Справа № 120/8559/25
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 січня 2026 р. Справа № 120/8559/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Маслоід О.С.,

за участю секретаря судового засідання: Бульківської О.В.,

представника позивача: Арустамян А.Е.,

представника відповідача: Дубіцької Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028)

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.05.2025 року № .

Позов обґрунтовано тим, що через РРО суб`єкт господарювання повинен проводити лише повну оплату товару, у посадових осіб податкового органу не було повноважень на здійснення контрольної розрахункової операції; матеріали фактичної перевірки не містять доказів проведення такої операції, відсутній документ про повернення товару. Предметом фактичної перевірки не є облік товарних запасів. Позивачем були подані заперечення до акту фактичної перевірки із відповідними документами, які не були прийняті відповідачем до уваги, а під час розгляду заперечень були присутні не усі члени комісії. Таким чином, штрафні санкції розраховані неправильно.

Ухвалою від 25.06.2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.07.2025 року.

16.07.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому заперечується проти задоволення позовних вимог та зазначається, що п. 12 ст. 3 Закону «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачений обов`язок суб`єкта господарювання вести облік товарних запасів, який безпосередньо впливає на коректність ведення розрахункових операцій, суб`єкт господарювання повинен здійснювати продаж лише облікованих товарних запасі, відповідно контролюючий орган повинен перевіряти такий облік. Під час перевірки встановлено саме, що позивачем, крім іншого, було здійснено продаж необлікованих товарів, оскільки під час перевірки не було надано документів, які підтверджують облік та походження товару. Фізична особа підприємець, який є платником єдиного податку та проводить діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантийному ремонту також обовязково повинен здійснювати облік товарів. Також встановлено, що при продажу електросамокату позивачем не було проведено розрахункову операцію через програмний реєстратор розрахункових операцій (далі РРО), відповідний розрахунковий документ не створено та не видано. За вказані порушення до позивача застосовані відповідні санкції.

У підготовче судове засідання 16.07.2025 року не з`явились сторони, підготовче судове засідання відкладено на 05.08.2025 року.

19.08.2025 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про виклик її у якості свідка.

У підготовчому судовому засіданні 05.08.2025 року судом з`ясовуються питання щодо заяв по суті, підготовче судове засідання відкладено на 19.08.2025 року.

У підготовчому судовому засіданні 19.08.2025 року судом було задоволено вказане клопотання та здійснювались заходи, передбачені ст. 173, 180 КАС України, судове засідання відкладено на 11.09.2025 року

10.09.2025 року до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, де ним вказано щодо порядку розгляду заперечень позивача на акт фактичної перевірки комісією.

11.09.2025 року до суду від позивача надійшли додаткові пояснення стосовно порядку розгляду заперечень на акт фактичної перевірки.

У підготовчому судовому засіданні 11.09.2025 року судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, судове засідання відкладено на 23.09.2025 року.

У судовому засіданні 23.09.2025 року представник позивача надавала пояснення по суті спору, задавались запитання, судове засідання відкладено на 07.10.2025 року.

Судове засідання 07.10.2025 року не відбулось у зв`язку із відсутністю сторін, судове засідання відкладено на 21.10.2025 року.

У судовому засіданні 21.10.2025 року представник відповідача надавала пояснення по суті спору, задавались запитання, судове засідання відкладено на 06.11.2025 року.

06.11.2025 року до суду від позивача надійшли додаткові пояснення, де ним вказані додаткові підстави позову, зокрема, щодо кількості податкових повідомлень рішень по кожному порушенню, у спірних рішеннях відсутній виклад обставин вчинених правопорушень, період фінансово господарської діяльності платника, при здійсненні якої вчиненні ці правопорушення. Позивач також вказує на те, що податковий орган повинен був врахувати первинні документи, надані ним під час заперечень, відповідач не склав відповідний акт про відмову у наданні документів.

У цей же день представником відповідача до суду також надані додаткові пояснення стосовно внесення оплати за товар частинами, про право податкового органу на проведення контрольно-розрахункової операції, акт фактичної перевірки та дефекти при його складанні та клопотання про відкладення розгляду справи.

Судове засідання 06.11.2025 року не відбулось у зв`язку із відсутністю сторін, судове засідання відкладено на 18.11.2025 року.

18.11.2025 року до суду від позивача надійшли додаткові пояснення щодо невідповідності доповідної записки.

У судовому засіданні 18.11.2025 року представники сторін надавали додаткові пояснення, судове засідання відкладено на 02.12.2025 року.

02.12.2025 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судове засідання 02.12.2025 року не відбулось у зв`язку із відсутністю сторін, судове засідання відкладено на 10.12.2025 року.

10.12.2025 року до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення по додатковим підставам позову, наголошеними представником позивача.

Цього ж дня до суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судове засідання 10.12.2025 року не відбулось у зв`язку із відсутністю сторін, судове засідання відкладено на 16.12.2025 року.

У судовому засіданні 16.12.2025 року представника позивача Арустамян А.Е. було допитано у якості свідка, яка наголосила на тому, що вона приймала участь на засіданні комісії по розгляду заперечень позивача на акт фактичної перевірки, на засіданні були присутні не всі члени комісії, але висновок ними був підписаний. Сторони продовжували надавати пояснення, суд перейшов до стадії дослідження письмових доказів, судове засідання відкладено на 20.01.2026 року.

У судовому засіданні 20.01.2026 року судом було продовжено дослідження доказів по справі, судом постановлена ухвала про закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, було оголошено про перерву для підготовки до судових дебатів, судове засідання відкладено на 27.01.2026 року.

У судовому засіданні 27.01.2026 сторони виступили у судових дебатах, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

10.04.2025 року головними державними інспекторами відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області була проведена контрольна розрахункова операція в магазині позивача «Велохаус». Під час її проведення було придбано електросамокат Okai ES20-Neon білий (аванс) на суму 20 000 грн, вказана операція не була проведена через програмний реєстратор розрахункових операцій, відповідний розрахунковий документ не створено та не видано.

11.04.2025 року управлінням податкового аудиту було складено доповідну записку за № 14444/02-32-07-05 щодо виявлення в господарських одиницях торгівлі без видачі відповідного розрахункового документа та запропоновано надати дозвіл на проведення фактичних перевірок.

11.04.2025 року відповідачем прийнято наказ за № 1906к «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 », на підставі п.п. 80.2.2. п. 80.2. ст. 80, гл. 8 р. 11 п. 69, 27 підр. 10 та керуючись ст. 20, 61, 62, п.п. 75.1.3. п. 75.1. ст. 75, п. 82.3. ст. 82 Податкового кодексу України (далі ПК України) та відповідно до доповідної записки відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області за № 14444/02-32-07-05 наказано провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », вул. Трамвайна, 3/В м. Вінниця, з 11.04.2025 року тривалістю 10 діб за період діяльності з 01.10.2023 року по дату закінчення перевірки.

11.04.2025 року головними державними інспекторами відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області згідно направлень на перевірку від 11.04.2025 року за №№ 2255, 2256 була проведена фактична перевірка позивача. Під час проведення перевірки було встановлено, що при продажі електросамокату Okai ES20-Neon білий (аванс) на суму 20 000 грн. в готівковій формі оплати розрахункову операцію не проведено через програмний реєстратор розрахункових операцій, відповідний розрахунковий документ не створено та не видано/не надіслано (п. 1,2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон)); здійснення торгівлі технічно складними побутовими товарами, які не обліковані у порядку встановленому законодавством за місцем їх реалізації (п. 12 ст. 3 Закону).

За результатом проведеної перевірки складений акт фактичної перевірки за № 9732/5/02-32-07-05/ НОМЕР_1 , в якому у п. 3.1. вказані виявлені порушення п. 1,2,12 ст. 3 Закону; описані порушення у п. 2.2.20; зазначено про проведення контрольної розрахункової операції у п. 2.2.12; у п. 2.2.19 виявлена технічна помилка, оскільки зазначено про наявнсть готівкових коштів «з урахуванням проведеної контрольної розрахункової операції», а по факту без неї та в інший день.

До акту перевірки надані письмові пояснення позивача, де ним зазначено, що він 10.04.2025 року при наданні авансу за електросамокат Okai ES20-Neon у сумі 20 000 грн. розрахункову операцію через РРО не провів та не видав відповідний розрахунковий документ, тому що не знав про надання чеків при внесенні авансу за товар. Форрма ведення товарних запасів та первинних документів відсутні тому що не знав про необхідність.

Крім цього, до акту перевірки складений перелік товарно-матеріальних цінностей, які виявлені під час перевірки на місці проведення розрахунків та не обліковані у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання за цінами реалізації, в якому вказано 9 найменувань товарів на загальну суму 377 213 грн., а також розрахунок фінансових санкцій на загальну суму 397 213 грн, у тому числі за порушення п. 1,2 ст. 3 Закону 20 000 грн. та за порушення п. 12 ст. 3 Закону - 377 213 грн.

24.04.2025 року позивачем складені заперечення на акт фактичної перевірки, до яких було додано копії первинних документів та копія журналу обліку товару.

Вказані заперечення були розглянуті комісією з питань розгляду заперечень та складено відповідний висновок від 09.05.2025 року № 146/02-32-07-05/, яким заперечення позивача залишені без задоволення.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 15.05.2025 року прийнято спірне податкове повідомлення рішення № , яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у загальній сумі 397 213 грн.

Вважаючи спірне рішення протиправним та з метою його скасування, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Ч. 2 ст 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог п. 75.1.3. п. 75.1. ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно ст. 80 ПК Україн и фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, 80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

80.4. Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

80.5. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

80.7. Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

80.8. Під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій. За результатами хронометражу складається довідка, яка підписується посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб`єкта господарювання або його представника та/або особами, що фактично здійснюють господарські операції.

80.9. Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

80.10. Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до п. 82.3. ст. 82 ПК України тривалість перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, не повинна перевищувати 10 діб.

Згідно вимог п. 85.2., 85.4., 85.6. 85.8. ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності). Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Вимогами п. 86.7. ст. 86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу.

Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень:

встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини);

досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності;

досліджує питання щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу.

За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

П. 20.1.11. ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.

П. 1, 2, 12 ст. 3 Закону визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги;

12) вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

П. 1 ст. 17 Закону передбачено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах - у разі встановлення в ході перевірки факту, зокрема, непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції -100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів - за порушення, вчинене вперше.

Ст. 20 Закону визначено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Аналіз наведених норм доводить, що фактична перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Перед початком фактичної перевірки посадовими особами контролюючих органів може бути проведена контрольна розрахункова операція. Під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій, за результатом якого складається довідка. Тривалість перевірок не повинна перевищувати 10 діб.

Платник податків зобов`язаний надати посадовим особам у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою особою не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки. У разі відмови платника податків надати копії документів посадовій особі, така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови. Отримання копій документів оформляється описом.

Посадова особа у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

У разі незгоди платника податків з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті перевірки, вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності, до контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта. Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку розглядаються комісією з питань розгляду заперечень. ПК України визначені повноваження такої комісії, вона також досліджує всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду (документи, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані). За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Контролюючі органи мають право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані посадовими особами під час проведення такої операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді, у разі неможливості повернення відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.

Крім цього, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки через зареєстровані, опломбовані та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій; надавати особі, яка отримує або повертає товар в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі; вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.

При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту).

До суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів, застосовуються фінансові санкції у таких розмірах - у разі встановлення в ході перевірки факту непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції та у разі здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на викладене суд не приймає до уваги посилання позивача:

на те, що позивач не повинен вести облік товарних запасів. Позивач проводить діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, відповідно він зобов`язаний вести облік товарних запасів і не лише технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, оскільки законодавством передбачений обов`язок щодо ведення усіх товарних запасів, за якими здійснюється реалізація;

на незаконне проведення контрольної розрахункової операції, оскільки її проведення передбачено перед початком фактичної перевірки, що і було здійснено 10.04.2025 року державними інспекторами відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області, повноваження яких на проведення такої операції визначено п. 2.2.4.10. Положення про відділ фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області, яке затверджено 03.01.2025 року;

