Справа № 755/86/26
Суддя: Хромова О. О.
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/86/26
Провадження №: 2-а/755/28/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

"02" лютого 2026 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши виконання вимог статей 160, 161 КАС України у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Мерцалова М.Ю., звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У поряду автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 січня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, залишено без руху з тих підстав, що позовна заява не відповідає вимогам статей 160, 161 КАС України, та надано заявникові строк для усунення недоліків - не більш як десять днів з часу отримання позивачем копії ухвали, шляхом подання обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Відповідно до положень статті 251 КАС України копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення в електронній формі надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частини перша, п`ята статті 151 КАС України).

Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 151 КАС України).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 252 КАС України, днем вручення судового рішення, зокрема, є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно із частиною сьомою статті 252 КАС України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Відповідно до довідки про доставку електронного документа від 14 січня 2026 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 09 січня 2026 року про залишення позову без руху доставлено на електронну адресу адвоката Мерцалова М.Ю. 14 січня 2026 року о 17-00 год.

Таким чином, ухвалу про залишення позову без руху від 09 січня 2026 року вручено позивачеві

15 січня 2026 року.

30 січня 2026 року (вхід. № 4710) до суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мерцалова М.Ю., надійшла заява про усунення недоліків (подано засобами поштового зв`язку 21 січня 2026 року). Представник зазначив, що оскаржувана постанова ОСОБА_1 не вручалася, її копію позивач не отримував ні особисто, ні засобами поштового зв`язку. Поштова кореспонденція, яка містила повістку та/або постанову повернулася відправнику неврученою. Вказане унеможливлює початок перебігу строку на оскарження з моменту винесення. Про існування постанови та відкриття виконавчого провадження позивач дізнався в серпні 2025 року після накладення арешту на його рахунки, що відображалося у мобільному за стосунку «Дія». Одразу після отримання інформації про виконавче провадження ОСОБА_1 звернувся за правничою допомогою до адвоката. 28 серпня 2025 року адвокатом направлено адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою отримання копії постанови та матеріалів адміністративної справи. Лише у жовтні 2025 року позивачем отримано відповідь та копію оскаржуваної постанови. Відсутність доступу до оскаржуваної постанови є об`єктивною та непереборною перешкодою звернення до суду. Таким чином, 28 січня 2025 року строк на оскарження постанови не закінчився. Після отримання постанови ОСОБА_1 негайно звернувся до суду.

З огляду на викладене просив визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити пропущений процесуальний строк.

Вивчивши зміст заяви про усунення недоліків, суд зазначає таке.

Положеннями частин першої, другої статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, приписи процесуального закону пов`язують початок перебігу строку звернення до суду або з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, або з дня, коли особа могла дізнатися про їх порушення.

Частиною другою статті 286 КАС України встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно із частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Тобто, строк звернення до адміністративного суду може бути поновлений лише за наявності поважних підстав, наявність яких підтверджена відповідними доказами.

Як зазначає позивач, оскаржувану постанову № Б/1330 за справою про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 2101 КУпАП винесено 17 січня 2025 року. Таким чином, десятиденний строк на оскарження такої постанови тривав до 27 січня 2025 року (включно).

Позов подано до суду засобами поштового зв`язку 24 грудня 2025 року (вхід. від 30 грудня

2025 року № 79135), тобто з пропуском встановленого статтею 286 КАС України 10-денного строку звернення до суду з відповідної заявою.

До матеріалів позовної заяви долучено копію постанови за справою про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП від 17 січня 2025 року № Б/1330, паперову копію інформації про виконавче провадження №78594571 із мобільного застосунку «Дія», копію листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09 жовтня 2025 року, вих. № 21/1712, копію конверту поштового відправлення на ім`я адвоката Мерцалова М. від 17 жовтня 2025 року

(вих. № 21/1712), а також копію ухвали Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня

2025 року по справі № 320/57551/25 про повернення позовної заяви.

Обґрунтовуючи підстави для поновлення строку на оскарження постанови ОСОБА_1 зазначив, що про існування оскаржуваної постанови дізнався з матеріалів виконавчого провадження № 78594571 у зв`язку із блокуванням його банківських рахунків. 28 серпня 2025 року представником ОСОБА_1 направлено адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою отримання копії спірної постанови, відповідь на який отримано у жовтні 2025 року.

Таким чином, оспорювана постанова прийнята відповідачем 17 січня 2025 року.

Жодних відомостей про ненадходження на адресу позивача засобами поштового зв`язку, оспорюваної постанови, до позовної заяви позивачем не долучено, зокрема, але не виключно, інформаційної довідки оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» про поштові відправлення на ім`я позивача за період після 17 січня 2025 року із зазначенням інформації про їх статус, в тому числі про причини повернення. Відомостей про звернення до оператора поштового зв`язку із відповідним запитом позивач також не зазначає.

Слід також врахувати, що до матеріалів адміністративного позову позивачем не долучено власного військово-облікового документа чи витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з відсутністю приміток про наявність порушення правил військового обліку військовозобов`язаним.

Про необхідність надання вказаних документів було зазначено в ухвалі про залишення позову без руху.

Суд враховує, що виконавче провадження № 78594571 відкрито ще 21 липня 2025 року, постанову направлено боржнику засобами поштового зв`язку, про що свідчать матеріали виконавчого провадження в АСВП.

Постанову про арешт коштів боржника винесено 01 серпня 2025 року і також направлено боржнику засобами поштового зв`язку. Тобто, банківські рахунки боржника заблоковано ще з 01 серпня 2025 року.

Водночас, до позову не долучено доказів на підтвердження дати отримання інформації про виконавче провадження №78594571, в тому числі через мобільний застосунок «Дія», надані паперові копії інформації не містять відомостей про дату надходження відповідних сповіщень позивачеві.

Доказів необізнаності про наявність виконавчого провадження та неможливості ознайомлення з його документами після відкриття, в тому числі засобами АСВП, позивачем також не надано. Поряд з цим, позивач є користувачем мобільного застосунку «Дія», про що зазначає у позові, тому не був позбавлений можливості отримати копію оскаржуваної постанови засобами АСВП ще в серпні 2025 року та оскаржити її у найкоротший строк.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску звернення до суду позивач зазначає, що після отримання інформації про виконавче провадження звернувся до адвоката за отриманням правничої допомоги.

Суд враховує, що до матеріалів справи на підтвердження повноважень представника

Мерцалова М.Ю. долучено ордер від 23 грудня 2025 року серії АЕ № 1457267 на надання правничої допомоги ОСОБА_1, виданий на підставі договору про надання правничої допомоги від 05 серпня

2025 року. Тобто, за отриманням професійної правничої допомоги ОСОБА_1. звернувся щонайменше

05 серпня 2025 року.

Водночас, з адвокатським запитом щодо отримання копії оскаржуваної постанови представник позивача звернувся до ТЦК та СП лише 28 серпня 2025 року. Доказів неможливості звернення до розпорядника інформації за отриманням копії оскаржуваного рішення у найкоротший строк позивач не зазначає.

Велика Пала Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2025 року по справі № 990/98/25 зазначила, що особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийнято або які дії вчинені.

Поряд з цим, суд також враховує, що позивач є користувачем мобільного застосунку «Дія», про що сам зазначає у позові, тому не був позбавлений можливості отримати копію оскаржуваної постанови засобами АСВП ще в серпні 2025 року та оскаржити її у найкоротший строк.

У клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку позивач зазначає, що копію постанови отримав у жовтні 2025 року, водночас, точну календарну дату не зазначає, доказів на підтвердження не надає. Водночас, Як уже зазначалося раніше, позов подано до суду засобами поштового зв`язку 24 грудня 2025 року (вхід. від 30 грудня 2025 року № 79135), тобто майже через два місяці після отримання копії спірної постанови.

Слід також наголосити, що помилкове звернення позивача з адміністративним позовом щодо оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17 січня 2025 року № Б/1330 до Київського окружного адміністративного суду, справа № 320/57551/25, не може слугувати безумовною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку, оскільки позивач користувався допомогою фахівця у галузі права, його інтереси представляв адвокат, помилки представника не можуть вважатися непереборними та об`єктивними обставинами неможливості своєчасного звернення до суду.

ЄСПЛ у справах «Салов проти України», пункт 93, «Сутяжник проти Росії», пункт 38 підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE,

№ 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач не усунув вказані в ухвалі недоліки, поважність причин пропуску процесуального строку, встановленого законом, не обґрунтовано.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Вказані обставини є підставою для повернення позовної заяви позивачу, в порядку визначеному частиною четвертою статті 169 КАС України.

При цьому враховано позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20 січня 2021 року № 9901/258/ (11-331заі20) про те, що повернення позовної заяви через те, що позивач не виконав вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та не усунув недоліків такої заяви, обмежує гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право на доступ позивача до суду, але не порушує цього права і не нівелює його суті. Зазначене повернення позовної заяви забезпечує юридичну визначеність у правовідносинах суду з позивачем, який не виконав вимог чинної ухвали.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 294 КАС України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - вважати такою, що не подана, та повернути суб`єкту звернення.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Хромова