Справа № 501/352/26
Суддя: Тордія Е. Н.
Дата ухвалення: 2026-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

05 лютого 2026 року Єдиний унікальний № 501/352/26 Провадження № 2-а/501/11/26
УХВАЛА

Іменем України

05 лютого 2026 року м. Чорноморськ

СУДДЯ Чорноморського міського суду Одеської області Тордія Е.Н

номер справи № 501/352/26 провадження 2-а/501/11/26

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад обставин правовідносин.

03 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернулась до Чорноморського міського суду Одеської області з вищевказаним позовом та просить визнати протиправною бездіяльність

посадових осіб ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення на іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , що сталася 03 вересня 2025 року на автодорозі М27 Одеса Чорноморськ що здійснював рух транспортним засобом Мitsubishi Outlander державний номерний знак НОМЕР_1 ;

зобов`язати оформити протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно водія автомобіля Мitsubishi Outlander державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 з подальшим направленням його до відповідного суду для розгляду.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження за вказаним позовом Суд дійшов наступного.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Зі змісту спірних правовідносин позивач просить визнати протиправною бездіяльність посадових осіб ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення на іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вважає у наслідках, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи.

Разом з тим, провадження у справах про адміністративне правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність, зокрема за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,здійснюється у порядку, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення., районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Такі справи не підлягають розгляду у позовному провадженні в порядку адміністративного судочинства.

За висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 712/7385/17, згідно якого, оскільки дії відповідачів щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не породжують правових наслідків для особи та не порушують його права, то вони окремо від постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржуються.

Оскарження дій відповідача щодо складання/нескладання протоколу про адміністративне правопорушення, а також його скасування в судах взагалі не оскаржується окремо від постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція також викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 638/3490/18, від 22 січня 2020 року у справі № 2-а/489/7/2016, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.07.2022 у справі №307/3754/21.

Суд вважає, що оскільки зазначені процесуальні дії вчинені інспектором поліції в межах збору доказів у справі про адміністративне правопорушення, їх перевірка на предмет законності та правомірності має бути здійснена при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а може бути розглянутий в порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення та під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін.

Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд вважає, що та обставина, де відповідачем у справі визначено суб`єкт владних повноважень, не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить цей спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов`язані із захистом своїх прав, що регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за таких

Висновок суду.

На підставі викладено Суд дійшов висновку , що у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. ст. 170, ст. ст. 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України ,Суд

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за позовної заяви ОСОБА_1 до ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії- відмовити.

Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали разом з примірниками позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Суддя