Справа № 160/37261/25
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 лютого 2026 рокуСправа №160/37261/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ільков В.В. перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач 30.12.2025р. звернувся через підсистему Електронний суд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнень від 02.01.2026 року просить:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_2 додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн. за період з 24.10.2024 року по 22.12.2024 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову винагороду, збільшену до 100000 грн., яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 р., за період перебування у відпустці для лікування за рішенням ВЛК з 24.10.2024 року по 22.12.2024 року та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового та начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ № 44 від 15.01.2004р.

Ухвалою суду від 31.12.2025 року позов залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст.122,123,160,161 КАС України.

Ухвалою суду від 09.01.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку положень ст. 262 КАС України.

Також ухвалою суду від 09.01.2026 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, зокрема:

розрахунок щодо нарахування суми основних та додаткових видів грошового забезпечення та додаткової винагороду згідно постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року за період з 24.10.2024 року по 22.12.2024 року позивачу, із зазначенням підстав нарахування, періоду та всіх складових.

відомості щодо нарахування/ненарахування (вказати підстави) додаткової винагороди, позивачу збільшеної до 100000 грн. за період з 24.10.2024 року по 22.12.2024 року за період перебування у відпустці для лікування за рішенням ВЛК;

відомості щодо перебування позивача у період з 24.10.2024 року по 22.12.2024 року на лікуванні;

всі наявні докази щодо суті спору.

29.01.2026 року відповідачем подано відзив. Долучені додаткові докази по справі.

У відзиві відповідачем зазначено про те, що за відпустку для лікування через поранення терміном 60 днів за період з 24.10.2024 по 22.12.2024 позивачу було нараховано та виплачено в повному обсязі (!!!) додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. (з розрахунку за місяць) як військовослужбовцю, що перебувавав у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Так згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 24.10.2024 №215 мтд було вирішено вважати таким, що вибув у відпустку для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення сержанта ОСОБА_2 тривалістю 60 календарних днів з 24 жовтня по 22 грудня 2024 року (витяг з наказу у додатку). Згідно іншого наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 10.04.2025 №1065 було вирішено виплатити сержанту ОСОБА_2 (позивачу) винагороду за особливості проходження служби під час воєнного стану (особливого періоду) в розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць за час відпустки на лікування за періоди (на підставі Постанови КМУ №168 від 28.02.2022): з 24 жовтня по 31 жовтня (8 днів); з 1 листопада по 30 листопада (30 днів); з 1 грудня по 22 грудня (22 дні). Загальна кількість днів відпустки склала 60 днів (8 + 30 + 22 = 60). Розмір виплати склав 196 774 грн. 19 коп. (за 60 днів з 61 дня в 2 місяцях). Саме таку грошову суму позивачу було нараховано та виплачено позивачу, ОСОБА_2 , в квітні 2025 року, що підтверджується Розгорнутою довідкою №25 за період з вересня 2023 року по листопад 2025 року, виданою на ім`я позивача (додається до цього відзиву). Вказана виплата в розмірі 196774,19 грн. відображена в графі 234 «Додаткова винагорода ПКМУ 168 за безпосередню участь в бойових діях (100000), лікування, безв., полон» в стовпчику «Квітень». Таким чином відповідачем не було допущено жодної неправомірної бездіяльності щодо не нарахування та не виплати позивачу вказаної додаткової винагороди у розмірі 100000 грн., передбаченої п. 1-2 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 за час відпустки для лікування через поранення. Натомість дії позивача щодо нібито «неотримання» ним вказаної додаткової винагороди можна розцінити як намагання ввести суд в оману, зловживання процесуальними правами та спробу безпідставно повторно отримати грошові кошти, які уже були виплачені йому відповідачем.

Позивач в періоди з 09.09.205 року по 30.09.2025 року (22 дні) та з 01.10.2025 року по 05.10.2025 року (5 днів) виконував бойові (спеціальні) завдання, які передбачали додаткову винагороду у розмірі 30000 гривень, (а не 10000 грн., як безпідставно зазначає позивач у позові), що підтверджується відповідними наказами по військовій частині. Так згідно Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 08.10.2025 №3293 та Додатку 6 до нього (додаються до відзиву) за вересень 2025 року, а саме за період з 09 по 30 вересня (22 дні), було вирішено виплачувати позивачу додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн. в розрахунку на місяць. Тому розмір додаткової винагороди за вересень склав 22 000,00 грн.: 30000,00 (грн.) х 22 (дні) : 30 (днів у місяці) = 22 000,00 грн. Також згідно Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 10.11.2025 №3694 та Додатку 6 до нього (додаються до відзиву) за жовтень 2025 року, а саме за період з 01 по 05 жовтня (5 дні), було вирішено виплачувати позивачу додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн. в розрахунку на місяць. Тому розмір додаткової винагороди склав 4 838,71 грн.: 30000,00 (грн.) х 5 (днів) : 31 (днів у місяці) = 4 838,71 грн. Саме такі суми додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, і були виплачені позивачу у повній відповідності до норм чинного законодавства. Фактична виплати вказаних сум додаткової винагороди за вересень і жовтень 2025 року також підтверджується Розгорнутою довідкою №25 за період з вересня 2023 року по листопад 2025 року (у додатку). Вказані виплата в розмірі 22 000,00 грн. за вересень 2025 року (виплачена в жовтні) та 4 838,71 грн. за жовтень 2025 року (виплачена в листопаді) відображені в графі 230 «Додаткова винагорода ПКМУ 168» в останніх стовпчиках «Жовтень» та «Листопад» відповідно. Зазначені обставини знову підтверджують намагання позивача безпідставно отримати не належні йому грошові кошти шляхом введення суду в оману та шляхом зловживання своїми процесуальними правами щодо подання безпідставного позову та за відсутності предмету спору, адже всі належні виплати були виплачені позивачу в повному обсязі. На підставі вищевикладеного зауважимо, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка в частині не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню внаслідок їх безпідставності та необґрунтованості.

Отже, враховуючи наведене, дослідивши докази по справі, слід вказати про те, що з наданих до суду матеріалів справи, судом встановлено, що існує необхідність витребувати у позивача належним чином засвідчені копії таких документів, зокрема:

- відомості/інформацію про те, які саме порушенні права позивача відповідачем (з урахуванням відзиву та долучених відповідачем по справі доказів та здійснених із позивачем розрахунків)

- доказів, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, та які підтверджують обставини порушення прав позивача;

- доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача з приводу його порушених прав;

- письмові пояснення (враховуючи відзив та долучені відповідачем розрахунки) із приводу суті цього спору;

- всі наявні докази щодо суті спору.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами ч. 3 ст. 80 КАС України визначено, що про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 6 ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Разом з тим, враховуючи вищевикладене та з метою всебічного та повного з`ясування обставин у даній справі, виникла необхідність витребувати належним чином завірених вищевказаних матеріалів.

Керуючись ст.ст. 9, 72, 77, 80, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Витребувати у ОСОБА_1 належним чином засвідчені копії таких документів, зокрема:

- відомості/інформацію про те, які саме порушенні права позивача відповідачем (з урахуванням відзиву та долучених відповідачем по справі доказів та здійснених із позивачем розрахунків)

- доказів, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, та які підтверджують обставини порушення прав позивача;

- доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача з приводу його порушених прав;

- письмові пояснення (враховуючи відзив та долучені відповідачем розрахунки) із приводу суті цього спору;

- всі наявні докази щодо суті спору.

Вищезазначені витребувані докази слід надати до 18.02.2026 року.

Зазначені документи надати на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, буд. 4, електронна адреса ).

Роз`яснити, що письмові докази, які подаються до суду, повинні бути оформлені відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема вони подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, а якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством, зокрема учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Суд попереджає про застосування заходів процесуального примусу у випадку невиконання вимог суду в частині надання витребуваних документів.

Позивач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач : Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Ільков