Справа № 260/8015/24
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2026-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2026 року м. Ужгород№ 260/8015/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69005, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), третя особа, яка на заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство «Батьовський КХП» (вул. Вашута, буд. 132, смт. Батьово, Берегівський район, Закарпатська область, 90212, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі представника адвоката Поповича Шандора Олександровича (представник позивача) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), третя особа, яка на заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне підприємство «Батьовський КХП» (далі третя особа), в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №70 від 26.09.2024;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до страхового стажу період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.08.1981 на Вузлівському комбінаті хлібопродуктів Закарпатського виробничого об`єднання елеваторної і зернопереробної промисловості Міністерства хлібопродуктів УРСР з 01.07.1981 по 09.03.1995 та на товаристві з обмеженою відповідальністю «Карпати-ресурс» з 10.03.1995 по 01.09.1996 та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком згідно статей 26-27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати її звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області;

3) стягнути на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем протиправно не зараховано до її страхового стажу періоди роботи з 01.07.1981 року по 09.03.1995 року та з 10.03.1995 року по 01.09.1996 року відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.08.1981 року, починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії чим порушено права та законні інтереси позивача.

06 грудня 2024 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

17 грудня 2024 року представником відповідача 1, через систему «Електронний суд», подано відзив на позовну заяву. У поданому відзиві Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повністю заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідач 1 зазначає, що позивач 19.09.2024 року звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV. За результатами розгляду поданих документів страховий стаж позивача було визначено у розмірі 25 років 11 місяців 28 днів, однак до нього не зараховано періоди роботи, зазначені у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 01.08.1982 року. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, рішенням від 26.09.2024 року № 70 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Обґрунтовуючи правомірність відмови, відповідач 1 посилається на положення статей 24 та 26 Закону № 1058, відповідно до яких страховий стаж підтверджується даними персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 року - документами, оформленими згідно з вимогами законодавства, що діяло на той час, зокрема трудовою книжкою та документами, визначеними Порядком № 637. Водночас відповідач 1 вказує, що титульна сторінка трудової книжки позивача завірена нечітким відтиском печатки та не відповідає вимогам Інструкції № 162 та Інструкції № 58 щодо порядку її оформлення і внесення персональних даних. З огляду на це відповідач 1 дійшов висновку, що зазначена трудова книжка не може вважатися належним доказом підтвердження стажу роботи, а відповідні періоди не підлягають зарахуванню до страхового стажу, що, на його думку, унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком.

03 жовтня 2025 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду залучено до участі в справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

10 жовтня 2025 року відповідач 2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 19.09.2024 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення пенсії за віком. При цьому відповідач 2 посилається на постанову правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1, відповідно до якої з 01.04.2021 року в органах Пенсійного фонду застосовується принцип екстериторіальності під час опрацювання заяв про призначення (перерахунок) пенсій. Згідно з цим принципом, заява позивача від 19.09.2024 року була передана на розгляд та фактично опрацьована структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, незалежно від місця її подання та проживання позивача. За результатами розгляду поданих документів, як зазначає відповідач 2, органами Пенсійного фонду було встановлено, що загальний страховий стаж позивача відповідно до статті 24 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 25 років 11 місяців 28 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Відповідач 2 наголошує, що згідно зі статтею 26 Закону №1058-IV у період з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року право на призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку мають особи за наявності страхового стажу не менше 31 року, у зв`язку з чим рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 26.09.2024 року №70 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії.

Крім того, у відзиві зазначено, що до страхового стажу позивача не було зараховано окремі періоди, зокрема періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 , оскільки її титульна сторінка завірена нечітким відтиском печатки, а також період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2024 року по 31.08.2024 року через відсутність відповідних відомостей у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Водночас відповідач 2 посилається на статтю 62 Закону України № 1788-ХІІ, відповідно до якої основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, однак вважає, що подана позивачкою трудова книжка не відповідає вимогам законодавства і не може бути підставою для зарахування спірних періодів до страхового стажу.

22 жовтня 2025 року відповідачем 2 подано до суду матеріали відмовної пенсійної справи позивача.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 19 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення пенсії за віком. За результатами розгляду поданих документів рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №70 від 26 вересня 2024 року їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому відповідачем визначено страховий стаж позивача у розмірі 25 років 11 місяців 28 днів, що, на думку органу Пенсійного фонду, є недостатнім для реалізації права на пенсію за віком.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, ГУ ПФУ в Запорізькій області не зарахувало до страхового стажу позивача період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.08.1981 року, мотивуючи це тим, що титульна сторінка трудової книжки завірена нечітким відтиском печатки.

Суд зазначає, що підприємством, яке здійснювало первинне заповнення трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.08.1981 року, був Вузлівський комбінат хлібопродуктів Закарпатського виробничого об`єднання елеваторної і зернопереробної промисловості Міністерства хлібопродуктів УРСР, правонаступником якого на сьогодні є Державне підприємство «Батьовський КХП».

Крім того, відповідач відмовив у зарахуванні до страхового стажу період роботи позивача на ТОВ «Карпати-ресурс» з 10.03.1995 року по 01.09.1996 року, яке згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, припинило свою діяльність 06.07.2009 року.

З метою підтвердження трудової діяльності позивача представник позивача направив адвокатські запити як безпосередньо до підприємства, так і до архівного відділу Ужгородської міської ради, однак встановлено, що ТОВ «Карпати-ресурс» не передало документи на архівне зберігання, а їх місцезнаходження наразі невідоме.

Як з`ясовано судом, у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 01.08.1981 року, серед інших, зроблені наступні записи:

№ 1 - 01.07.1981 прийнята на роботу на посаду лаборанта на мель-завод трьохсортного помолу згідно наказу №61 від 01.07.1981 року;

№2 - 09.03.1995 звільнена з роботи за власним бажанням згідно наказу « 24-к від 09.03.1995 року.

Фірма «Карпати-Ресурс» ЛТД

№4 - 10.03.1995 прийнята на посаду продавця згідно наказу №1 л/с від 10.03.1995 року;

№5 01.09.1996 звільнена з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗПП України, згідно наказу №2 л/с від 01.09.1996 року.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

У 2024 році право на пенсію за віком мають особи, яким виповнилося:

§ 60 років за наявності не менше 31 року страхового стажу;

§ 63 роки за наявності не менше 21 року страхового стажу;

§ 65 років за наявності від 15 до 21 року страхового стажу

На час звернення за призначенням пенсії 19.09.2024 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла 59 років.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзацом 1 ч. 4 ст. 24 Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1, п. 2, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що для розрахунку пенсії пенсійний орган обчислює страховий стаж за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди, до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

При цьому, у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; на підставі показань свідків; даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів і угод з відмітками про їх виконання та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_2 від 01.08.1981 підтверджено, що ОСОБА_1 працювала на Вузлівському комбінаті хлібопродуктів Закарпатського виробничого об`єднання елеваторної і зернопереробної промисловості Міністерства хлібопродуктів УРСР з 01.07.1981 по 09.03.1995 та на товаристві з обмеженою відповідальністю «Карпати-ресурс» з 10.03.1995 по 01.09.1996рр.

Відповідачем до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.08.1981 оскільки титульна сторінка завірена нечітким відтиском печатки.

Тобто, фактично, вказані періоди роботи позивача не було зараховано пенсійним органом до стажу роботи позивача, який зараховується для призначення пенсії за віком, у зв`язку з виявленими недоліками при заповненні трудової книжки позивача відповідальними працівниками підприємства, на якому позивач працювала.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення передбачено», що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях від 20.06.74 №162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно з п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 р. №58 (далі Інструкція №58) записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно із п. 2.4. зазначеної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Як встановлено, п. 2.14 Інструкції, у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій». Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням такого стажу.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року по справі №754/14898/15-а.

Окрім цього суд наголошує, що робітник не може нести відповідальність за неналежне оформлення трудової книжки.

Виходячи з наведеного періоди роботи позивача зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 01.08.1981 підлягає зарахуванню до страхового стажу роботи позивача.

Крім того, суд зазначає, що згідно із пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається, що Пенсійний фонд, під час вирішення питання щодо призначення пенсії, зобов`язаний збирати, перевіряти певні обставини та відомості, які необхідні для вирішення питання щодо призначення пенсії, для чого останньому надається тримісячний термін.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, при вирішення питання про призначення пенсії позивачу, не дотримався справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, оскільки не використав надані законом повноваження для з`ясування тих чи інших обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Доводи відповідачів щодо не зарахування періоду ведення підприємницької діяльності позивача з 0101.2024 по 31.08.2024 року суд не приймає до уваги, позаяк даний період не є предметом даної справи.

У відповідності до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Враховуючи викладене, суд вважає, що органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, відмовивши у зарахуванні спірного періоду роботи позивача до її страхового стажу, діяло неправомірно. Тому вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача зарахувати відповідний період роботи до страхового стажу є підставними.

Як наслідок відповідача також належить зобов`язати призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, врахувавши при цьому вищевказаний період трудової діяльності.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд зазначає, що відповідач належним чином не виконав обов`язок щодо доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

Таким чином, оскільки позов задоволено, на користь позивача належить стягнути понесені нею витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.5, 19, 77, 139, 243, 246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69005, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), третя особа, яка на заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство «Батьовський КХП» (вул. Вашута, буд. 132, смт. Батьово, Берегівський район, Закарпатська область, 90212, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №70 від 26.09.2024.

3 Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.08.1981 на Вузлівському комбінаті хлібопродуктів Закарпатського виробничого об`єднання елеваторної і зернопереробної промисловості Міністерства хлібопродуктів УРСР з 01.07.1981 по 09.03.1995 та на товаристві з обмеженою відповідальністю «Карпати-ресурс» з 10.03.1995 по 01.09.1996 та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком згідно статей 26-27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати її звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області;

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69005, ) судовий збір в сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець