Справа № 600/269/26-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі

04 лютого 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/269/26-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Боднарюк О.В., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_2 Збройних сил України (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 12.03.2022 року по 23.02.2023 року грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, у тому числі надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 12.03.2022 року по 23.02.2023 року грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, грошової компенсації за невикористану основну та додаткову відпустку як учаснику бойових одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням виплачених сум, з урахуванням індексації грошового забезпечення, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року та на 1 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12,13, 14, до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 оформити ОСОБА_1 новий грошовий атестат, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, за період з 12.03.2022 року по 23.02.2023 року включно.

Ухвалою суду залишено без руху позовну заяву, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом із зазначенням підстав для поновлення строку та надання доказів поважності причин його пропуску.

На усунення недоліків позовної позивачем подано до суду заяву про поновлення строків звернення до суду, яка обґрунтована тим, що довідки № 1848/5/3052, №1848/5/3053 та грошовий атестат №1848/53635 видані 25.10.2025 року, з яких позивачем встановлено порушення свого права на обчислення та виплату грошового забезпечення без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України », та які останній отримав лише у листопаді 2025 року простим листом « Укрпошта».

Звертав увагу суду на те, що 25.11.2025 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_2 для здійснення перерахунку та виплати належного йому грошового забезпечення з врахуванням врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України».

Відповідно до відповіді від 09.12.2025 року № 1848/5/3651, яку позивач отримав в січні 2026 року, військова частина НОМЕР_2 повідомила, що законодавством не врегулювано процедуру перерахунку грошового забезпечення на підставі прожиткового мінімуму та відмовлено у задоволенні заяви.

Водночас наголосив, що відповідь від 09.12.2025 року №1848/5/3651, надіслано позивачеві простим листом «Укрпошта», 20.12.2025 року про що свідчить штемпель на конверті, який додається.

Таким чином, позивач вважає, що має право на поновлення стоку звернення до адміністративного суду, оскільки відмову у нарахуванні та виплаті належного йому грошового забезпечення отримав в січні 2026 року.

З урахуванням рішення Конституційного Суду України від 11.12.2025 року N1-р/2025, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення строку звернення працівника до суду з вимогами про стягнення заробітної плати, відповідний строк звернення до суду у спорах цієї категорії не підлягає застосуванню.

Розглянувши заяву та перевіривши наявні матеріали, суд зазначає таке.

Так, судом встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №56 від 23.02.2023 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

09.12.2025 року відповідач розглянувши адвокатський запит представника позивача від роз`яснив, що в спірний період розрахунок посадового окладу та окладу за військовим званням використано прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений законом на 01.01.2018.

Процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Так, положеннями частин першої та другої статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальним законодавством, не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення), однак такі питання регулює Кодекс законів про працю України.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352, який набрав чинності з 19.07.2022, ч.ч. 1, 2 ст. 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Проте, 11.12.2025 Конституційним Судом України прийнято рішення №1-р/2025 у справі №1-7/2024(337/24) у справі за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України (справа щодо строків звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат), відповідно до якого визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.

В пункті 2 резолютивної частини рішення зазначено, що ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, визнана неконституційною, утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відтак, з 11.12.2025 втратила чинність ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, яка встановлювала строк звернення до суду з позовом про виплату належних працівникові сум заробітної плати (грошового забезпечення).

Позивач виключений зі списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення з 23.02.2022 року, отже в цій справі підлягає застосуванню частина 2 статті 233 КЗпП України, яка передбачає, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, а не частина 1 статті 233 КЗпП України, як помилково вважає позивач.

Разом з тим, матеріали справи не містять іншої, ніж зазначеної позивачем інформації щодо отримання ним письмового повідомлення про суми, нараховані і виплачені при звільненні (25.10.2025), а позовна заява подана 22.01.2026, тобто у визначений частиною 2 статті 233 КЗпП України строк, а тому суд вважає, що слід поновити строк звернення до суду.

Розглянувши позовну заяву, суд приходить до висновку, що вона подана особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161,171 Кодексу адміністративного судочинства України; даний спір виник із публічно-правових відносин; спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства; справа підсудна Чернівецькому окружному адміністративному суду.

Підстави залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі відсутні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відкриття провадження у даній справі.

Беручи до уваги склад учасників справи, характер спірних правовідносин, а також враховуючи інші критерії, визначені частиною третьою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути вказану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Керуючись статтями 171, 241, 243, 248, 257, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1 , про поновлення строку звернення до суду - задовольнити, поновити строк звернення до суду.

2. Відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Збройних сил України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

3. Справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

4. У разі заперечення проти позову запропонувати відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам, встановленим частиною другою та частиною четвертою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України. Копія відзиву та доданих до нього документів повинні бути надіслані (надані) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

5. Повідомити учасникам справи про можливість отримати інформацію по справі на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: adm.cv.court.gov.ua/sud2470/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Боднарюк