Справа № 160/22595/25
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2026-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЦарікової О.В.
за участі секретаря судового засіданняОсуховської Ж.С.
представника позивача представника відповідача Василюка А.П., Сухотської К.В.
05.08.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про порушення відповідачем порядку проведення перевірки, оскільки позивач про проведення перевірки та необхідність надання документів обізнаний не був, внаслідок чого був позбавлений можливості надати пояснення щодо питань, які стали предметом перевірки. Звертає увагу на неправильний розрахунок штрафних санкцій. Позивач наголошує на тому, що підприємницьку діяльність не здійснював та дохід із джерелом походження поза межами України не отримував, а тому застосування згідно з оскарженими податковими повідомленнями - рішеннями до нього штрафних санкцій та донарахування податкових зобов`язань є необґрунтованим. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з цією позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче провадження на 10:15 09.09.2025.
16.09.2025 (вх. № 148906/25) від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач зазначив про неналежне повідомлення позивача про проведення перевірки як самостійну та безумовну підставу для скасування результатів перевірки, суперечливість твержень відповідача та грубі помилки при направленні кореспонденції як доказу не належного повідомлення, відсутність законних підстав для проведення перевірки, висновки перевірки грунтуються на неналежних доказах, а не на первинних документах, протиправна методологія розрахунку податкових зобов`язань, безпідставність кваліфікації правопорушення як умисного, протиправність податкової вимоги та рішення про опис майна як похідних від незаконних податкових повідомлень - рішень.
12.11.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких відповідач просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити.
05.12.2025 (вх. № 100175/25) від Державної податкової служби України надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 13.11.2025 року.
12.01.2026 ( вх. № 1936/26) від позивача надійшло клопотання про витребування від відповідача оригіналів доказів зі всіма додатками.
16.01.2026 ( вх. № 2993/26) від відповідача надійшло клопотання, в якому позивач просив долучити до матеріалів справи письмові пояснення.
У судовому засіданні 20.01.2026 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
У судовому засіданні 20.01.2026 представник відповідача заперечив проти позову та просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення дане поштове відправлення 07.11.2024 повернулося до ГУ ДПС у Дніпропетровській області з відміткою «Повертається: за закінченням терміну зберігання».
На підставі пп.191.1.1 п.191.1 ст.191, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79, пп.69.351 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року Nє2755-VI зі змінами та доповненнями (далі - Кодекс) ГУ ДПС у Дніпропетровській області видано наказ на перевірку від 16.12.2024. N6551-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 » з 23.01.2025 тривалістю 2 робочих дня за період з 01.01.2020 р. по 31.12.2022 р. з метою достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
Копію наказу від 16.12.2024р. N6551-п про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а також письмове повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 16.12.2024р. №1144 було направлено засобами поштового зв`язку Укрпошта (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) на податкову адресу ОСОБА_1 відповідно до вимог п.42.2 ст. 42 та 79.2 ст. 79 ПК України.
Згідно з поштовим повідомленням про вручення повернулося до ГУ ДПС у Дніпропетровській області з відміткою «Повертається: адресат відсутній за вказаною адресою».
підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, підпункту 170.11.1 пункту 170.11 статті 170, пункту 176.1 статті 176, пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, а саме: неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2020-2022 роки;
підпункту 163.1.3 пункту 163.1 статті 163, підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168, підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164, підпункту 170.11.1 пункту 170.11 статті 170 Податкового кодексу України з урахуванням пункту 167.1 статті 167 Кодексу занижено суму податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 1 677 568,98 грн., в тому числі за 2020 рік 527 254,56 грн., за 2021 рік - 575 662,22 грн., за 2022 рік - 574 652 грн.;
пп.1.2, пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX, та військового збору Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору на суму 139 797,41 грн, в тому числі за 2020 рік 43 937,88 грн, за 2021 рік 47 971,85 грн., за 2022 рік 47 887,68 грн.
п.п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, а саме: ненадання відповіді на запит, відповідальність платника передбачена п. 121.2 ст.121 Податкового кодексу України.
Згідно з поштовим повідомленням про вручення повернулось до ГУ ДПС у Дніпропетровській області з відміткою «Повертається: адресат відсутній за вказаною адресою».
Вказані податкові повідомлення-рішення були надіслані позивачу засобами поштового зв`язку листом з рекомендованими повідомленнями про вручення.
Згідно з поштовим повідомленням про вручення означене відправлення повернулось до ГУ ДПС у Дніпропетровській області з відміткою «Повертається: адресат відмовився».
Вважаючи протиправними та такими, що підлягають скасуванню вищеозначені податкові повідомлення - рішення, податкову вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, позивач звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права.
У постанові від 22.09.2020 року у справі № 520/8836/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, окрім наведених вище висновків, зазначила, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.
З урахуванням зазначеного, а також визначених позивачем підстав позову, першочерговим у даній справі є вирішення питання дотримання контролюючим вимог податкового законодавства щодо процедури проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, які справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).
За приписами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Так, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (пункт 79.1 статті 79 ПК України).
Нормами пункту 78.4 статті 78 ПК України встановлено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Згідно з пунктом 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Положеннями пп.17.1.6 п.17.1 ст.17 ПК України визначено, що платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, та за власною ініціативою пояснення з питань, що не запитувалися контролюючим органом, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно пп. 21.1.1 та пп. 21.1.4 п. 21.1 ст. 21 ПК України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
При цьому, за пунктом 79.3 статті 79 ПК України, присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.
Положення п.42.2 ст.42 ПК України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно з приписами п. 42.5 ст. 42 ПК України, у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
У постанові від 9 жовтня 2018 року у справі № 820/1864/17 Верховний Суд зазначив, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в постанові від 24 вересня 2019 у справі №826/1109/15 та підтримано Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 23 травня 2022 року у справі №810/3116/18.
Водночас, у разі надіслання документів поштою, крім отримання платником цієї кореспонденції на пошті, вони також вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15 лютого 2024 року у справі №640/9016/20, від 24 вересня 2025 року у справі № 520/7480/25.
До матеріалів справи долучено копію наказу від 16.12.2024 N6551-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 » з 23.01.2025 тривалістю 2 робочих дня за період з 01.01.2020 р. по 31.12.2022 р. з метою достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а також письмове повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 16.12.2024р. № 1144.
При цьому, суд зауважує, що п. 42.2 ст.42 ПК України передбачає, що документи вважаються належним чином надіслані платнику податку за адресою або місцезнаходження або податковою адресою.
Окрім того суд звертає увагу на тому, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі №140/30/20.
Неотримання платником податків копії наказу та повідомлення про проведення перевірки надісланим контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення не свідчить про невиконання відповідачем обов`язку встановленого податковим законодавством щодо своєчасного та належного повідомлення платника податків про проведення перевірки.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в постанові 09 жовтня 2018 року у справі № 820/1864/17, від 13 листопада 2025 року у справі № 520/7470/25.
В матеріалах справи наявні докази скерування контролюючим органом на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення копію наказу та повідомлення про проведення перевірки, що відповідає вимогам податкового законодавства щодо завчасного та належного повідомлення платника податків про проведення документальної перевірки.
Пунктом 78.1 статті 78 ПК України встановлені підстави для проведення документальних позапланових перевірок, серед яких наявні такі підстави, як:
отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (підпункт 78.1.1);
платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом (підпункт 78.1.2).
Також зазначено, що при відпрацюванні зазначеної інформації необхідно забезпечити одержання від перелічених платників податків фізичних осіб відповідних пояснень та їх документального підтвердження згідно з положеннями пункту 73.3 статті 73 Кодексу. У разі підтвердження фактів порушень вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на органи ДПС, невиконання ними податкового обов`язку щодо декларування одержаних доходів та сплати належних сум податків і зборів до бюджету вжити заходів щодо проведення документальних перевірок таких платників.
Підпунктом 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 ПК України встановлено обов`язок платника податків подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.
Право контролюючого органу отримувати безоплатно від платників податків у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів передбачене підпунктом 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 ПК України.
Відповідно до пункту 73.3 статті 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; печатку контролюючого органу.
Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.
Виходячи з аналізу наведених норм, вимоги, які висуваються до змісту запиту, є нормативно визначеними і розширеному тлумаченню не підлягають.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.06.2024 у справі №813/952/18.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення дане поштове відправлення 07.11.2024 повернулося до ГУ ДПС у Дніпропетровській області з відміткою «Повертається: за закінченням терміну зберігання».
За таких обставин на платника податків покладався обов`язок щодо надання відповідної інформації.
Як установлено судом, позивач не виконав вимоги письмового запиту відповідача і не надав усі запитувані документи в підтвердження її взаємовідносин із зазначеним вище контрагентом-нерезидентом, а також документи, що підтверджують одержання коштів за здійснені послуги / реалізацію товару.
У контексті наведеного, суд також враховує, що підставою для проведення перевірки слугували не лише виявлені факти можливого порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, а й не спростування таких фактів наданими платником податків поясненнями та документальними підтвердженнями у визначений законом строк. Контролюючий орган має право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень і у випадку, якщо ці пояснення необґрунтовані або документально не підтверджені, на призначення перевірки.
Обґрунтовуючи цей позов, позивач зазначає, що використана під час перевірки інформація від компетентного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії про отримання позивачем доходів у розмірі протягом 2020-2022 років від британського суб`єкта господарювання "Fenix International Ltd" за створення контенту на платформі "OnlyFans", сама по собі не може вважитися допустимим та достовірним доказом податкових правопорушень, тобто не може слугувати підставою для висновку про порушення платником податків податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пп.72.1.4 п.72.1 ст.72 ПК України до податкової інформації відноситься інформація від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів.
Приписами пп.53-1.4 п.53-1 підрозділу 10 Перехідні положення ПК України встановлено, що не вважається податковою інформацією, яка може бути використана контролюючим органом для визначення суми податкових зобов`язань платника податків, отримана контролюючим органом від іноземних компетентних органів відповідно до Багатосторонньої угоди CRS, та яка стосується фінансового рахунку або рахунків громадянина України, відкритих у фінансових установах іноземних юрисдикцій, якщо сукупний залишок або вартість усіх фінансових рахунків, власником яких є одна особа - громадянин України, не перевищує еквівалент 250 тисяч доларів США станом на 31 грудня календарного року, який припадає на період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2024 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX.
20.03.2023 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2970-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо імплементації міжнародного стандарту автоматичного обміну інформацією про фінансові рахунки» (далі - Закон), який набрав чинності 28.04.2023.
З 01.07.2023 Закон вимагає від підзвітних фінансових установ України застосовувати заходи належної перевірки до фінансових рахунків для встановлення того, чи є рахунки підзвітними. Якщо рахунок є підзвітним, фінансова установа зобов`язана включити відомості про рахунок до звіту про підзвітні рахунки, та подати цей звіт до Державної Податкової служби України.
Таким чином, нові вимоги щодо перевірки фінансових рахунків та подання за ними звітності до ДПС застосовуються до чотирьох категорій організацій, визначених розділом VII Загального стандарту звітності CRS: депозитарна установа (банки, кредитні спілки, та ін.); кастодіальна установа (депозитарні установи, що здійснюють депозитарну діяльність, номінальні утримувачі); інвестиційна компанія (інвестиційні форми, інститути спільного інвестування, компанії з управління активами та ін.); визначена страхова компанія (страховики, недержавні пенсійні фонди).
Відповідно до пп.83.1.2. п.83.1 ст.83 ПК України, матеріали, які є підставами для висновків під час проведення перевірок є податкова інформація.
Для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку, а також інформація, наведена у скарзі покупця (споживача) щодо порушення платником податків встановленого порядку проведення розрахункових операцій із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій (пп.72.1.6. п.72.1. ст.72 ПК України).
Норми статті 72 ПК України визначають право контролюючого органу на отримання та використання у своїй діяльності інформації від банків та інших фінансових установ.
Статтею 22 Конвенції про взаємну адміністративну допомогу в податкових справах зі змінами, внесеними Протоколом про внесення змін і доповнень до Конвенції про взаємну адміністративну допомогу в податкових справах від 27.05.2010 (далі Багатостороння конвенція), яка ратифікована Верховною Радою України із застереженням Законами України від 17.12.2008 року №677-VI та від 11.01.2013 року №21-VII та є чинною з 01.07.2009 (зі змінами з 01.09.2013) визначено, що з будь якою інформацією, отриманою Стороною згідно із Багатосторонньою конвенцією, поводяться як з таємною, така інформація захищається так само, як інформація, отримана відповідно до внутрішнього законодавства цієї Сторони, настільки, наскільки це є необхіднім для забезпечення необхідного рівня захисту особових даних, відповідно до гарантій, які можуть зазначатися Стороною, яка надає інформацію, та які вимагаються відповідно до її внутрішнього законодавства. Така інформація в будь-якому разі розголошується лише особам або органам (зокрема, судам та адміністративним чи наглядовим органам), які причетні до оцінки, збору або стягнення податків цієї Сторони, до здійснення виконавчих заходів або кримінального переслідування стосовно податків цієї Сторони чи до прийняття рішень за апеляціями стосовно податків цієї Сторони, чи до нагляду за зазначеним вище. Ця інформація може використовуватися лише особами чи органами, зазначеними вище, і тільки для цих цілей. Незважаючи на положення п.1 ст.22 Багатосторонньої конвенції, вони можуть розголошувати її під час відкритого судового розгляду або в судових рішеннях, які стосуються таких податків.
Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Порядок обміну податковою інформацією з компетентними органами іноземних країн, затверджений наказом Мінфіна від 16.04.2022 №118 ( далі - Порядок №118).
Порядок №118 спрямований на забезпечення ефективного обміну податковою інформацією з компетентними органами іноземних держав за спеціальними запитами про надання податкової інформації.
Згідно підпункту 51 пункту 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою КМУ від 06.03.2019 №227, Державна податкова служба України відповідно до покладених на неї завдань організовує та здійснює взаємодію та обмін інформацією з компетентними органами іноземної юрисдикції згідно із законодавством, міжнародними договорами України.
На сьогодні між Україною та Сполученим Королівством Великої Британії та Північної Ірландії здійснюється обмін податковою інформацією відповідно до положень таких міжнародних договорів.
Згідно з пунктом 1 статті 27 Конвенції компетентні органи Договірних Держав обмінюються інформацією, яка є очікувано значимою для виконання положень цієї Конвенції або адміністрування чи виконання національних законів , що стосуються податків будь - якого виду та визначення, які стягуються від імені Договірних Держав або їхніх адміністративно - територіальних одиниць, або місцевих органів влади тієї мірою, якою оподаткування, згідно з такими законами, не суперечить цій Конвенції.
Відповідно до пункту 2 статті 27 Конвенції будь - яка інформація, одержана Договірною Державою відповідно до пункту 1, вважається конфіденційною так само, як і інформація, що одержана відповідно до національного законодавства цієї Держави, вона може розкриватися тільки особам або органом влади (у тому числі судам і адміністративним органам), які займаються нарахуванням або збором, примусовим стягненням податків, зазначених у пункті 1, або судовим розслідуванням, або розглядом апеляцій стосовно таких податків, або наглядом за вищенаведеним. Такі особи або органи використовують інформацію тільки з цією метою. Вони можуть розкривати інформацію під час відкритого судового засідання або в тексті судових рішень.
Як зазначалося судом вище, між Україною та Сполученим Королівством Великої Британії та Північної Ірландії здійснюється обмін податковою інформацією відповідно до Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна та Конвенції про взаємну адміністративну допомогу в податкових справах.
Саме на реалізацію вказаних положень Державна податкова служба України скерувала до компетентного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії запит про надання інформації за №648/ІКО/99-00-16-01-01-05 від 02.09.2024 стосовно одержання доходів фізичними особами-резидентами України від британського суб`єкта господарювання "Fenix International Ltd" за створення контенту на платформі "OnlyFans" за період 01.01.2020 по 31.12.2023.
Таким чином, інформація отримана на підставі міжнародного запиту від компетентного органу іноземної держави і яка містить конкретні дані про платника (персональні дані позивачки, суму нарахованого їй доходу) підпадає під ознаки податкової інформації.
Суд відхиляє твердження позивача про те, що інформація ДПС України не є первинним документом в розумінні норм Податкового кодексу України, а є засобом листування між Державною податковою службою України та відповідачем.
З огляду на зазначене, у спірному випадку контролюючий орган мав усі правові підстави для призначення перевірки, оскільки отримав в установленому законом порядку податкову інформацію про можливі порушення платником податків норм податкового законодавства, та надіслав такому платнику податків запит про надання пояснень та документів, що стосувалися предмета перевірки.
Водночас суд звертає увагу, що позивач не заперечує того, що вона була творцем контенту на платформі "OnlyFans", а лише стверджує, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області безпідставно проведено документальну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за періоди з 01.01.2020 по 31.12.2022 та не доведено вищенаведені обставини відповідно до вимог законодавства України.
Також адміністративний позов позбавлений будь-якого обґрунтування з посиланням на релевантні положення податкового законодавства, які б спростовували не тільки належність вищеописаних відомостей до податкової інформації, але й обов`язок контролюючого органу застосовувати таку у якості підстав для висновків під час проведення перевірок.
Враховуючи те, що позивач не виконав письмовий запит відповідача про надання інформації та її документального підтвердження, у податкового органу виникли підстави для проведення перевірки відповідно до вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України.
Посилання позивача на окремі дефекти запиту про надання інформації не впливають на обов`язок позивача надати всю необхідну інформацію за запитом, оскільки відсутність або неповнота посилань на конкретні джерела отримання податкової інформації не повинні розглядатися як підстава для визнання запиту таким, що не відповідає вимогам пункту 73.3 ПК України, та, як наслідок, бути підставою для висновку про протиправність наказу про проведення податкової перевірки.
Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постанові від 26.06.2024 у справі № 813/952/18.
На виконання приписів пункту 79.2 статті 79 ПК України, копію наказу від 16.12.2024р. N6551-п про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а також письмове повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 16.12.2024 №1144 було направлено засобами поштового зв`язку Укрпошта (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) на податкову адресу ОСОБА_1 відповідно до вимог п.42.2 ст. 42 та 79.2 ст. 79 ПК України.
Згідно з поштовим повідомленням про вручення повернулось до ГУ ДПС у Дніпропетровській області з відміткою «Повертається: адресат відсутній за вказаною адресою».
Отже, виконання вищенаведених дій надало посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Підсумовуючи зазначене, суд не знаходить фактичного та правового підґрунтя для висновку про неналежне оформлення підстав для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, що виключає обставину протиправності дій контролюючого органу в її призначенні та проведенні.
Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані надавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом), у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
У разі проведення зустрічної звірки платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані надавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, та документальне підтвердження цієї інформації на вимогу контролюючого органу у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (підпункт 73.3.3 пункту 73.3 статті 73 ПК України).
Відповідно до абзацу 3 пункту 121.2 статті 121 Податкового кодексу України, неподання або подання не в повному обсязі платником податків документів чи іншої інформації на запит контролюючого органу в інших випадках, передбачених статтею 73 Кодексу, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний такий факт.
Втім, сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє особу від обов`язку подання інформації (абзац 5 пункту 121.2 статті 121 Кодексу).
Відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, дохід з джерелом їх походження з України будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи, зокрема, у вигляді процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України або постійними представництвами нерезидентів в Україні.
Крім того, як визначено підпунктом 14.1.55 пунктом 14.1 статті 14 Кодексу, дохід, отриманий з джерел за межами України, будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам.
Платником податку на доходи з фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи (підпункт 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України).
Згідно пункту 163.1 статті 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Також доходи, визначені статтею 163 ПК України, є об`єктом оподаткування військовим збором (підпункт 1.2 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України).
Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (пункт 164.1 статті 164 ПК України).
За змістом підпунктів 164.1.1, 164.1.2 пункту 164.1 ПК України, загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.
Водночас, при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах (пункт 164.3 статті 164 ПК України).
Так, пунктом 164.2 статті 164 Податкового кодексу України встановлено перелік доходів, котрі включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, до такого, серед іншого, віднесено пасивні доходи (крім зазначених у підпунктах 165.1.2 та 165.1.41 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу), доходи у вигляді виграшів, призів. Поруч із цим, відповідно до підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку також включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.
Підпунктами 168.2.1, 168.2.2 пункту 168.2 статті 168 ПК України передбачено, що платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів. Особою, яка не є податковим агентом, вважається нерезидент або фізична особа, яка не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності або не є особою, яка перебуває на обліку у контролюючих органах як особа, що провадить незалежну професійну діяльність.
Окрім цього, підпунктом 170.11.1 пункту 170.11 статті 170 ПК України визначено, що у разі якщо джерело виплат будь-яких оподатковуваних доходів є іноземним, сума такого доходу включається до загального річного оподатковуваного доходу платника податку отримувача, який зобов`язаний подати річну податкову декларацію, та оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами (пункт 167.1 статті 167 Кодексу).
Також доходи, визначені статтею 163 ПК України, є об`єктом оподаткування військовим збором (підпункт 1.2 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України).
Згідно з підпунктом "в" пункту 176.1 статті 176 ПК України платники податку зобов`язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.
Платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу (підпункт 179.1 статті 179 ПК України).
За пунктом 164.4 статті 164 Кодексу, під час нарахування (отримання) доходів, отриманих у вигляді валютних цінностей або інших активів (вартість яких виражена в іноземній валюті або міжнародних розрахункових одиницях), такі доходи перераховуються у гривні за валютним курсом Національного банку України, що діє на момент нарахування (отримання) таких доходів.
У відповідності до підпункту 83.1.2. пункту 83.1 статті 83 Податкового кодексу України, матеріали, які є підставами для висновків під час проведення перевірок є податкова інформація.
Відтак, на переконання суду, зважаючи на те, що коментована інформація одержана у порядку обміну податковою інформацією між Україною та Сполученим Королівством Великої Британії та Північної Ірландії відповідно до Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна та Конвенції про взаємну адміністративну допомогу в податкових справах, містить персональні дані позивача, суму нарахованого їй доходу від британського суб`єкта господарювання "Fenix International Ltd" та підтверджує факт її участі в платформі "OnlyFans" як отримувача таких виплат, використання такої контролюючим органом було законним і виправданим, а отримані відомості достовірними.
Окремо суд зауважує, що згадані двосторонні та багатосторонні Конвенції, Податковий кодекс України, а також "Порядок обміну податковою інформацією з компетентними органами іноземних країн", затверджений наказом Міністерства фінансів України від 16.04.2022 за №118, не висувають жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження первинно наданої інформації для її обов`язкового врахування податковими органами; достатнім є сам факт отримання офіційних даних від компетентного органу іншої держави.
Окремо слід також зауважити, що податковим законодавством визначені умови щодо усунення подвійного оподаткування, зокрема за пунктами 13.1, 13.4 статті 13 Кодексу, доходи, отримані резидентом України (крім фізичних осіб) з джерел за межами України, враховуються під час визначення його об`єкта та/або бази оподаткування у повному обсязі. Втім, суми податків та зборів, сплачені за межами України, зараховуються під час розрахунку податків та зборів в Україні за правилами, встановленими цим Кодексом.
За пунктом 13.5 статті 13 ПК України встановлено, що для отримання права на зарахування податків та зборів, сплачених за межами України, платник зобов`язаний отримати від державного органу країни, де отримується такий дохід (прибуток), уповноваженого справляти такий податок, довідку про суму сплаченого податку та збору, а також про базу та/або об`єкт оподаткування. Зазначена довідка підлягає легалізації у відповідній країні, відповідній закордонній дипломатичній установі України, якщо інше не передбачено чинними міжнародними договорами України.
Тим не менш, матеріали документальної перевірки позбавлені відомостей про те, що позивачем реалізовувалося право, передбачене вищенаведеними положеннями, котре б свідчило про справляння нею податків та зборів за межами України та виключало подвійне оподаткування суми доходу, одержаної протягом 2020-2022 років від іноземного суб`єкта господарювання.
Разом з тим, згідно висновку Верховного Суду, викладеного в постанові 24.04.2023 у справі №560/2210/19, платник податків, який не згоден із відповідністю одержаної податковим органом інформації дійсним обставинам справи або ж вважає, що розмір заниженого ним податкового зобов`язання є меншим, вправі подати до контролюючого органу в ході перевірки або ж в ході судового розгляду справи відповідні докази, що спростовують доводи суб`єкта владних повноважень.
Це зумовлено специфікою поставленого в провину платнику податків порушення, а саме заниження загального оподатковуваного доходу, у зв`язку з чим контролюючому органу достатньо довести саме факт отримання останнім доходу у періоді, що перевірявся.
Поряд з цим, у разі заперечення таких обставин платник податків повинен надати докази, які свідчитимуть про: відсутність такого доходу взагалі; наявність підстав вважати його неоподатковуваним або його зменшення; застосування ставки податку, відмінної від базової тощо. Це узгоджується з нормою абзацу першого пункту 85.2 статті 85 ПК України, згідно з якою платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Крім того, за правилами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас, у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать про те, що задекларовані платником податків податкові зобов`язання не відповідають дійсності або він не виконав обов`язок щодо подання декларації за наявності об`єкта для декларування, платник податків має спростовувати ці доводи.
Отже, позивачем не спростовано обставин отримання від британського суб`єкта господарювання "Fenix International Ltd" у 2020-2022 роках доходу, натомість суд вважає доведеним факт отримання позивачем доходу з джерелом походження за межами України.
Станом на дату ухвалення рішення у цій адміністративній справі, ані матеріали документальної перевірки, ані матеріали справи в цілому не містять письмових доказів у підтвердження того, що позивачем подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2022 рік та здійснено самостійну сплату податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
Інші доводи і міркування сторін з приводу прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень, не змінюють висновку суду, викладеного вище по тексту судового рішення.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивач не довів перед судом своїх вимог про протиправність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.
Зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову в силу вимог статті 139 КАС України не підлягає стягненню із відповідача суб`єкта владних повноважень судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом адміністративної справи, зокрема судові витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 30 січня 2026 року.

Суддя О.В. Царікова