Справа № 400/10557/24
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2026-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 400/10557/24

Категорія 111010000Головуючий у суді І інстанції: Величко А.В. час і місце ухвалення: спрощене провадження, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаСеменюк Г.В.
суддів: Федусик А.Г.
Шляхтицький О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 р. у справі № 400/10557/24 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Баштанка» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування розпорядження Головного управління ДПС у Миколаївській області №195-рл від 01..1.20 року про анулювання ліцензії на право: зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) реєстраційний номер 2100108 з терміном дії з 09.04.2021 року до 09.04.2026 року, видану товариству з обмеженою відповідальністю Баштанка за адресою місця зберігання: Україна, Миколаївська область, Баштанський район, с. Добре, Вулиця Привокзальна, 34; зобов`язання Головне управління ДПС у Миколаївській області видалити записи про анулювання ліцензій на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) реєстраційний номер 2100108 з терміном дії з 09.04.2021 року до 09.04.2026 року, видану товариству з обмеженою відповідальністю Баштанка за адресою місця зберігання: Україна, Миколаївська область, Баштанський район, с. Добре, Вулиця Привокзальна, 34, мотивуючи його тим, що відповідно до пункту 6 розділу ХІІІ Перехідні положення Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (далі Закон № 3817-ІХ), який набрав чинності 27.07.2024 року, контролюючий орган має право анулювати ліцензію лише за наявності умови, що за ліцензію не сплачено чергові платежі протягом трьох місяців, наступних за місяцем, в якому набрав чинності цей Закон. Водночас позивач сплатив усі платежі за ліцензією № 2100108 терміном дії з 09.04.2021 року до 09.04.2026 року на зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) за 2021-2024 роки. Тобто відповідач не мав права анулювати позивачу вищевказану ліцензію, оскільки ним було сплачені чергові платежі за ліцензію своєчасно. Тому оскаржуване розпорядження є протиправним і підлягає скасуванню, що і стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління ДПС у Миколаївській області №195-рл від 01..1.1.20 року про анулювання ліцензії на право: зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) реєстраційний номер 2100108 з терміном дії з 09.04.2021 року до 09.04.2026 року, видану товариству з обмеженою відповідальністю Баштанка за адресою місця зберігання: Україна, Миколаївська область, Баштанський район, с. Добре, Вулиця Привокзальна, 34. Зобов`язано Головне управління ДПС в Миколаївській області видалити з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального інформацію щодо анулювання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) реєстраційний номер 2100108 з терміном дії з 09.04.2021 року до 09.04.2026 року, видану товариству з обмеженою відповідальністю Баштанка за адресою місця зберігання: Україна, Миколаївська область, Баштанський район, с. Добре, Вулиця Привокзальна, 34.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Миколаївській області подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені заяви ТОВ «Баштанка» в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ГУ ДПС у Миколаївській області посилається на неповне з`ясування судом обставин. Зазначає, що оскільки Закони №3817 та №481/95-ВР застосовуються у межах, спосіб та строк визначені в Законі №3817, ГУ ДПС у Миколаївській області правомірно прийнято розпорядження яке оскаржується позивачем.

03.09.2025 року відповідач надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у якому, з посиланням на чисельну судову практику, просить апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївської області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року без змін.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 09.04.2021 року Головним управлінням ДПС у Миколаївській області видано ліцензію №2100108 ТОВ "Баштанка" на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки). Строк дії ліцензії з 09.04.2021 року до 09.04.2026 року.

З наданих позивачем банківських виписок вбачається, що в період 2021-2024 року позивачем здійснено на рахунок ГУ ДПС у Миколаївській області платежі за ліцензію в розмірі 780,00 грн кожен, а саме: 01.04.2021 року за платіжною інструкцією №725, 11.08.2022 року за платіжною інструкцією № 1761, 12.04.2023 року за платіжною інструкцією №2575, 09.05.2024 року за платіжною інструкцією №571.

Розпорядженням ГУ ДПС у Миколаївській області № 195-рл від 01.11.2024 року анульовано ліцензію №2100108 з 09.04.2022 року у зв`язку з несплатою чергового платежу за ліцензією.

Не погодившись з розпорядженням ГУ ДПС у Миколаївській області № 195-рл від 01.11.2024 року, позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що правові норми Закону № 481/95-ВР пов`язують настання наслідків у вигляді анулювання ліцензії саме з несплатою відповідних платежів за ліцензію, а не за ненадання квитанції до контролюючого органу.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, визначаються Законом України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального від 19.12.1995 року №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР).

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Приписами ч. 7 ст. 15 Закону № 481/95-ВР встановлено річну плату за ліцензії на право зберігання пального у розмірі 780 гривень.

У відповідності до ч.ч. 8, 10 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Частиною 33 ст. 15 Закону № 481/95-ВР визначено, що ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Згідно ч. 44 ст. 15 Закону № 481/95-ВР повідомлення про необхідність внесення чергового платежу за ліцензію автоматично формується та направляється органом ліцензування суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за 30, за 20, за 10 та за 5 днів до настання терміну сплати за відповідну ліцензію в електронній формі засобами електронного зв`язку.

За приписами ч. 46 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі, зокрема, несплати чергового платежу за ліцензію.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.

Згідно положень ст. 16 Закону № 481/95-ВР, контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Контроль за сплатою річної плати за ліцензії здійснюється органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України видавати ліцензії на виробництво спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального, оптову торгівлю спиртом, оптову та роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, на зберігання пального. Для здійснення контролю суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) подає зазначеному органу копію платіжного доручення з відміткою банку про сплату.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження є несплата позивачем чергового платежу за ліцензію з посиланням на п. 6 Розділу XIII Перехідних положень Закону № 3817-ІХ.

Системний аналіз вказаних вище норм дає підстави для висновку, що під несплатою чергового платежу за ліцензію варто розуміти бездіяльність суб`єкта господарювання, яка полягає у не здійсненні ним своєчасного та в повному обсязі перерахування коштів на відповідний бюджетний рахунок, призначений для вказаного платежу.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що у період з 2021 по 2024 роки позивачем проведені оплати за ліцензію, і, зокрема, відповідно до платіжної інструкції № 571 від 09.05.2024 року ТОВ "Баштанка" перерахувало кошти у розмірі 780,00 грн за сплату ліцензії за 2024 рік. Таким чином, дані обставини свідчать про те, що позивачем здійснено сплату за ліцензію до закінчення граничного терміну сплати, а тому позивач не може нести відповідальність у вигляді анулювання ліцензії з підстав несплати чергового платежу за ліцензію.

Щодо посилань відповідача на припис п. 6 Розділу XIII Перехідних положень Закону № 3817-ІХ, суд зазначає наступне.

Так, зазначений Закон № 3817-ІХ набрав чинності 27 липня 2024 року.

Згідно абз. 1 п. 3 Розділу XIII Перехідних положень Закону № 3817-ІХ, ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, видані відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" до 1 січня 2025 року, вважаються чинними та підтверджують право на провадження відповідного виду (видів) господарської діяльності до завершення строку, на який їх було видано (для ліцензій, виданих на визначений строк), або до дня припинення їхньої дії в порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до п. 6 Розділу XIII Перехідних положень Закону № 3817-ІХ, суб`єкт господарювання, який починаючи з дня введення воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, до дня набрання чинності цим Законом здійснював господарську діяльність на підставі ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, строк дії якої закінчився у цей період, та який не отримав нової ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, зобов`язаний протягом трьох місяців, наступних за місяцем, в якому цей Закон набрав чинності:

подати заяву про отримання нової ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності у порядку, визначеному Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального";

сплатити не сплачені протягом зазначеного періоду чергові платежі за ліцензію на право провадження відповідного виду господарської діяльності, у тому числі за період з дня закінчення строку дії раніше виданої/наданої ліцензії до останнього дня третього місяця, наступного за місяцем, в якому набрав чинності цей Закон, або до дня отримання нової ліцензії.

