Справа № 380/4648/25
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2026-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

03 лютого 2026 року

м. Київ

справа №380/4648/25

адміністративне провадження №К/990/54855/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Стеценка С.Г. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,

на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року

у справі №380/4648/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глиняни Енерджі»

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,

про визнання протиправним та скасування розпорядження,

УСТАНОВИВ:

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Глиняни Енерджі» (далі -ТОВ «Глиняни Енерджі») звернулося до адміністративного суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), в якому просило визнати протиправним та скасувати розпорядження НКРЕКП від 25 лютого 2025 року № 22-р «Про усунення порушень ТОВ «Глиняни Енерджі».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.

ТОВ «Глиняни Енерджі» оскаржило рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року, ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, НКРЕКП 18 грудня 2025 року через підсистему ЄСІКС «Електронний Суд» звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 01 січня 2026 року касаційну скаргу НКРЕКП залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з несплатою судового збору та встановлено заявнику десятиденний строк з дня отримання копії ухвали, протягом якого особа має право надати суду документ про сплату судового збору.

У межах строку для усунення недоліків касаційної скарги НКРЕКП звернулася до Суду з клопотанням про усунення недоліків касаційної скарги та документом про сплату судового збору у визначеному законом розмірі.

Судом перевірено зарахування судового збору на рахунок Державної казначейської служби України.

Таким чином, НКРЕКП усунуті недоліки, що стали підставою для залишення її без руху.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судового рішення, зазначеними у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, у випадках: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення статті 58 Конституції України, статей 7, 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22 вересня 2016 року №1540-VIII (далі - Закон №1540-VIII), Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року №2019-VIII (далі - Закон №2019-VIII), підпункту 14 пункту 2.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП 27 грудня 2017 року №1467 (далі - Ліцензійні умови №1467), пункту 9.3 глави 9 Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 квітня 2019 року №641 (далі - Порядок №641) (у редакції постанови від 15 січня 2021 року №46), порушив вимоги статей 5, 245, 264, 265 КАС України, а також не врахував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17, а також висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 02 квітня 2018 року у справі №814/396/17, від 18 квітня 2018 року у справі №810/3687/16, від 08 лютого 2022 року у справі №1540/3828/18, від 04 квітня 2024 року у справі №320/2796/23.

Скаржник вважає помилковим висновок апеляційного суду про те, що позивач не повинен виконувати зобов`язання, які виникли в період дії норми, якщо цю норму згодом визнали нечинною.

НКРЕКП у своїх мотивах спирається на практику Верховного Суду, згідно з якою нормативно-правовий акт втрачає чинність лише на майбутнє (з моменту набрання рішенням суду законної сили), а не з моменту його прийняття (постанови від 04 квітня 2024 року у справі №320/2796/23, від 02 квітня 2018 року у справі №814/396/17, від 18 квітня 2018 року у справі №810/3687/16).

Скаржник доводить, що апеляційний суд безпідставно застосував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 09 червня 2022 року у справі №520/2098/19, а також висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 10 березня 2020 року у справі №160/1088/19, 07 листопада 2024 року у справі 380/700/21, у яких йшлося про нарахування нових податкових зобов`язань на підставі вже скасованих актів, тоді як НКРЕКП лише констатувала факт невиконання вже існуючих фінансових зобов`язань, що виникли у 2022 році.

Водночас постанова Верховного Суду від 10 березня 2020 року у справі №160/1088/19 взагалі втратила законну силу у зв`язку з переглядом справи за нововиявленими обставинами.

Скаржник стверджує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові безпідставно оцінював господарські правовідносини (наявність претензій від Державного підприємства «Гарантований покупець»), що належить виключно до компетенції господарських судів. НКРЕКП наголошує, що предметом спору є лише перевірка дотримання ліцензіатом умов діяльності, а не безпосереднє стягнення коштів.

У касаційній скарзі НКРЕКП просить Верховний Суд скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року і залишити в силі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, враховуючи доводи скаржника, зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, а також положення статті 129 Конституції України, якою передбачено право на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року, з метою з`ясування правильності застосування судом апеляційної інстанції положень статті 58 Конституції України, статей 7, 17 Закону №1540-VIII, Закону №2019-VIII, підпункту 14 пункту 2.2 Ліцензійних умов №1467, пункту 9.3 глави 9 Порядку №641 (у редакції постанови від 15 січня 2021 року №46), перевірки дотримання положень статей 5, 245, 264, 265 КАС України, а також перевірки необхідності врахування висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17, а також висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 02 квітня 2018 року у справі №814/396/17, від 18 квітня 2018 року у справі №810/3687/16, від 08 лютого 2022 року у справі №1540/3828/18, від 04 квітня 2024 року у справі №320/2796/23.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року у справі №380/4648/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глиняни Енерджі» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправним та скасування розпорядження.

2. Витребувати з Львівського окружного адміністративного суду справу №380/4648/25.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді С.Г. Стеценко

В.М. Шарапа