Справа № 420/17965/25
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2026-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 лютого 2026 року

м. Київ

справа №420/17965/25

адміністративне провадження №К/990/55126/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Уханенка С.А.,

суддів: Кашпур О.В., Соколова В.М.,

перевірив касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання здійснити перерахунок грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 20 травня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання здійснити перерахунок грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 20 травня 2023 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в періоди з 29 січня 2020 року по 20 травня 2023 року грошового забезпечення, а також фактично виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01 січня 2020 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01 січня 2021 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01 січня 2023 року на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 20 травня 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01 січня 2020 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01 січня 2021 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01 січня 2023 року на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти вимог відмовлено.

На зазначене рішення суду військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року апеляційну скаргу було повернуто апелянту, оскільки її підписано особою, право якої на вчинення таких дій не було підтверджено у встановленому законом порядку.

У жовтні 2025 року військова частина НОМЕР_1 повторно звернулась із апеляційною скаргою.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав несплати судового збору в повному розмірі та пропуску строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків відмовлено. У задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 відмовлено.

26 грудня 2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» відповідач надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 08 січня 2026 року касаційну скаргу залишено без руху з установленням скаржнику десятиденного строку для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до касаційного суду документа про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі.

17 січня 2026 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» скаржник надіслав заяву про продовження процесуального строку з мотивів відсутності бюджетних асигнувань на сплату судового збору. Також скаржник не погоджується з нарахованою Судом сумою судового збору.

Так, щодо суми судового збору за подання цієї касаційної скарги скаржник зазначає, що відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону, ставка судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру фізичною особою становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 прожиткових мінімумів. Частина перша статті 4 цього Закону передбачає, що судовий збір справляється у розмірі, обчисленому виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», станом на 01.01.2025 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3 028 грн. Позов у цій справі був поданий фізичною особою у 2025 році. Оскільки у рішеннях судів попередніх інстанцій відсутні відомості щодо суми майнових нарахувань, ставка судового збору за подання такого позову обчислюється виходячи з мінімального розміру, тобто 0,4 прожиткового мінімуму. Крім того, згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі подання процесуальних документів в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для зменшення розміру ставки. Отже, на думку скаржника, розмір судового збору за подання касаційної скарги у цій справі становить: 0,4 * 3 028 грн * 200 % * 0,8 = 1 937,92 грн.

Верховний Суду відхиляє такі доводи скаржника, оскільки предметом касаційного оскарження є ухвала суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що згідно з підпунктом 3 пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на ухвалу сплачується судовий збір - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що з 01 січня 2025 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 3028,00 грн. Водночас відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, тому розмір судового збору складає 2 422,40 грн (3028,00 грн *0,8).

Отже, доводи скаржника про неправильність визначення Судом суми судового збору є безпідставними.

Стосовно заяви про продовження строку слід зазначити наступне.

Так, відповідно до частини другої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Продовження строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була з поважної причини вчинена у заздалегідь встановлений судом строк.

Зважаючи на викладене та з урахуванням наведених вище приписів процесуального закону, Суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви скаржника про продовження процесуального строку, встановленого ухвалою Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху, з огляду на її обґрунтованість та надання відповідачу додаткового часу для усунення недоліків касаційної скарги.

Отже, Суд вважає за доцільне продовжити процесуальний строк для усунення виявлених недоліків на десять днів з дня отримання копії цієї ухвали суду.

Керуючись статтями 121, 248, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву військової частини НОМЕР_1 про продовження процесуального строку - задовольнити.

2. Продовжити військовій частині НОМЕР_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги на від 27 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання здійснити перерахунок грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 20 травня 2023 року на десять днів із дня вручення ухвали про продовження строку для усунення недоліку касаційної скарги.

3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: С.А. Уханенко

Судді: О.В. Кашпур

В.М. Соколов