не спростовується, на подальші звернення позивача, податковий орган листами від 26.09.2017 № 24832/10/04-36-74-73-28, від 28.09.2018 № 40480/10/28-10-46-15, від 29.09.2020 № 32661/10-28-10-50-13 повідомляв про вжиття заходів, спрямованих на отримання підприємством узгодженої суми бюджетного відшкодування ПДВ.

Бездіяльність податкового органу щодо бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 7409173,00 грн. оскаржена підприємством до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 у справі № 804/1034/17, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2018, визнано протиправною бездіяльність Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, що полягає в невиконанні обов`язку щодо підготовки та подання органу, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку із зазначенням суми податку на додану вартість у сумі 7409173,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на рахунок Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат».

Зобов`язано Дніпропетровське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України внести до Реєстру заяв в повному обсязі інформацію стосовно проведення перевірок декларації з податку на додану вартість за листопад 2004 року з обов`язковим зазначенням дати початку та закінчення перевірок, а також суму узгодженого бюджетного відшкодування, з урахуванням відшкодованих сум, яка була заявлена Державним підприємством «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» по декларації з ПДВ за листопад 2004 року у сумі 7409173,00 грн. відповідно до п. 200.12 ст. 200 Податкового кодексу України, Постанови Кабінету міністрів України від 25.01.2017 №26 «Про затвердження Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість».

З метою примусового виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 у справі № 804/1034/17 постановою Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.12.2019 відкрито виконавче провадження № 60793656.

Постановою Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.01.2021 виконавче провадження закінчено з поверненням виконавчого документу до суду, який його видав, у зв`язку з тим, що рішення суду боржником не виконано.

На відповідне звернення позивача від 07.12.2022 № 18/6309 до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з приводу вжиття заходів, спрямованих на відображення інформації про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування за листопад 2004 року у сумі 7409173,00 грн., Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків листом № 4703/6/32-00-50-01-12 від 23.12.2023 повідомило позивача, що з лютого 2013 року Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» перебувало на обліку в Дніпропетровському управлінні Офісу великих платників податків, правонаступником якого є Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків. З 01.02.2013 за даними ІКП з ПДВ Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» залишок заявки бюджетного відшкодування за листопад 2004 року відсутній. З метою виконання рішення Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 у справі № 2а-6545/09/0470 та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 у справі № 804/1034/17, у зв`язку з неможливістю внести результати зазначеної перевірки та судового оскарження до ІС «Податковий блок» Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків неодноразово зверталося до ГУ ДПС у Дніпропетровській області з листами про вжиття відповідних заходів. Питання щодо механізму відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування з Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01.02.2016, за якими станом на 01.01.2017 суми ПДВ не відшкодовані з бюджету, на законодавчому рівні не врегульовано. У разі приведення на законодавчому рівні у відповідність Тимчасового реєстру та механізму відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування з ПДВ (за заявами, поданими до 01.02.2016), Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків буде вжито заходів щодо виконання рішення Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 у справі № 2а-6545/09/0470 та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 у справі № 804/1034/17.

Не погодившись з такою бездіяльністю відповідача, а також враховуючи, що ефективним способом захисту, який поновить порушене право позивача, є стягнення з Державного бюджету суми узгодженої бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за листопад 2004 року у розмірі 7409173,00 грн., позивач звернувся до суду з цим позовом.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Стосовно строку звернення до суду з цим позовом суд першої інстанції ухвалою від 01.05.2023 задовольнив заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, поновив строк звернення до адміністративного осуду у цій справі.

Суд з огляду на викладені позивачем обставини, приймаючим до уваги вжиті ним заходи досудового врегулювання спору, а також враховуючи обов`язок суду забезпечити доступ до правосуддя як гарантоване Конституцією України право, дійшов висновку про наявність підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду з цим позовом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком, вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що спір у цій справі виник у зв`язку з неотриманням позивачем узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за листопад 2004 року у розмірі 7409173,00 грн.

Право позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість та розмір узгодженої суми бюджетного відшкодування - 7409173,00 грн. спірним у цій справі не є, підтверджено судовими рішеннями у справі № 2а-6545/09/047 (постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2009, яка набрала законної сили 27.03.2013), у справі № 804/1034/17 (рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2018, яке набрало законної сили 01.08.2018).

Позивач порушення свого права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість пов`язує з тим, що відповідачем не вчинено жодних дій, спрямованих на виконання передбачених статтею 200 ПК України обов`язків, в тому числі з урахуванням зміни правового регулювання порядку та способу бюджетного відшкодування, з метою повернення заборгованості з бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

При цьому позивач вказує, і суд апеляційної інстанції з цим погоджується, що з 1 квітня 2017 року передумовою для отримання платником ПДВ належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення органом ДФС в Реєстрі інформації про її узгодження.

В даному випадку, наявні у справі докази свідчать, що контролюючий орган всупереч вимог законодавства та рішення суду у справі № 804/1034/17 не вчинив дій щодо внесення до Реєстру даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість позивача задля забезпечення доступу органу Казначейства для виконання, що призвело до неотримання позивачем бюджетного відшкодування.

Суд також враховує, що на час подання податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2004 року, в якій заявлено суму бюджетного відшкодування у розмірі 7409173,00 грн., позивач перебував на податковому обліку в Жовтоводській об`єднаній державній податковій інспекції, якою і прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.03.2005 №/0 про встановлене завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 7409173,00 грн. (визнано недійсним постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2009 у справі № 2а-6545/09/0470 , яке набрало законної сили 27.03.2013).

З лютого 2013 року підприємство перебувало на обліку в Дніпропетровському управлінні Офісу великих платників податків, правонаступником якого є Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 у справі № 804/1034/17 визнано протиправною бездіяльність Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, що полягає в невиконанні обов`язку щодо підготовки та подання органу, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку із зазначенням суми податку на додану вартість у сумі 7409173,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на рахунок Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат».

Зобов`язано Дніпропетровське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України внести до Реєстру заяв в повному обсязі інформацію стосовно проведення перевірок декларації з податку на додану вартість за листопад 2004 року з обов`язковим зазначенням дати початку та закінчення перевірок, а також суму узгодженого бюджетного відшкодування, з урахуванням відшкодованих сум, яка була заявлена Державним підприємством «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» по декларації з ПДВ за листопад 2004 року у сумі 7409173,00 грн. відповідно до п. 200.12. ст. 200 Податкового кодексу України, Постанови Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 №26 «Про затвердження Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість».

До 11.01.2021 в державній виконавчій службі перебував на примусовому виконанні виконавчий лист № 804/1034/17, виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом 06.11.2019 про зобов`язання вчинити певні дії відповідно до зобов`язальної частини рішення суду у справі № 804/1034/17.

Листом № 4703/6/32-00-50-01-12 від 23.12.2023 відповідач фактично відмовив позивачу у вчиненні дій щодо повернення суми бюджетного відшкодування з ПДВ через відсутність механізму відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за заявами, поданими до 01.02.2016, зазначивши, що у разі приведення на законодавчому рівні у відповідність Тимчасового реєстру та механізму відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування з ПДВ (за заявами, поданими до 01.02.2016), Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків буде вжито заходів щодо виконання рішення Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 у справі № 2а-6545/09/0470 та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 у справі № 804/1034/17.

Позиція відповідача, викладена в апеляційній скарзі, полягає в тому, що законодавчо закріплено хронологічний порядок реєстрації та обліку заяв та подальшого фактичного відшкодування сум, проте законодавчо (нормативно) не визначені граничні (преклюзивні) строки виконання уповноваженими державою органами відповідних обов`язків. Заборгованість бюджету обліковується за платником в інтегрованій автоматизованій інформаційній системі «Податковий блок» ДПС до повного її погашення.

Таким чином, виходячи з визначеного позивачем спору, наведених вище обставин в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що на момент початку відліку строку, встановленого ст. 122 КАС України, для звернення із позовом у цій справі день набрання законної сили постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2009 у справі № 2а-6545/09/0470 не впливає. Таким моментом є день, коли позивач дізнався про порушення його права на бюджетне відшкодування ПДВ у зв`язку з невиконанням податковим органом рішення суду у справі № 804/1034/17, зокрема, щодо не внесення до Реєстру заяв суми узгодженого бюджетного відшкодування, з урахуванням відшкодованих сум, яка була заявлена позивачем по декларації з ПДВ за листопад 2004 року у сумі 7409173,00 грн., та відмовою відповідача у вчиненні дій щодо повернення суми бюджетного відшкодування з ПДВ.

При цьому суд враховує, що наведене вище є свідченням того, що позивачем вчинялись активні дії щодо отримання ним бюджетного відшкодування, в той же час допущена з боку відповідача бездіяльність не може бути підставою для позбавлення позивача права на судовий захист.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що на час звернення до суду з цим позовом право на отримання бюджетного відшкодування у позивача не припинилось.

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

ЄСПЛ у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, позивач у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість, що охоплюється поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Зважаючи на те, що стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язує суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, а також, враховуючи обставини цієї справи, суд апеляційної інстанції вважає неприйнятними доводи відповідача з приводу пропуску позивачем строку звернення до суду.

Також з приводу твердження відповідача, що в особовому рахунку підприємства відсутня інформація щодо суми податку на додану вартість, заявленої до відшкодування за листопад 2004 року, суми фактично відшкодованого підприємству бюджетного відшкодування та сум зменшення бюджетного відшкодування у зв`язку з винесенням податкового повідомлення-рішення від 05.03.2005 №/0, суд апеляційної інстанції виходить з принципу «належного урядування», який, як випливає з рішень Європейського суду з прав людини передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

До того ж у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду у справі № 804/1034/17 у податкового органу виник безумовний обов`язок виконати це рішення і внести до Реєстру заяв суму узгодженого бюджетного відшкодування, з урахуванням відшкодованих сум, яка була заявлена Державним підприємством «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» по декларації з ПДВ за листопад 2004 року у сумі 7409173,00 грн.

В той же час суд апеляційної інстанції враховує, що за прямою нормою п.200.12 ст.200 ПК України у разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.

У разі виникнення у платника податку необхідності зміни напряму узгодженого бюджетного відшкодування, такий платник податку має право подати відповідну заяву до контролюючого органу, який не пізніше наступного робочого дня з дня отримання такої заяви зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Встановлені у цій справі фактичні обставини свідчать, що станом на дату розгляду цієї справи як в суді першої інстанції, такі в суді апеляційної інстанції, підприємство має заборгованість по податкам та зборам, в тому числі з податку на додану вартість, у розмірі, яка перевищує узгоджену суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за листопад 2004 року в розмірі 7409173,00 грн., що підтверджено даними інтегрованих карток ДП «СхідГЗК», копії яких містяться в матеріалах справи, і в будь-якому випадку виключає підстави для задоволення позовних вимог.

Підсумовуючим вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, що відповідно до статті 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 310, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року у справі №160/111/23 скасувати, ухвалити нове рішення.

В позові відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, встановлені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко

суддя А.В. Суховаров