Справа № 296/8231/25
Суддя: Анциборенко Н. М.
Дата ухвалення: 2026-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/8231/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 рокум.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Анциборенко Н.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

28.07.2025 ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови і просить визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського Управління патрульної поліції в Житомирській області ДП від 18.07.2025 року в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП (керування транспортним засобом, що має встановлені шини які за розміром та допустимим навантаженням не відповідають моделі транспортного засобу) та закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення; стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що постановою поліцейського Управління патрульної поліції в Житомирській області ДП від 18.07.2025 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн за ч.1 ст.126 КУпАП за те, що 18.05.2025 року у м. Житомир по вул. Івана Мазепи, 12 керував транспортним засобом марки «BMW» реєстраційний номер НОМЕР_1 без полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та керував вказаним вище транспортним засобом, що має встановлені шини які за розміром та допустимим навантаженням не відповідають моделі транспортного засобу.

Вказані адміністративні правопорушення під час їх розгляду працівником УПП в Житомирській області об`єднано в одне провадження.

Вважає, що зазначена постанова в частині притягнення позивача за керування транспортним засобом марки «BMW» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що має встановлені шини які за розміром та допустимим навантаженням не відповідають моделі транспортного засобу винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Працівник поліції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки поясненням позивача та дійсним обставинам, що потягло за собою необгрунтоване застосування стягнення за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, тому постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необгрунтованою.

Зазначає, що 18.07.2025 близько 20 години 00 хвилин по вул. Івана Мазепи у м. Житомирі працівником УПП в Житомирській області було зупинено транспортний засіб марки «BMW» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням позивача нібито за те, що останній керує вказаним вище транспортним засобом, який має встановлені шини, які за розміром та допустимим навантаженням не відповідають моделі транспортного засобу.

При цьому працівник поліції не повідомив, який саме пункт правил дорожнього руху позивач порушив.

Водночас працівником поліції було повідомлено позивача про накладення на нього адміністративного стягнення за шини, які за розміром та допустимим навантаженням не відповідають моделі транспортного засобу.

Знову ж таки працівник поліції не повідомив, який пункт правил дорожнього руху порушено.

Однак це не відповідає дійсності. Поліцейський не надав будь-яких доказів, в тому числі зафіксованих розмірів висоти малюнка протектора та інших даних, на підставі яких він дійшов до висновку, про порушення правил дорожнього руху. При цьому будь-які заміри технічними засобами висоти малюнку протектора шини, розміру та допустимого навантаження поліцейським взагалі не здійснювалися.

Таким чином поліцейським винесено постанову ДП від 18.07.2025 року про накладення адміністративного стягнення.

Вимоги Правил дорожнього руху та Кодексу України про адміністративні правопорушення інспектором поліції під час винесення оскаржуваної постанови враховано не було, тому позивача безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

28.07.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Анциборенко Н.М. для розгляду (а.с.17).

14.08.2025 ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін(а.с.20).

20.08.2025 представник відповідача подав відзив на адміністративний позов (а.с.23-27) та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що правопорушення в частині відсутності чинного полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів позивачем не оспорюється.

Вимоги позивача в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за те, що на транспортному засобі BMW 5251 з номерним знаком НОМЕР_2 встановлені шини, які за розміром та допустимим навантаженням не відповідають моделі транспортного засобу відповідач не визнає в повному обсязі, вважає їх безпідставними та необгрунтованими.

Відповідно до змісту постанови серії ДП18 № 513094 від 18.07.2025 ОСОБА_1 в м. Житомирі по вулиці Івана Мазепи, 143 керував транспортним засобом BMW 5251 з номерним знаком НОМЕР_2 без чинного полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, а також на транспортний засіб були встановлені шини, які за розміром та допустимим навантаженням не відповідають моделі транспортного засобу, чим порушив п. 2.1 ґ, 31.4.5. в ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126, ч.1 ст.121, ч.2 ст.36 КУпАП.

Під час розгляду справи поліцейський Лукашевич Д.О. здійснював відеофіксацію на нагрудну камеру поліцейського та автомобільний відеореєстратор, відеозаписи з яких записані на оптичний диск та доєднано до матеріалів відзиву на позовну заяву.

Вказані відеозаписи з портативного відеореєстратора у повній мірі доводять факт вчиненого 18.07.2025 ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Крім того, позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи, йому були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також строки сплати штрафу та порядок примусового виконання постанови про стягнення.

Позивача було ознайомлено зі змістом винесеної постанови та роз`яснено порядок її оскарження та строки сплати штрафу. Постанова виносилась у присутності позивача на місці зупинки транспортного засобу та оголошена негайно на місці вчинення правопорушення.

За правовою характеристикою правопорушення, передбачене ч.1 ст.126, ч.1 ст.121 КУпАП, вважається закінченим з моменту допущенного проступку. Не мають значення наступні дії та виправдання порушника. Поліцейський чітко сформулював кваліфікуючу ознаку проступку.

Тому особа, яка вчинила проступок, повинна нести адміністративну відповідальність враховуючи принцип невідворотності, який передбачає неминучість настання адміністративної відповідальності для особи, яка вчинила адміністративний проступок.

Підставами для скасування рішення органу владних повноважень є не будь-які порушення, допущені під час їх прийняття, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого рішення.

Саме по собі порушення процедури прийняття рішення не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності деякі вимоги до процедури прийняття рішення органом владних повноважень необхідно розуміти не як вимоги до самого рішення, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Не кожен дефект рішення призводить до його неправомірності.

Таким чином, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури оформлення того чи іншого рішення вважає, що навіть у разі підтвердження факту порушення відповідачем окремих процедурних питань при здійсненні розгляду адміністративної справи, які не були дотримані відповідачем у повному обсязі під час прийняття оскаржуваного рішення, не може потягнути за собою безумовне його скасування у випадку, якщо такі порушення не мали наслідком прийняття незаконних рішень.

