Справа № 380/22056/25
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 380/22056/25 пров. № А/857/50917/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року (постановлену головуючим суддею Кравців О.Р. у м. Львів) про зупинення провадження у справі № 380/22056/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України , в якому просив:

визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за відповідною або аналогічною посадою, яку він займав на дату звільнення, станом на 18.06.2025, для проведення з 01.07.2025 перерахунку та виплати основного розміру його пенсії із обов`язковим зазначенням відомостей про всі щомісячні основні (оклад за посадою, військовим званням, надбавка за вислугу років) та додаткові (надбавки, доплати, підвищення та премії) види грошового забезпечення, визначені, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025 (3028,00 грн), помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт;

зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за відповідною або аналогічною посадою, яку він займав на дату звільнення, станом на 18.06.2025, для проведення з 01.07.2025 перерахунку та виплати основного розміру його пенсії із обов`язковим зазначенням відомостей про всі щомісячні основні (оклад за посадою, військовим званням, надбавка за вислугу років) та додаткові (надбавки, доплати, підвищення та премії) види грошового забезпечення, визначені, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025 (3028,00 грн), помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2025 зупинено провадження в адміністративній справі № 380/22056/25 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, до набрання законної сили рішенням суду у справі № 320/29450/24.

Приймаючи оскаржену ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що згідно положень п. 5 ч. 2 ст. 236 КАС України, та зазначив про необхідність такого зупинення до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №320/29450/24.

Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач у апеляційні скарзі покликаються на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що 18.06.2025 рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі № 320/29450/24 набрало законної сили та пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» вважається таким, що втратив чинність, отже, на даний час немає підстав для зупинення розгляду даної справи, оскільки оскарження в касаційній інстанції не змінює статус рішення як такого, що набрало законної сили.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.2 ст.312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частин 1 статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Підстави та порядок зупинення провадження в адміністративній справі визначені статтею 236 КАС України, якою передбачені як підстави обов`язкового зупинення провадження у справі, так і випадки, коли суд має право зупинити провадження у справі, а також строки зупинення провадження у справі. Передбачений статтею 236 КАС України перелік підстав для зупинення провадження у справі є вичерпним.

Пункт 3 частини першої статті 236 КАС України встановлює, що суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Вказана норма містить також застереження, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Верховний Суд України в постанові від 07.10.2015 (справа №6-1367цс15) зазначив, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Питання застосування пункту 3 частини першої статті 236 КАС України вже було предметом неодноразового розгляду Верховним Судом (зокрема, але не виключно, постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2023 у справі №990/22/23, від 16.02.2022 у справі №9901/43/21, постанови Верховного Суду від 04.05.2023 у справі № 640/23621/19, від 16.09.2021 у справі № 160/7139/20, від 13.05.2021 у справі №813/2760/18), за наслідками розгляду якого було сформовано усталений підхід, що для вирішення питання про зупинення провадження у справі адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати: чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.

Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої полягає в тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Оскаржуваною ухвалою Львівський окружний адміністративний суд зупинив провадження в адміністративній справі №380/22056/25 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України до набрання законної сили рішенням суду у справі № 320/29450/24.

Так, судом встановлено, що підставою для відкриття касаційного провадження у справі є пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, відповідно до якого відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо частини 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

При цьому станом на 18.09.2025 рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі №320/29450/24 не набрало законної сили. Водночас предмет спору у справі №380/22056/25 пов`язаний із результатами розгляду справи №320/29450/24.

З урахуванням предмету спору у адміністративній справі №380/22056/25 суд першої інстанції прийшов до висновку, що розгляд справи об`єктивно неможливий до вирішення справи №320/29450/24, тому зупинив провадження у справі № 380/22056/25 до набрання законної сили рішенням у справі № 320/29450/24.

Суд дійшов висновку про те, що обставини та факти, які підлягають встановленню у справі №380/22056/25, є істотними, пов`язаними та такими, що мають значення для розгляду Київським окружним адміністративним судом справи №320/29450/24.

Отже, враховуючи вище викладені обставини, Львівський окружний адміністративний суд обґрунтовано зупинив провадження у справі у справі № 380/22056/25до набрання законної сили рішенням у справі 320/29450/24.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують судове рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року про зупинення провадження, у справі №380/22056/25- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула