Справа № 380/19328/25
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2026-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань залишення позову без розгляду

03 лютого 2026 рокусправа № 380/19328/25

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кравців О.Р. розглянув в письмовому провадженні питання про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, про визнання протиправними та скасування рішень,-

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області відносно ОСОБА_1 від 23.10.2024, які складені на підставі акту перевірки №37288/13-01-24-08-03/ від 06.09.2024 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджеті податків зборів і платежів платника податків фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 по 31.12.2023:

№45288/13-01-24-08 від 23.10.2024 на суму 340,00 грн штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік;

№45292/13-01-24-08 від 23.10.2024 на суму 1020,00 грн - штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за не подання заперечень, письмових пояснень та додаткових документів;

№45283/13-01-24-08 від 23.10.2024 року в якому збільшено суму грошового зобов`язання на 861415,38 грн та також застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 215353,85 грн за результатами річного декларування за 2023 рік за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами;

№45291/13-01-24-08 від 23.10.2024 яким збільшено суму грошового зобов`язання на 71 784,62 грн за результатами річного декларування за 2023 рік за платежем військовий збір, а також штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 17946,16 грн. податкову вимогу від 19.03.2025 №0-1301.

Також, представник позивача просив поновити строк звернення до суду.

Ухвалою суду від 29.09.2025 позовну заяву залишено без руху у зв`язку із пропуском позивачем шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною 2 статті 122 КАС України.

На виконання вимог ухвали суду представник позивача подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказав, що із наданих відповідачем на адвокатський запит доказів не встановлено дати отримання позивач оскаржених податкових повідомлень-рішень. Представник позивача не заперечує факт отримання 29.03.2025 податкової вимоги, однак це не впливає на строк звернення до суду. Вказав, що достеменно позивач дізналася про порушення своїх прав не раніше 22.08.2025. Позивач після отримання 29.03.2025 або і раніше могла звернутися до адвоката або відповідача за подробицями, однак таким правом не скористалася, проте на думку представника позивача не впливає на шестимісячний строк звернення до суду.

Ухвалою суду від 06.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Розгляд питання строку звернення до адміністративного суду вирішено здійснити після отримання додаткових доказів та перевірки відповідних обставин.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив щодо задоволення позовних вимог. Окрім цього, до відзиву відповідач долучив копії матеріалів податкової перевірки та доказів їх надіслання позивачу.

Вирішуючи питання строку звернення до адміністративного суду, суд керується таким.

Згідно з частинами 1, 2 та 3 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права у судовому порядку, є Податковий кодекс України (далі ПК України).

Відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Абзацами 1-3 пункту 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).

При цьому, Верховний Суд у постанові від 27.01.2022 у справі №160/11673/20 виснував, що процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у тому випадку, якщо позивачем не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною 2 статті 122 КАС України становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, з огляду на викладені норми та практику Верховного Суду, а також враховуючи той факт, що позивач не використовував процедуру досудового вирішення спору, у цій справі застосуванню підлягають саме приписи частини 2 статті 122 КАС України, відповідно до яких строк звернення до суду становить шість місяців та який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Із змісту позовної заяви суд з`ясував, що позивач оскаржила податкові повідомлення-рішення від 23.10.2024 №45288/13-01-24-08, №45292/13-01-24-08, №45283/13-01-24-08, №45291/13-01-24-08.

Податкові повідомлення-рішення надіслані позивачу 23.10.2024 та згідно з трекінгом поштового відправлення №600 відправлення 26.10.2024 прибуло до с. Коросно, 81215 (пересувного відділення).

Представник позивача у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказав, що із наданих відповідачем на адвокатський запит доказів не встановлено дати отримання позивач оскаржених податкових повідомлень-рішень. Вказав, що достеменно позивач дізналася про порушення своїх прав не раніше 22.08.2025.

Однак суд критично оцінює такі покликання представника позивача, з огляду на таке.

Відповідно до положень пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 42.1 статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (пункт 42.2 статті 42 ПК України).

Відповідно до пункту 42.4 статті 42 ПК України платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Для осіб, які є фінансовими агентами, листування з контролюючим органом в електронній формі є обов`язковим у випадках, визначених цим Кодексом.