Суб`єкт господарювання, який у період, визначений абзацом першим цього пункту, здійснював господарську діяльність на підставі ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, строк дії якої не закінчився у такий період, але за якою не сплачено чергові платежі, зобов`язаний протягом трьох місяців, наступних за місяцем, в якому набрав чинності цей Закон, сплатити не сплачені протягом зазначеного періоду чергові платежі за ліцензію на право провадження відповідного виду господарської діяльності.

Отже, зазначена норма встановлює строки внесення плати за ліцензію для суб`єктів господарювання, які не сплатили чергові платежі.

Враховуючи, що за обставин цієї справи не встановлено заборгованості позивача з плати за ліцензію, зазначена норма не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

При цьому, визначені ст. 15 Закону №481/95-ВР заходи щодо анулювання дії ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) можуть бути застосовані контролюючим органом до суб`єкта господарювання лише у випадку несплати чергового платежу за ліцензію.

Натомість, ненадання суб`єктом господарювання до територіального органу Державної податкової служби України, який видав йому ліцензію на право зберігання пального, копії платіжного доручення про сплату річної плати за ліцензію з відміткою банку про її сплату не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату таким суб`єктом річної плати за ліцензію, а, відтак, і не є підставою для застосування до суб`єкта господарювання відповідальності у вигляді анулювання дії ліцензії, оскільки, анулювання ліцензії здійснюється лише у випадку несплати річної плати.

Наведені вище правові норми Закону № 481/95-ВР пов`язують настання наслідків у вигляді анулювання ліцензії саме з несплатою відповідних платежів за ліцензію, а не за ненадання квитанції до контролюючого органу.

Отже, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов до висновку про визнання протиправним та скасування розпорядження № 195-рл від 01.11.2024 "Анулювання ліцензії з 09.04.2022" в частині анулювання ТОВ "БАШТАНКА" ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) № 2100108.

Щодо позовної вимоги про видалення з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального інформацію щодо анулювання ліцензій.

Відповідно до п. 29 ст. 1 Закону України 3817-IX, Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального - складова інформаційно-комунікаційної системи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, що містить перелік суб`єктів господарювання, яким надано ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі наданих ліцензій.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України 3817-IX, адміністратором та держателем Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Створення та функціонування Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, у тому числі його програмно-технічних засобів, здійснюються за рахунок коштів державного бюджету, міжнародної технічної допомоги та з інших джерел, не заборонених законом. Власником Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, у тому числі його програмно-технічних засобів та виключних майнових прав на його програмне забезпечення, є держава в особі держателя зазначеного реєстру. Внесення відомостей до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального здійснюється за результатами проведення обробки (перевірки) інформації, зазначеної у заяві про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, в автоматичному режимі або посадовою особою органу ліцензування на підставі рішення суду, що набрало законної сили (п. 4 ч. 3 ст. 35 Закону України 3817-IX).

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 35 Закону України 3817-IX, відомості Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального можуть змінюватися/виключатися органом ліцензування на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

Пунктом 65 ст. 1 Закону України 3817-IX передбачено, що орган ліцензування: - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, - у частині здійснення ліцензування виробництва спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, вирощування тютюну, ферментації тютюнової сировини, а також у частині здійснення в автоматичному режимі ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки; - територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, - у частині здійснення ліцензування оптової торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, алкогольними напоями, сидром та перрі (без додавання спирту), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним, роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним, зберігання пального.

З аналізу наведених положень видно, що інформація щодо анулювання ліцензії на право на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) вноситься до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального.

Відтак, обираючи спосіб захисту прав позивача суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже, суд першої інстанції з метою повного відновлення прав позивача цілком правомірнозобов`язав Головне управління ДПС в Миколаївській області видалити з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального інформацію щодо анулювання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) реєстраційний номер 2100108 з терміном дії з 09.04.2021 року до 09.04.2026 року, видану товариству з обмеженою відповідальністю Баштанка за адресою місця зберігання: Україна, Миколаївська область, Баштанський район, с. Добре, Вулиця Привокзальна, 34.

Доводи апеляційної скарги дублюють відзив на адміністративний позов (т.1 а.с. 37) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області, - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року по справі № 400/10557/24, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді О.І. Шляхтицький А.Г. Федусик