Справа № 201/11819/25
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 р. Справа № 201/11819/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.12.2025, суддя Пилипчук М.М., по справі № 201/11819/25

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції , Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі постановою серії ЕНА № 5701832 від 12.09.2025.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.12.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні обставин справи та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 24.11.2025 його визнано невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку з відсутність в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП. Крім того, позивач зазначав, що наданий відповідачем відеозапис не є належним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки відеозапис не є цілісним та переривається.

Крім того апелянт зазначає, що справа розглянута судом першої інстанції за відсутності позивача, представника позивача, які не були належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судовим розглядом, 12.09.2025 інспектором сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Олександрівка) ВП № 1 Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області сержантом поліції Дорофєєвим М.О. винесено постанову серії ЕНА № 5701832, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.

За даними оскаржуваної постанови, 12.09.2025 о 07 год. 58 хв. у селищі Олександрівка на автомобільній дорозі «Київ-Знам`янка» 242 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування на підставі постанови Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11.02.2025 у справі № 201/1011/25, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України.

Також, інспектором сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Олександрівка) ВП № 1 Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області сержантом поліції Дорофєєвим М.О. 12.09.2025 складено протокол серії ЕПР1 № 451267, за замістом якого ОСОБА_1 у селищі Олександрівка на автомобільній дорозі «Київ-Знам`янка» 242 км 12.09.2025 о 07 год. 58 хв. керував автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є правомірною.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пп. «а» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У ході судового розгляду встановлено, що підставою для винесення інспектором сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Олександрівка) ВП № 1 Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області сержантом поліції Дорофєєвим М.О. оскаржуваної постанови стало встановлення в діях ОСОБА_1 обставин керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортним засобом.

Із матеріалів справи встановлено, що постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11.02.2025 у справі № 201/1011/25 ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05.03.2025 постанову Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11.02.2025 залишено без змін.

Відповідно до ст. 317 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Таким чином, при притягненні особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

Після апеляційного перегляду справи зазначена постанова набрала законної сили 05.03.2025.

Отже, на момент притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення 12.09.2025, позивач був позбавлений права керування транспортними засобами.

Таким чином, у ході судового розгляду підтверджено факт керування позивачем транспортним засобом, будучи позбавленим права керування.

Заперечуючи правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивач зазначав про те, що судом першої інстанції не враховано, що постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 24.11.2025 ОСОБА_1 визнано невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку з відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Втім, наведені доводи висновків суду у даній справі не спростовують, оскільки підставою притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, став факт керування транспортним засобом ним як особою, позбавленою права керування транспортними засобами згідно з постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11.02.2025 у справі № 201/1011/25.

При цьому, обставини складення 12.09.2025 відносно ОСОБА_1 протоколу серії ЕПР1 № 451267 за ч. 3 ст. 130 КУпАП у зв`язку з керуванням транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння та подальше притягнення позивача до відповідальності за вчинення вказаного правопорушення не впливають на факти, встановлені у справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Посилання апелянта на неналежність відеозапису з боді-камери поліцейського як доказу у даній справі, оскільки відеозапис не є цілісним, а переривається, колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, як, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Вказані технічні прилади та технічні засоби поліція може закріплювати на однострої.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Так, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення надано відеозапис з боді-камери поліцейського, дослідженням якого встановлено, що відеозаписом зафіксовано момент зупинки транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , перевірку поліцейським документів на транспортний засіб та посвідчення водія, після чого поліцейським запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, після чого зафіксовано прибуття до медичного закладу, перебування під час здійснення огляду, та подальший розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Отже, наданий відповідачем відеофайл містить фіксацію, зокрема, руху транспортного засобу, моменту зупинки та розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом, підтверджується наданим доказом.

Наведені доводи апелянта не знайшли підтвердження у ході розгляду справи.

За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, з огляду на що оскаржувана постанова є правомірною на скасуванню не підлягає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Разом з тим, стосовно доводів апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення позивача про розгляд справи судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Так, ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.11.2025 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи на 17.11.2025.

Згідно з протоколом судового засідання від 17.11.2025 у зв`язку з неявкою позивача розгляд справи відкладено на 15 год. 00 хв. 10.12.2025.

Із матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції здійснювався виклик позивача до судового засідання, призначеного на 15 год. 00 хв. 10.12.2025, шляхом направлення на повідомлені ним адресу та номер мобільного телефону відповідно повістки про виклик до судового засідання та повідомлення у додаток «Viber».

10.12.2025 на електронну адресу суду першої інстанції надійшла заява представника позивача про розгляд справи, призначеного на 10.12.2025 на 15 год. 00 хв., без участі позивача та його представника.

Згідно з протоколом судового засідання від 10.12.2025 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення проголошення судового рішення, яке відкладено на 16 год. 45 хв. 16.12.2025.

16.12.2025 судом першої інстанції оголошено рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.12.2025.

Статтею 227 КАС України передбачено, що після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.

У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

Отже, оскільки до судового засідання, призначеного на 10.12.2025 позивач не прибув, представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд першої інстанції перейшов до стадії ухвалення судового рішення, яке ухвалив 16.12.2025, тобто використавши передбачену ст. 227 КАС України процесуальну можливість.

Таким чином, враховуючи наведене, проведений судом першої інстанції розгляд даної справи та оголошення судового рішення, не дає підстав для висновку про прийняття оскаржуваного рішення із недотриманням ч. 3 ст. 317 КАС України, оскільки наведене не стосується виклику до судового засідання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.12.2025 по справі № 201/11819/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло