Справа № 520/1093/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 лютого 2026 р. Справа № 520/1093/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 у справі № 520/1093/24

за позовом ОСОБА_1

до Харківської районної військової адміністрації Харківської області

про визнання періоду роботи та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської районної військової адміністрації Харківської області про визнання періоду роботи та зобов`язання вчинити певні дії.

31.12.2025 через систему "Електронний суд" на зазначене рішення суду ОСОБА_1 подав до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2026 визнано неповажними підстави пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 у справі №520/1093/24, наведені ОСОБА_1 . Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 у справі № 520/1093/24 залишено без руху. Надано ОСОБА_1 строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску цього строку та обґрунтованих підстав для його поновлення з відповідними доказами.

Згідно з довідками про доставку електронних листів копії вказаних ухвал доставлено до електронного кабінету ОСОБА_1 15.01.2026 о 21:00 год.

Таким чином останній день для усунення недоліків зазначеної апеляційної скарги - 26.01.2026 (з урахуванням вихідних днів).

19.01.2026, на виконання вимог ухвали суду від 15.01.2026, ОСОБА_1 подав через систему "Електронний суд" клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання позивач зазначає, що після повернення первісної апеляційної скарги (03.06.2024) він реалізовував право на її касаційне оскарження. Водночас період перебування справи №520/1093/24 на розгляді в судах касаційної інстанції не є зволіканням з боку позивача, оскільки оскарження ухвали про повернення апеляційної скарги є формою захисту права позивача на доступ до суду. Також позивач просить врахувати суд, що докази сплати судового збору подано у червні 2024 року наступного дня після винесення ухвали про повернення апеляційної скарги, що підтверджує добросовісність позивача.

30.01.2026 ОСОБА_1 подав через систему "Електронний суд" клопотання про поновлення строку прийняття заяви до квитанції про сплату судового збору, яке зареєстровано 02.02.2026.

Перевіривши доводи клопотання та матеріали електронної справи, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Матеріалами, які містяться в комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду", підтверджений факт подання первісної апеляційної скарги 18.04.2024, тобто в межах тридцятиденного строку, встановленого ст. 295 КАС України.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2024 апеляційна скарга на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 була залишена без руху та встановлено відповідачу строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги тривалістю 10 календарних днів з дня отримання копії ухвали шляхом направлення до суду документа про сплату судового збору в розмірі 1453,44 грн.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2024 задоволено клопотання ОСОБА_1 про перерахунок суми судового збору та встановлено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги тривалістю 10 календарних днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом направлення до Другого апеляційного адміністративного суду платіжного документа про сплату судового збору в розмірі 1162,75 грн.

Враховуючи те, що вимоги ухвали суду у встановлений судом та законом строк не виконані, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 у справі № 520/1093/24 за позовом ОСОБА_1 до Харківської районної військової адміністрації Харківської області про визнання періоду роботи та зобов`язання вчинити певні дії повернуто скаржнику.

Відповідно до відомостей, які містяться в комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду", копію вищезазначеної ухвали доставлено до електронного кабінету ОСОБА_1 03.06.24 20:51 год.

Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2024 залишено без змін.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2024 відмовлено у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 жовтня 2024 року у справі № 520/1093/24 за позовом ОСОБА_1 до Харківської районної військової адміністрації Харківської області про визнання періоду роботи та зобов`язання вчинити певні дії. Заяву та додані до неї матеріали повернуто ОСОБА_1 .

У свою чергу, вдруге з апеляційною скаргою позивач звернувся до суду лише 31.12.2025, з платіжною інструкцією про сплату судового збору від 22.05.2024 за № 6764-9167-2130-9494.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В силу ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини "Устименко проти України" (№ 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності".

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини "Юніон Аліментаріа ОСОБА_2 проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" № 11681/85).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Осман проти Сполученого Королівства" зазначено, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, "якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою" (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94).

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 було відомо про прийняття рішення, що ним оскаржується, але не дотримано порядку при первинному поданні апеляційної скарги, а саме, не надано документа про сплату судового збору у строк, встановлений судом та законом.

Отже, повернення первісної апеляційної скарги відбулося саме внаслідок несплати позивачем судового збору, тобто обставин, які залежали виключно від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення.

Колегія суддів зазначає, що невиконання вимог процесуального закону щодо належного оформлення апеляційної скарги, та, як наслідок, повернення заявнику апеляційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його апеляційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Вказана позиція підтверджена висновками Верховного Суду, викладеними в ухвалі від 05.08.2020 у справі № П/808/182/14 (К/9901/16221/20).

Та обставина, що ОСОБА_1 звернувся з первинною апеляційною скаргою у строк (яку було залишено без руху та повернуто з підстав неподання доказів про сплату судового збору) не є підставою вважати пропуск строку поважним, оскільки невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, адже не є такою, що не залежить від волі особи, яка її подає, і не надає такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 03 квітня 2018 року у справі №804/7050/16 (адміністративне провадження №К/9901/41446/18), від 24.07.2023 у справі № 200/3692/21 право на повторне звернення з апеляційною скаргою може бути реалізовано лише в межах процесуального строку на апеляційне оскарження, встановленого законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Разом з цим положеннями Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено строків повторного звернення до суду з апеляційною скаргою, яку було повернуто, однак відсутність вказаних положень не свідчить про те, що повторно апелянт може звернутися до суду в будь-який довільний строк, без дотримання часових меж, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі Рябих проти Росії (Ryabykh v. Russia), заява №52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі Пономарьов проти України (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 15.07.2020 по справі № 140/2577/18.

Також колегія суддів також зазначає, що сам по собі факт сплати скаржником судового збору не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки відповідна платіжна інструкція не була подана позивачем у строк, встановлений законом та судом.

Так, з електронних матеріалів справи вбачається, що станом на дату постановлення судом апеляційної інстанції ухвали про повернення апеляційної скарги (03 червня 2024 року) докази сплати судового збору до суду позивачем не подавалися. Водночас позивач звернувся до суду з заявою про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору № 6764-9167-2130-9494 від 22 травня 2024 року лише наступного дня після постановлення ухвали суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що сама собою сплата судового збору після спливу, встановленого КАС України строку не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та не надає позивачу право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на повторне звернення з апеляційною скаргою.

Отже, наведена причина пропуску строку оскарження рішення не може бути визнана поважною та слугувати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що вищезазначеним підставам для поновлення строку на апеляційне оскарження, вказаним позивачем у повторних клопотаннях, вже була надана правова оцінка судом апеляційної інстанції та вказані підстави були визнані неповажними для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Водночас колегія суддів критично ставиться до доводів позивача про те, що період перебування справи на розгляді в судах касаційної інстанції не може вважатися зволіканням позивача з поданням повторної апеляційної скарги, з огляду на таке.

Як убачається з електронних матеріалів справи, з моменту постановлення Великою Палатою Верховного Суду ухвали від 27.11.2024 до повторного звернення скаржника до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою (31.12.2025) сплинув понад один рік. Отже, за таких обставин заявник, вочевидь, допустив безпідставне зволікання з поданням повторної апеляційної скарги, що також свідчить про відсутність процесуальної зацікавленості скаржника в апеляційному перегляді судового рішення у цій справі.

Водночас у поданому клопотанні заявник не наводить жодних доводів про поважність причин, з яких відбулося зволікання з поданням повторної апеляційної скарги, зокрема за період з моменту отримання ухвали Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2024 до повторного звернення з апеляційною скаргою (31.12.2025), хоча такі аргументи є доречними та мають суттєве значення.

При вирішенні питання про поновлення строку апеляційного оскарження суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення, встановленого статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги до дати повторного звернення з апеляційною скаргою і т.д.

Вказана позиція підтверджена висновками Верховного Суду, викладеними в ухвалі від 27.07.2020 у справі № 580/1443/19 (К/9901/18033/20).

Посилання позивача на те, що він є суддею у відставці та мешкає в м. Харкові, яке перебуває під постійними обстрілами, також не може бути визнане поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги без конкретного зазначення обставин, що вплинули на своєчасність звернення до апеляційного суду, та без надання належних доказів, які підтверджують, що саме ці обставини стали причиною такого тривалого пропуску строку на апеляційне оскарження.

З огляду на викладене, зазначені скаржником обставини про поновлення строку на подання апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а тому останні не можуть свідчити про поважність підстав його пропуску.

Жодних інших обставин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження відповідачем не зазначено.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Згідно з ч. 3 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що апелянтом пропущено строк на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 у справі № 520/1093/24, у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивач має право на повернення сплаченої суми судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст. 299, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними підстави пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 у справі № 520/1093/24, наведені ОСОБА_1 .

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та про поновлення строку прийняття заяви до квитанції про сплату судового збору - залишити без задоволення.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 у справі № 520/1093/24 за позовом ОСОБА_1 до Харківської районної військової адміністрації Харківської області про визнання періоду роботи та зобов`язання вчинити певні дії .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова А.О. Бегунц