З урахуванням викладеного окремі недоліки у постанові слід вважати формальними технічними недоліками, які не могли вплинути на правомірність оскаржуваного рішення та як наслідок не можуть потягнути за собою безумовне його скасування за умови прийняття його у відповідності до вимог законодавства.

Доводи адміністративного позову обґрунтовані виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови, проте такі не підтверджені жодним належним і допустимим доказом, відтак будь-які підстави для скасування постанови та задоволення позову відсутні.

В даному випадку поліцейський встановивши порушення позивачем ПДР України зупинив транспортний засіб, встановив особу водія та наклав за правопорушення адміністративне стягнення в дусі дотримання ст.23 КУпАП щоб порушення не залишилося безкарним.

Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача.

Водночас, відповідачем не допущено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття і складення спірної постанови грубих порушень закону, які були б беззаперечною підставою для її скасування.

Підстав для умисного спотворювання обставин події у поліцейського, котрий не мав жодних відносин із позивачем, а виконував обов`язки щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, не було. Доказів щодо фіктивності або недійсності постанови про адміністративне правопорушення, неправомірності дій поліцейського позивачем не надано.

Вважає, що обставини зазначені в адміністративному позові не відповідають дійсності. Позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

23.09.2025 позивач подав відповідь на відзив (а.с.35-36).

Зазначає, що відповідачем не спростовано доводи позову, аргументи викладені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими.

В позовній заяві позивача обґрунтовано правову позицію щодо позовних вимог. Аргументи наведені у позовній заяві позивач підтримує в повному обсязі та вважає, що наявні законодавчо обґрунтовані підстави для її задоволення.

Працівник поліції не повідомив, який саме пункт правил дорожнього руху позивач порушив.

Одночасно з цим працівником поліції було повідомлено позивачу про накладення на нього адміністративного стягнення за шини, які за розміром та допустимим навантаженням не відповідають моделі транспортного засобу.

Однак це не відповідало дійсності. Поліцейський не надав будь-яких доказів, в тому числі зафіксованих розмірів висоти малюнка протектора та інших даних, на підставі яких він дійшов до висновку про порушення правил дорожнього руху. При цьому будь-які заміри технічними засобами висоти малюнку протектора шини, розміру та допустимого навантаження поліцейським взагалі не здійснювалися.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 18.07.2025 поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Житомирській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Лукашевичом Д.О. було винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 №513094 у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 грн за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.126, ч.1 ст.121, ч.2 ст.36 КУпАП, а саме за те, що позивач 18.07.2025 о 19 год 27 хв у м.Житомирі по вулиці Івана Мазепи, 143 керував транспортним засобом без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також на транспортному засобі були встановлені шини, які за розміром та допустимим навантаженням не відповідають моделі транспортного засобу, чим порушив п.п.2.1.Ґ, 31.4.5.в ПДР України (а.с.30).

На підтвердження правомірності свого рішення представник відповідача до відзиву на позовну заяву додав оптичний диск, який містить відеофіксацію події (а.с.28).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251, 252 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ст.14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п.1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п.1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 ст.121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 31.4.5 ПДР України колеса і шини: а) шини легкових автомобілів та вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою до 3, 5 т мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1, 6 мм, вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою понад 3, 5 т - 1, 0 мм, автобусів - 2, 0 мм, мотоциклів і мопедів - 0, 8 мм.

Для причепів установлюються норми залишкової висоти малюнка протектора шин, аналогічні нормам для шин автомобілів-тягачів; б) шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини; в) шини за розміром або допустимим навантаженням не відповідають моделі транспортного засобу; г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів; ґ) на передню вісь транспортного засобу встановлено радіальні шини, а на іншу (інші) - діагональні; д) на передній осі автобуса, який виконує міжміські перевезення, встановлено шини з відновленим протектором, а на інших осях - шини, відновлені за другим класом ремонту; е) на передній осі легкових автомобілів і автобусів (крім автобусів, які виконують міжміські перевезення) встановлено шини, відновлені за другим класом ремонту; є) відсутній болт (гайка) кріплення або є тріщини диска і ободів коліс.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Також, Європейський суд з прав людини у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», зазначив, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Так, з наданого відповідачем відеозапису події, який переглянуто судом, неможливо розгледіти, який саме тип шин встановлено на транспортному засобі, тому доводи відповідача у відзиві про фактичне порушення ПДР позивачем не підтверджуються наданим відеозаписом. З відеозапису слідує, що водій не визнав свою провину.

Відповідно до вимог частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, із матеріалів справи не вбачається, якими доказами керувався відповідач при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.121 КУпАП.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 357/10134/17 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд звертає увагу на те, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи як правило утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч.2 ст.77 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

До того ж жодним доказом наявність складу адміністративного правопорушення в діях позивача під час складання постанови про адміністративне правопорушення не була встановлена належними та допустимими доказами як і не надано доказів під час розгляду позову в суді.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. За таких обставин суд не вправі вважати доведеним факт правопорушення.

Положеннями ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене винесена відносно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.121 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

При цьому суд зазначає, що позовні вимоги в частині визнання протиправною постанови серії ДП18 №513094 від 18.07.2025 року не підлягають задоволенню з огляду на положення ч.3 ст.286 КАС України, якими чітко передбачено конкретний перелік рішень, які може прийняти суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст.5-7, 9, 77, 90, 241-247, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №513094 від 18.07.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.121 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач:

ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_1

Відповідач:

Департамент патрульної поліції,

м. Київ, вул.Федора Ернеста, 3

Суддя Н.М. Анциборенко