Листування контролюючих органів з платниками податків, зазначеними в абзаці першому цього пункту, які подали заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, а також з фінансовими агентами у випадках, визначених цим Кодексом, здійснюється засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» шляхом надіслання документа в електронний кабінет з одночасним надісланням платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет.

Документ, надісланий контролюючим органом в електронний кабінет, вважається врученим платнику податків або фінансовому агенту, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України "«Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та є доступним в електронному кабінеті.

Датою вручення платнику податків або фінансовому агенту документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків/фінансовому агенту. У разі якщо доставка документа відбулася після 18 години, датою вручення документа платнику податків/фінансовому агенту вважається наступний робочий день. Якщо доставка відбулася у вихідний чи святковий день, датою вручення документа платнику податків/фінансовому агенту вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

У разі неотримання контролюючим органом квитанції про доставку документа в електронний кабінет протягом двох робочих днів з дня його надіслання такий документ у паперовій формі на третій робочий день з дня відправлення з електронного кабінету надсилається за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків/фінансового агента рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручається платнику податків/фінансовому агенту (його представнику).

При цьому строк доставки документа в електронний кабінет, визначений абзацом п`ятим цього пункту, не зараховується до строку надіслання документів, визначеного цим Кодексом.

Платник податків (крім фінансового агента у частині листування з контролюючим органом з питань, визначених статтею 39-3 цього Кодексу) один раз протягом року може надіслати до контролюючого органу через електронний кабінет заяву про відмову отримувати документи через електронний кабінет. Датою завершення листування платника податків через електронний кабінет є дата, зазначена у квитанції про доставку контролюючому органу заяви про відмову отримувати документи через електронний кабінет.

Згідно з пунктом 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

На вимогу платника податків, який отримав документ в електронній формі, контролюючий орган надає такому платнику податків відповідний документ у паперовій формі протягом трьох робочих днів з дня надходження відповідної вимоги (у паперовій або електронній формі) платника податків.

Отже, з викладеного суд висновує, що листування з платником податків відбувається шляхом надіслання кореспонденції за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику), однак також допускається і листування засобами електронного кабінету платника податків, за умови, що такий платник податків подав відповідну заяву.

Водночас з викладених норм висновується, що приписи ПК України не передбачають умови та обов`язку контролюючого органу слідкувати за правильністю та належністю вручення платнику податків поштового відправлення, адже такий обов`язок на ньому лежав би за умови якби він особисто здійснював вручення такого запиту платнику податків, а не скористався послугами поштового зв`язку.

При цьому, суд звертає увагу, що платник зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою, яка фактично являється його місцем проживання і за якою податковий орган правомірно надсилає усю адресовану платникові кореспонденцію. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Викладене узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10.02.2023 у справі №160/5278/19 та від 23.02.2023 у справа №120/14574/21-а.

Суд звертає увагу, що в позовній заяві позивач вказав адресу: 81215, Львівська область, Львівський район, с. Коросне, вул. Львівська, 75. Вказана адреса зазначена в довідці № про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру /арк.спр. 20-21/ позивача як зареєстроване місце проживання.

З доказів долучених відповідачем до відзиву суд встановив, що копія акта перевірки від 06.09.2024 надіслано позивачу 06.09.2024, поштове відправлення №834, та отримано позивачем 04.10.2024. Оскаржені податкові повідомлення-рішення надіслані позивачу 23.10.2024, поштове відправлення №600, яке 26.10.2024 прибуло до с. Коросно, 81215 (пересувного відділення). Також, позивачу 26.03.2025 надіслано податкову вимогу, поштове відправлення №141, яку позивач отримала 29.03.2025.

Усі вказані документи надіслані позивачу за адресою: 81215, вул. Львівська, 75, с. Коросно, Львівська область, Львівський район. Вказана адреса відповідає зареєстрованому місцю проживанню позивача.

Однак із трьох конвертів позивачем отримано лише копію акту перевірки 04.10.2024 та податкову вимогу 29.03.2025.

Суд зазначає, що оскаржені податкові повідомлення-рішення (поштове відправлення №600) прибули до с. Коросно, 81215 (пересувного відділення) 26.10.2024. Подальші дії АТ «Укрпошта» щодо повернення повідомлення на адресу відправника за даним трекінгом відсутні, тому суд позбавлений можливості їх відслідкувати.

Разом з тим, станом на 03.02.2026 у справі відсутні докази того, що поштове відправлення з відміткою про неможливість його вручення та із зазначенням відповідних причин поверталося відправнику.

З огляду на викладене суд висновує, що у випадку позивача строк звернення до суду слід обраховувати з 26.10.2024.

Таким чином, податковим органом вживалися заходи для повідомлення позивача про результати проведеної перевірки та про прийняті податкові-повідомлення рішення шляхом надіслання таких засобами поштового зв`язку на податкову адресу позивача.

Пунктом 45.1 статті 45 ПК України передбачено обов`язок платника податків-фізичної особи визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків-фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Враховуючи встановлені обставини та викладені норми, суд висновує, що контролюючий орган надсилаючи позивачу кореспонденцію за адресою її зареєстрованого місця проживання діяв відповідно до вимог статті 42 ПК України, а отже, позивач вважається такою, що належно повідомлена.

Водночас позивач як добросовісний платник податків не забезпечила належне отримання поштової кореспонденції, про що свідчить її вибіркове отримання поштових відправлень.

При цьому, отримуючи поштову кореспонденція контролюючого органу, яка надсилалася після жовтня 2024 року, позивач також не забезпечено отримання поштового відправлення від 23.10.2024 №600.

Таким чином, суд висновує, що у випадку позивача строк оскарження строк оскарження податкових повідомлень-рішень розпочався з 26.10.2024 та закінчився 26.04.2024.

Отже, позовна заява надійшла до суду лише 24.09.2025, із суттєвим пропуском шестимісячного строку, встановленого частиною 2 статті 122 КАС України.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Вирішуючи питання про поновлення строку, у межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом певного строку від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

Водночас триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Слід зауважити, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами і труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Крім цього, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судом пропущеного строку.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією з підстав для поновлення строку може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Реалізувати своє право на захист у порядку адміністративного судочинства потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні та об`єктивні причини.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із такого:

1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, а отже, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим;

2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин;

3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі;

4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку;

5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Представник позивача як в позовній заяві, так і у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду вказав, що достеменно позивач дізналася про порушення своїх прав не раніше 22.08.2025, коли отримала лист-відповідь на адвокатський запит.

Суд вкотре вказує представнику позивача, що укладення договору із адвокатом та отримання відповіді від відповідача на адвокатський запит не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права та оцінюється як дії з метою збирання доказів для звернення з позовом до адміністративного суду та не змінює момент коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Вказана обставина фактично є штучно створеною новою часовою передумовою звернення з позовом до суду.

При цьому, слід врахувати, що позивач розпочала вчиняти дій щодо реалізації свого права вже після пропущення строку звернення до суду, встановленого статтею 122 КАС України.

Більш того, за умови виявлення належної активності та небайдужості, у позивача існувала об`єктивна можливість реалізувати своє право на оскарження дій відповідача у встановлений законом строк.

Суд звертає увагу, що у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Водночас представник позивача жодних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення позивачем відповідних дій не вказав, як і не надав жодного належного доказу існування будь-яких перешкод у своєчасній реалізації права на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом та перевірка їх дотримання сторонами судом передбачено з метою дисциплінування учасників судового процесу, належного та своєчасного користування ними своїми процесуальними правами та обов`язками.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №804/6158/17.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позивач звернулася до суду із пропуском шестимісячного строку, встановленого частиною 2 статті 122 КАС України, а викладені представником позивача причини (обставини) пропуску строку звернення до суду не є поважними та підстав для його поновлення немає.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Оскільки під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, суд вирішив здійснити розгляд питання про поновлення строку звернення до суду після отримання додаткових доказів та перевірки відповідних обставин, і під час розгляду справи встановив, що позов поданий з пропуском строку, передбаченого частиною 2 статті 122 КАС України, а причин, які б свідчили про об`єктивну неможливість чи перешкоди для звернення до суду в межах встановленого шестимісячного строку представник позивача не вказав та не надав відповідних доказів, суд дійшов висновку, що позов слід залишити без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 241-243, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, про визнання протиправними та скасування рішень залишити без розгляду.

2. Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців Олег Романович