Справа № 320/42133/25
Суддя: Войтович І. І.
Дата ухвалення: 2026-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

03 лютого 2026 року м. Київ Справа № 320/42133/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І. І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд:

- визнати неправомірним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 30934-31862/С-02/8-2600/25 від 10.07.2025 року про відмову позивачу в нарахуванні пільги на оплату житлово-комунальних послуг з травня 2025 року.

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити нарахування та виплату позивачу пільги на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 50% з травня 2025 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 позовну заяву залишено без руху з підстав невідповідності останньої ч. 3 ст. 161 КАС України, та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали шляхом подання до суду документу про сплату судового збору за звернення до суду у сумі 968,96 грн або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

19.09.2025 до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про звільнення його від сплати судового збору, яке мотивоване тим, що предметом позову є захист його соціальних прав.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення його від сплати судового збору та встановлено позивачу додатковий строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня отримання даної ухвали, у спосіб передбачений ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.09.2025.

23.01.2026 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 20.01.2026, в якій позивач повторно з посиланням на п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» наголосив на тому, що він звільнений від сплати судового збору, у підтвердження чого також навів кілька подібних справи за його участі, що перебувають в провадженні Київського окружного адміністративного суду.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» та від 15.05.2019 у справі «Молдавська проти України» зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 5 ст. 169 КАС України).

Дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 від 23.01.2026, судом встановлено, що позивач у визначений строк не виконав вимог ухвал Київського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 та від 20.01.2026, а саме: не надав доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, як і не надав доказі того, що він є особою, яка звільнена від сплати судового збору в порядку встановленому Законом, зокрема на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд наголошує, що саме по собі посилання на норму Закону, яка є підставою для звільнення від сплати судового збору, без надання відповідних доказів у підтвердження відповідного правового статусу особи, що наділена пільгами по сплаті судового збору, не може слугувати правовою підставою для звільнення заявника від справляння такого судового збору за звернення до суду за захистом порушеного, невизнаного чи оспорюваного права.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 № R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Позивачем не наданого жодних доказів, які б підтверджували його правовий статус особи, що наділена пільгами щодо сплати судового збору у відповідності до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», не надано доказів скрутного майнового стану які могли б слугувати підставою для звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення, як і не надано доказів сплати судового збору за звернення до суду з даним адміністративним позовом.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на рішення у його справі №320/27917/25, як підставу та підтвердження звільнення його від сплати судового збору, оскільки в межах справи №320/27917/25 позивачем було сплачено судовий збір у встановленому Законом України "Про судовий збір" розмірі.

Не приймає суд і посилання заявника на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 у справі №420/60/25 як обов?язковий висновок щодо застосування норм права, оскільки предметом спору у вказаній справі є визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо невнесення даних заявника до відповідних реєстрів, що свідчить про явну неподібність та відмінність спірних правовідносин, більше того, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, як цього вимагають приписи статті 242 КАС України.

Враховуючи вищезазначене, у зв`язку із не усуненням позивачем недоліків позовної заяви у визначений судом порядок та строк, даний адміністративний позов підлягає поверненню позивачу.

Суд зазначає для позивача, що відповідно до ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - повернути позивачу.

2. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Войтович І. І.