Справа № 320/6779/25
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6779/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н.П.

Суддів: Беспалова О.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Мірошниченко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Тернопільводоканал" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року, суддя Колеснікова І.С., у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства "Тернопільводоканал" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення в частині,-

У С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство "Тернопільводоканал" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому просило:

- визнати незаконними дії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг щодо обмеження застосування економічно обґрунтованих тарифів для Комунального підприємства «Тернопільводоканал», яке встановлено в п. 2 Постанови «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення» Комунальному підприємству «Тернопільводоканал» від 24.12.2024 № 2320 щодо застосування тарифів на централізоване водовідведення для населення на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24.02.2022;

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 Постанови «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення Комунальному підприємству «Тернопільводоканал» від 24.12.2024 № 2320.

Позовні вимоги обґрунтовано відсутністю правових підстав для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення рішення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Комунальне підприємство "Тернопільводоканал" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що Комунальне підприємство "Тернопільводоканал" є суб`єкт природної монополії та здійснює свою діяльність на підставі ліцензії АГ № 500075 на право провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення.

24.12.2024 Постановою №2320 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП, Комісія, Регулятор) встановила тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення КП «Тернопільводоканал» зі структурою, що наведені в додатку.

Вищезгаданою постановою відповідач постановив:

- Установити КП «Тернопільводоканал» тарифи зі структурою, наведеною в додатку до цієї постанови:

1) споживачам, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення:

на централізоване водовідведення - 13,44 грн за 1 куб. м (без податку додану вартість);

2) споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення:

на централізоване водопостачання - 30,81 грн за 1 куб. м (без податку додану вартість);

на централізоване водовідведення - 23,66 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість).

3) Установити, що тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення застосовуються для населення на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24 лютого 2022 року, а саме:

на централізоване водопостачання - 14,65 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість);

на централізоване водовідведення - 15,93 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість).

Не погоджуючись із правомірністю п. 2 постанови НКРЕКП № 2320 від 24.12.2024, вважаючи його протиправним та таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначенні Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016 №1540-VIII (далі - Закон №1540-VIII).

Відповідно до вимог статті Закону №1540-VIII Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор) - є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора.

Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до вимог статті 2 Закону України №1540-VIII Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, у сфері комунальних послуг: діяльності у сфері централізованого водопостачання та водовідведення в обсягах понад рівень, що встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами).

Згідно положень статті 3 Закону №1540-VIII Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Регулятор здійснює державне регулювання шляхом, зокрема, формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом (пункт 3 частини 2 статті 3 Закону № 1540-VIII).

Основними завданнями Регулятора є реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг (пункт 6 частини 3 статті 3 Закону № 1540-VIII).

Положеннями статті 4 Закону № 1540-VIII визначено, що основними принципами діяльності Регулятора є законність; самостійність і незалежність у межах, визначених законом; компетентність; ефективність; справедливість; прогнозованість та своєчасність прийняття рішень; адресність регулювання; неупередженість та об`єктивність під час прийняття рішень; відкритість і прозорість, гласність процесу державного регулювання; недопущення дискримінації; відповідальність за прийняті рішення.

Пунктом 13 частини 1 статті 17 Закону № 1540-VIII передбачено, що для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 6 Закону № 2479-VІ НКРЕКП здійснює встановлення тарифів на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

З наведеного слідує, що встановлення суб`єктам природних монополій, до яких належить позивач, тарифів, зокрема як у даному випадку, на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення належить до виключних повноважень НКРЕКП.

Указом Президента України № 64 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувався і триває на час розгляду даної справи.

Пунктом 4 зазначеного Указу постановлено Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму; воєнного стану на території України.

Положеннями частини 1 статті 117 Конституції України визначено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 502 від 29.04.2022 «Деякі питання регулювання діяльності у сфері комунальних послуг у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану», пунктом 1 якої вирішив рекомендувати органам, уповноваженим встановлювати тарифи, потягом дії воєнного стану в Україні, але не раніше завершення поточного опалювального періоду, не підвищувати тарифи на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання), у тому числі тарифи на теплову енергію, вироблену з використанням альтернативних джерел енергії, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення для населення та застосовувати їх до споживача (населення) на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24 лютого 2022 року.

Пунктом 2 вказаною постанови тимчасово, на період дії воєнного стану в Україні, рекомендовано суб`єктам господарювання у сфері теплопостачання, централізованого водопостачання і водовідведення, ліцензування діяльності яких здійснюють Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації:

- призупинити виконання погоджених в установленому порядку інвестиційних програм, а кошти, передбачені для зарахування на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмам і спрямовувати на оплату енергоносіїв та погашення інших зобов`язань для забезпечення стабільної діяльності таких суб`єктів господарювання;

- відтермінувати розроблення, погодження та затвердження інвестиційних програм.

Згідно з пункту 3 постанови № 502 від 29.04.2022 вона набирає чинності з дня опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року, крім пункту 1, який застосовується з 1 червня 2022 року.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, пункт 2 постанови НКРЕКІІ № 2320 від 24.12.2024 про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення КП «Тернопільводоканал», прийнято відповідачем в умовах воєнного стану, у межах та спосіб визначений Законом з метою забезпечення прав та законних інтересів споживачів (населення), зниження соціальної напруги та недопущення додаткового фінансового навантаження.

Механізм формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення для суб`єктів природних монополій, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, ліцензування якої здійснюється НКРЕКП, визначено Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затверджений постановою НКРЕКП від 10 березня 2016 року № 302, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.04.2016 за № 593/28723 (далі - Порядок № 302).