на відсутність доказів проведення контрольної розрахункової операції 10.04.2025 року, оскільки відсутній хронометраж господарської операції та акт повернення майна тощо, оскільки, як вже зазначалось, передбачена можливість, а не обов`язковість проведення хронометражу, а складання акту повернення майна, яке придбавалось під час проведення контрольної розрахункової операції, взагалі не передбачено вимогами Закону та ПК України. Крім цього, факт проведення такої операції підтверджується доповідною запискою від 11.04.2025 року, письмовими поясненнями самого позивача та актом фактичної перевірки. Суд також звертає увагу на постанову Верховного Суду від 10.04.2025 року по справі № 580/1158/23 щодо права контролюючого органу проводити контрольні розрахункові операції до початку проведення фактичних перевірок та звернуто увагу на те, що відсутність доказів щодо порядку повернення перевіряючими товарів придбаних під час вчинення таких операцій самі по собі не спростовують факт їх проведення ;

на відсутність запиту на отримання документів та акту відмови від їх надання, оскільки наявність обов`язку платника податків щодо надання перевіряючим у повному обсязі усіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки після початку перевірки та право посадових осіб на отримання у платників податків первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків - це юридично різні поняття, які визначені ПК України. І лише під час того, якщо посадові особи бажають отримати від платника податків фінансово-господарські, бухгалтерські та інші документи, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, то вони повинні надати відповідний запит та скласти відповідний акт у разі відмови платника податків від надання вказаних документів.

Крім цього, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що доповідна записка від 11.04.2025 року, що вказана в наказі, та доповідна записка управління податкового аудиту є різними документами та на відсутність підстав проведення фактичної перевірки, з огляду на таке.

Після проведення 10.04.2025 року контрольної розрахункової операції посадовими особами відділу фактичних перевірок та виявлення відповідного порушення управлінням податкового аудиту була складена доповідна записка від 11.04.2025 року за № 1444/02-32-07-05, на підставі якої відповідачем був прийнятий наказ від 11.04.2025 року за № 1906к про проведення фактичної перевірки позивача. Згідно Положення про відділ фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області, яке затверджено 03.01.2025 року, вказаний відділ є структурним підрозділом ГУ ДПС у Вінницькій області і входить до складу управління податкового аудиту.

Суд також звертає особливу увагу на сталу судову практику, зокрема, постанову Верховного Суду від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23 та інші, щодо правомірності посилання контролюючим органом у наказах про призначення фактичних перевірок на доповідні записки подібного складу та правомірність і наявність у податкового органу правових та формальних підстав для проведення таких перевірок. У даному випадку у податкового органу була у наявності інформація, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій.

Суд також не приймає до уваги посилання позивача на те, що перевірка обліку товарних запасів під час проведення фактичних перевірок не передбачена, оскільки п. 12 ст. 3 Закону передбачає обов`язок суб`єкта господарювання вести облік товарних запасів і лише реалізацію такими товарними запасами він має право здійснювати, відповідно контролюючий орган повинен встановити факт такого обліку та відповідної реалізації у такому взаємозв`язку. Облік сприяє контролю за надходженням і реалізацією товарів та запобігає прихованню реальних фінансових доходів платника податків, безпосередньо впливає на коректність ведення розрахункових операцій суб`єкта господарювання.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що оскільки йому був наданий аванс за електросамокат, то він не мав обов`язку проводити цю операцію через РРО, з огляду на таке.

Законом взагалі не визначено отримання авансу від покупців, відповідно і вказано про отримання від покупців тільки повної оплати товару.

Позивач у позовній заяві зазначає про те, що здійснює роздрібний продаж товарів за публічними договорами, що означає передачу товару покупцю та отримання оплати повної його вартості.

Але фактичні обставини справи спростовують вищевказане позивачем, оскільки 10.04.2025 року позивач фактично отримав грошові кошти - аванс у сумі 20000 грн., що також підтверджується ним у письмових поясненнях, і отримані готівкові кошти позивач - продавець в обов`язковому порядку повинен був облікувати у спосіб вказаний Законом, оскільки отримані грошові кошти не можуть бути не облікованими та знаходитись у розпорядженні продавця.

