Справа № 620/10849/25
Суддя: Василь НЕПОЧАТИХ
Дата ухвалення: 2026-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року Чернігів Справа № 620/10849/25

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Непочатих В.О., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 19.09.2025 № 1000/03-16 № 68 (вих. № 18488/03- 16);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період її роботи в податкових органах з 28.06.1990 по 01.09.2025;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та здійснити нарахування ОСОБА_1 з 12.09.2025, пенсії державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60% від заробітної плати, зазначеної у довідках № 31/25-01-10-02-06 від 05.09.2025 та № 32/25-01-10-02-06 від 05.09.2025, виданих ГУ ДПС у Чернігівській області та з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», за наявності відповідного стажу роботи в органах державної податкової служби, посадові особи якої є державними службовцями.

Відповідач подав відзив, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на відсутність підстав для переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки у позивача відсутній необхідний стаж роботи відповідно до категорії посад державної служби визначений статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Чернігівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону Україну «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

12.09.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с. 25-26).

До поданої заяви позивачем, зокрема, було додано: довідку про складові заробітної плати державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 05.09.2025 № 31/25-01-10-02-06 та довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі від 05.09.2025 № 32/25-01-10-02-06, видані Головним управлінням ДПС у Чернігівській області (а.с. 27-28).

Вказана заява за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 19.09.2025 № 68 позивачу відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з тим, що згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивачу присвоєно персональне звання інспектора податкової служби. Оскільки, відповідно до статті 25 Закону № 3723, робота на цих посадах не враховується до стажу державної служби, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в перерахунку пенсії «перехід на пенсію за іншим Законом» в зв`язку з відсутністю правових підстав (а.с. 24).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України «Про державну службу» (відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями частини першої статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ) установлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З аналізу викладених норм слідує, що право на пенсію державного службовця набуває особа при наявності певних умов: досягнення пенсійного віку; наявність страхового стажу та відповідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, лише за наявності зазначених умов та їх сукупності за особою зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

У відповідності до вимог пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283) (в редакції, чинній на час роботи позивача) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, інших органів управління військових формувань, державної податкової та контрольно-ревізійної служби.

Документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи (пункт 4 Порядку № 283).

Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.12.1980 та вкладиша серії НОМЕР_2 від 01.03.2012 позивач, у період 28.06.1990 по 01.09.2025 працювала на різних посадах податкового органу.

Позивачу 03.11.1992 було присвоєно звання Інспектора податкової служби І рангу. 06.07.1994 позивач прийняла присягу державного службовця. 31.03.2003 позивачу присвоєно спеціальне звання «Радник податкової служби III рангу»; 05.02.2007 присвоєно спеціальне звання «Радник податкової служби II рангу»; 27.06.2013 присвоєно 11 ранг державного службовця; 30.12.2013 присвоєно спеціальне звання «Радника податкової служби та митної справи II рангу»; 11.11.2019 присвоєно 5 ранг державного службовця; 14.11.2022 присвоєно 4 ранг державного службовця (а.с.13-23).

Відповідно до запису № 47 трудової книжки позивача 01.09.2025 ОСОБА_1 припинено державну службу та звільнено з посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію.

Враховуючи наведене, можна прийти до висновку, що період роботи позивача з 28.06.1990 по 01.09.2025 на посадах в органах державної податкової служби відповідачем неправомірно не враховано у стаж роботи на посадах державної служби.

Таким чином, у сукупності стаж державної служби позивача становить більше 20 років.

Частиною вісімнадцятою статті 37 Закону № 3723-XII визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 № 509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон № 509-ХІІ).

Так, відповідно до статей 1, 2 Закону № 509-ХІІ (в редакції, чинній на час роботи позивача) до системи органів державної податкової служби належать: Державна податкова адміністрація України, державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах (далі - органи державної податкової служби).

Завданнями органів державної податкової служби є: здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов`язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством (далі - податки, інші платежі); внесення у встановленому порядку пропозицій щодо вдосконалення податкового законодавства; прийняття у випадках, передбачених законом, нормативно-правових актів і методичних рекомендацій з питань оподаткування; формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та Єдиного банку даних про платників податків - юридичних осіб; роз`яснення законодавства з питань оподаткування серед платників податків; запобігання злочинам та іншим правопорушенням, віднесеним законом до компетенції податкової міліції, їх розкриття, припинення, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини шостої статті 15 Закону № 509-ХІІ посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 14.09.2016 № 622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок № 622).

Пунктом 2 Порядку № 622 визначено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», зокрема, мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пункт 3 Порядку № 622).

В силу вимог норм статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Абзацом першим частини третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

На момент звернення позивача із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону № 889-VIII, а саме 12.09.2025, позивач досягла пенсійного віку (народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та стаж державної служби складає понад 20 років, тому позивач має право на призначення вищевказаної пенсії.

Оскільки позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 12.09.2025, тому пенсія має бути призначена їй з цієї дати.

Таким чином, з метою повного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 19.09.2025 № 1000/03-16 № 68; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перевести ОСОБА_1 з 12.09.2025 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у розмірі 60% від заробітної плати, визначеної у довідках від 05.09.2025 № 31/25-01-10-02-06 та від 05.09.2025 № 32/25-01-10-02-06, виданих Головним управлінням ДПС у Чернігівській області.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька обл., 69005, код ЄДРОПУ 20490012) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 19.09.2025 № 1000/03-16 № 68.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перевести ОСОБА_1 з 12.09.2025 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у розмірі 60% від заробітної плати, визначеної у довідках від 05.09.2025 № 31/25-01-10-02-06 та від 05.09.2025 № 32/25-01-10-02-06, виданих Головним управлінням ДПС у Чернігівській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.02.2026.

Суддя Василь НЕПОЧАТИХ