Відповідно до пунктів 1.11. - 1.15 Порядку № 302 при невиконанні заходів інвестиційної програми (інвестиційного проекту) за попередній до базового період у структурі тарифів на планований період може бути передбачено зменшення складових тарифів на суму коштів відповідного невиконання, передбачених структурою тарифів попередніх до базового періодів, за результатами аналізу наданих ліцензіатом звітів про виконання інвестиційної програми (інвестиційного проекту) та/або за результатами здійснених заходів контролю.

За результатами здійснення заходів контролю НКРЕКП може прийняти рішення щодо включення до структури тарифів на централізоване водопостачання та/або централізоване водовідведення компенсації витрат або зменшення складових тарифів у разі використання коштів не за цільовим призначенням, економії або перевитрат коштів за статтями витрат, що призводить до невідповідності фактичних складових затвердженій структурі тарифів.

При встановленні фактів невиконання заходів інвестиційної програми (інвестиційного проекту) за попередній до базового період НКРЕКП за результатами аналізу наданих ліцензіатом звітів про виконання інвестиційної програми (інвестиційного проекту) та/або за результатами здійснених заходів контролю може самостійно прийняти рішення про коригування чинних тарифів на суму коштів відповідного невиконання.

При виявленні недостовірності даних базового та звітного періоду, які надавались ліцензіатом для встановлення тарифів, у планованому періоді відповідна складова структури тарифів зменшується на обсяг витрат недостовірного значення.

При формуванні тарифів планованого періоду враховується компенсація або зменшення складових, у тому числі, що передбачалися для здійснення заходів інвестиційної програми (інвестиційного проекту) та були враховані в тарифах, які діяли до планованого періоду, з урахуванням фактичного строку їх дії.

Пунктами 10 та 12 Методики перевірки дотримання ліцензіатами з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення структур відповідних тарифів та виконання інвестиційних програм (далі - Методика), що є додатком 30 до Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 428 (далі - Порядок № 428), передбачено, що підсумкова сума надлишково отриманого або недоотриманого доходу від здійснення ліцензованої діяльності у звітному році визначається як різниця між сумою, розрахованою відповідно до пункту 8 цієї Методики, та розміром об`єктивних чинників недофінансування ліцензованої діяльності, зазначених у пункті 9 цієї Методики.

Від`ємна сума, визначена згідно з пунктом 10 цієї Методики, підлягає компенсації при встановленні тарифів на наступний планований рік.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України у випадку недофінансування економічно обґрунтованих витрат ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення у плановому році за рахунок тарифів, НКРЕКП за результатами здійснення заходів контролю враховує (компенсує) ці суми недофінансування при встановленні тарифів на наступний планований період.

Щодо посилання позивача на невиконання Відповідачам п.п. 16.1.1. договорів від 20 листопада 2014 року, укладених між Міністерством фінансів України, Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства, Тернопільською міською радою, відповідачем з однієї сторони та позивачем з іншої сторони про субкредитування №13010-05/Т5 та № 13010-05/96, в частині не вжиття відповідачем усіх необхідних заходів щодо встановлення економічно обґрунтованих тарифів на центральне водопостачання та водовідведення, то судом першої інстанції вірно зазначено, що саме пунктом 1 Постанови № 2320 від 24.12.2024, відповідачем за економічним обґрунтуванням позивача, встановлено тарифи на послуги позивача щодо централізованого водопостачання та водовідведення, що спростовує і доводи останнього про невиконання відповідачам своїх зобов`язань за вищевказаними договорами.

Окрім того, відповідно до Розділу V «Форс мажорні обставини», вказаних договорів, сторони не вважаються такими, що не виконали умов договору та вимог Угоди про Позику ФЧТ, у разі настання форс-мажорних обставин непередбачених та непереборних подій, що відбуваються незалежно від волі і бажання Сторін договору, до яких віднесено і війну, що додатково свідчить про безпідставність вказаних вище доводів позивача.

Положеннями статті 49 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (далі - Закон України № 4059-ІХ) встановлено, що у 2025 році, як виняток з положень пункту 1 частини другої статті 29 та пункту 1 частини першої статті 64 Бюджетного кодексу України, податок на доходи фізичних осіб (крім податку, визначеного пунктом 1-1 частини другої статі 29 Бюджетного кодексу України, та податку від оподаткування доходів у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу), що сплачується (перераховується) згідно з Податковим кодексом України на відповідній території України (крім території міст Києва та Севастополя), зараховується до загального фонду державного бюджету у розмірі 21 відсоток, до загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад - у розмірі 64 відсотки.

Частиною 2 статті 49 Закону України № 4059-ІХ встановлено, що з метою сталого проходження опалювального періоду 2024/2025 років та забезпечення своєчасних розрахунків за комунальні послуги та енергоносії у 2025 році додаткові надходження до загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад, визначені частиною першою цієї статті, у розмірі 4 відсотки спрямовуються на проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, водопостачання, водовідведення, природний газ, інші енергоносії, які використовуються в процесі виробництва теплоенергії або іншого виду енергії, на підтримку підприємств з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії централізованого постачання холодної води та водовідведення.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм слідує, що законом встановлений обов`язок органів місцевого самоврядування надавати суб`єктам господарювання у сфері централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з місцевих бюджетів фінансову підтримку для здійснення їх операційної діяльності.

Отже, перевіривши обставини справи, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування пункту 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2024 № 2320 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення» Комунальному підприємству «Тернопільводоканал», оскільки відповідач діяв у межах компетенції та на виконання повноважень, визначених законом.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відстуність підстав для задоволення позовних вимог Комунального підприємства "Тернопільводоканал".

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Тернопільводоканал" залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Беспалов О.О.

Кобаль М.І.

Повний текст виготовлено: 04 лютого 2026 року.