Справа № 320/4347/26
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2026-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

03 лютого 2026 року м. Київ № 320/4347/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо застосування з 01.01.2026 до виплаченої пенсії коефіцієнтів, визначених Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та постановою Кабінету Міністрів України № 1778 від 30 грудня 2025 року «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області поновити з 01.01.2026 та у подальшому здійснювати виплату ОСОБА_1 пенсію без застосування коефіцієнтів, визначених Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та Постановою Кабінету Міністрів України № 1778 від 30.12.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану».

Дослідивши позовну заяву на предмет дотримання процесуальних норм щодо її форми та змісту, суд констатує її невідповідність та вважає за необхідне залишити позов без руху.

За змістом частини другої статті 5 КАС України судовий захист може здійснюватися також в інший спосіб, не заборонений законом, за умови, що такий спосіб є ефективним та спрямований на реальне поновлення порушених прав, свобод чи інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Обраний позивачем спосіб захисту має відповідати характеру порушення та забезпечувати усунення його наслідків.

Право на доступ до правосуддя, гарантоване статтями 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає можливість звернення до суду з вимогою, яка кореспондує змісту порушеного права та характеру правопорушення. Водночас наявність у законі положення про можливість судового оскарження сама по собі не є підставою для задоволення позову без встановлення факту порушення права.

Обов`язковою передумовою надання судового захисту є наявність реального, а не ймовірного порушення прав, свобод чи інтересів особи на момент звернення до суду. Таке порушення має бути конкретним, індивідуалізованим та безпосередньо зачіпати позивача. Відсутність визначеного предмета судового захисту свідчить про безпредметність заявлених позовних вимог.

Суд, розглядаючи справу, зобов`язаний об`єктивно оцінити наявність порушеного права та перевірити відповідність обраного способу захисту вимогам закону, а також його здатність забезпечити відновлення такого права.

Адміністративні суди не наділені повноваженнями захищати права особи від можливих майбутніх порушень або задовольняти вимоги превентивного характеру. Відповідно до пункту 10.3 постанови Пленуму ВАСУ від 20.05.2013 № 7, резолютивна частина судового рішення не може містити приписів щодо утримання суб`єкта владних повноважень від можливих дій у майбутньому.

Також, відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач просить зобов`язати відповідача виплатити пенсію без обмеження максимальним розміром та без застосування понижуючих коефіцієнтів.

Проте, всупереч вищезазначеним нормативним вимогам позивач не надав доказів належного звернення до відповідача саме з спірним питанням, доказів отримання відповідачем відповідної заяви та долучених документів, результатів розгляду такої заяви тощо.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини сьомої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви про визнання індивідуального акта протиправним додається оригінал або копія такого акта чи засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності відповідного акта у позивача клопотання про його витребування судом.

З матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви не долучено жодного індивідуального акта суб`єкта владних повноважень, який би підтверджував прийняття щодо позивача спірного рішення чи вчинення інших дій індивідуального характеру.

За відсутності оспорюваного індивідуального акта або доказів його існування суд позбавлений можливості встановити факт вчинення відповідачем протиправних дій щодо позивача, а також перевірити зміст, форму та правові наслідки такого акта.

Суд звертає увагу, що виникнення публічно-правового спору передбачає наявність волевиявлення суб`єкта владних повноважень у формі рішення, дії або бездіяльності, яке зачіпає права, свободи чи інтереси особи. Звернення до суду без попереднього звернення до відповідного суб`єкта публічної влади з вимогою про реалізацію або захист свого права, а також без отримання відмови чи фіксації бездіяльності, не свідчить про наявність спірних правовідносин у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, до звернення до суду особа має ініціювати публічно-правовий спір шляхом звернення до суб`єкта владних повноважень та отримати рішення, відмову або допустиму бездіяльність тощо.

Таким чином, відсутність у матеріалах справи індивідуального акта, що підтверджує оскаржувані дії відповідача, або доказів відмови чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, свідчить про передчасність звернення до суду та відсутність належного предмета адміністративного позову.

Також, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Всупереч вимогам позивач не зазначив відомості про зареєстроване місцезнаходження відповідача.

Крім цього, відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 132 цього Кодексу встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною першою статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями), за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, при зверненні до суду із цим адміністративним позовом, позивачеві слід було сплатити 1064,96 грн судового збору. Проте, судовий збір позивачем не сплачено, натомість зазначено про підстави звільнення від сплати збору відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

На підтвердження наявності за позивачем ІІ групи інвалідності останній додає копію довідки до акта огляду МСЕК серії ДОН-05 № 204338.

Разом з цим, суд не визнає цю копію довідки належним та допустимим доказом підтвердження статусу особи з інвалідністю ІІ групи, з огляду на таке.

Статтею 4 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» передбачено, що пільги людини з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу людини з інвалідністю з дитинства та дітям-людини з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та людини з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію «дитина-інвалід» (для дітей), а також у відповідних випадках вказано їх основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату).

Таким чином документом, що підтверджує пільгове становище є виключно посвідчення, а не довідки відповідних медичних установ.

Судом встановлено, що позивачем не приєднано до матеріалів позову копію відповідного посвідчення на підтвердження статусу особи з інвалідністю ІІ групи, а представлена суду ксерокопія довідки до акта огляду МСЕК серії ДОН-05 № 204338, яка не є належним доказом у розумінні вимог процесуального закону та Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви мають бути усунені шляхом подання до суду:

- індивідуального акту, який засвідчує протиправні дій/бездіяльність та/або інші докази звернення з спірними питаннями до відповідача та отримані від нього відповіді;

- відомості про місцезнаходження відповідача;

- оригіналу документа про сплату 1064,96 грн судового збору або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а саме: копії посвідчення встановленого законом зразка на підтвердження другої групи інвалідності.

Інформація щодо реквізитів сплати судового збору за подання позовних заяв до Київського окружного адміністративного суду є загальнодоступною, оприлюднена на офіційному веб-порталі Судова влада України за інтернет-адресою http://adm.ko.court. gov.ua/sud1070//tax, а також розміщена на інформаційних стендах Київського окружного адміністративного суду.

Зважаючи на надану законодавцем до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС технічну можливість розглядати (формувати та зберігати) справи в паперовій, електронній чи змішаній формі, суддя вважає за доцільне дану справу розглядати у змішаній формі (електронній формі).

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Встановити позивачеві п`ятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви у спосіб, визначений даною ухвалою шляхом завантаження відповідних матеріалів в електронному вигляді до Електронного суду до цієї справи.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панченко Н.Д.