У разі продажу товару з отриманням попередньої оплати «авансу» у першому чеку замість назви має бути зазначено, що це «аванс за ххх», де «ххх» - це назва або артикул товару та вказана саме та сума, яка була отримана від покупця.

Також неспроможними є посилання позивача на вимоги ст. 698, 706 Цивільного кодексу України, оскільки вони не регламентують поняття «авансу». Визначене поняття регламентовано лише вимогами ст. 570, де зазначено про поняття завдатку та у ч. 2 визначено, що якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

За таких обставин, особисті пояснення позивача, і акт фактичної перевірки є належними та достатніми письмовими доказами, які доводять факт вчинення позивачем порушення вимог п. 1,2 ст. 3 Закону.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що 10.04.2025 року під час проведення контрольної розрахункової операції при продажі електросамокату Okai ES20-Neon білий на суму 20 000 грн в готівковій формі оплати розрахункову операцію не проведено через програмний реєстратор розрахункових операцій, відповідний розрахунковий документ не створено та не видано/не надіслано, що є порушенням вимог п. 1,2 ст. 3 Закону.

Як вже зазначалось, у відповідності до вимог п. 1 ст. 17 Закону за порушення вимог цього Закону вперше до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у розмірі 100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів.

За таких обставин, застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 20 000 грн., є правомірним.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що оскільки відповідачем встановлено два правопорушення, то повинно бути два податкових повідомлення рішення відповідно до вимог п. 58.2. ст. 58 ПК України, оскільки відповідачем встановлено порушення одного законодавчого акту.

Суд також зазначає, що згідно додатку 19 форма «С» податкового повідомлення рішення до Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 та зареєстрований в Міністерстві

юстиції України 22 січня 2016року за № 124/28254 (далі Порядок) позначка ****обґрунтовані підстави для визначення (нарахування) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків (стислий зміст щодо виявлених перевіркою порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства):

- обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до підпункту 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 та пункту 86.7 статті 86 розділу І Податкового кодексу України або статті 353 та частини сьомої статті 354 глави 49 розділу XI Митного кодексу України письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, які стосуються події правопорушення та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують вказані обставини заповнюється лише у разі встановлення порушення за результатами проведення документальної перевірки.

Таким чином, у спірному податковому повідомленні рішенні вказана позначка не повинна заповнюватись, оскільки спірні порушення встановленні не за результатом проведення документальної перевірки, а за результатом проведення фактичної перевірки.

Суд також не приймає до уваги посилання позивача на порушення форми спірного податкового повідомлення-рішення (відсутній розрахунок штрафних санкцій, не зазначений період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення тощо), з огляду на те, що згідно усталеної судової практики Верховного Суду, зокрема, № 820/2300/18 від 19.05.2020 року, № 810/384/16 від 30.04.2020 року тощо, якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів.

Розрахунок фінансових санкцій був складений до акту фактичної перевірки, де чітко вказані суми застосованих штрафних санкцій та зазначена загальна сума штрафних санкцій -397 213 грн, на яку прийнято спірне податкове повідомлення рішення, тобто позивач мав всю необхідну інформацію та був обізнаний про склад застосованих штрафних санкцій та його права у даному випадку не порушені.

Суд також не приймає до уваги посилання позивача на неправомірність розгляду заперечень на акт фактичної перевірки, оскільки комісія щодо розгляду заперечень під час засідання була не у повному складі та не було протоколу засідання, з огляду на таке.

Як зазначає позивач, у відповідності до вимог п. 1.6.2.1. Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів Державної податкової служби України при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, що додаються, які затверджені наказом Державної податкової служби України від 04.09.2020 № 470 (далі - рекомендації) за наслідками розгляду складається протокол, який підписується всіма членами комісії, в якому щодо кожного питання повинно бути чітко визначено: суть питання, перелік документів, які надано платником податків при проведенні або після перевірки, та їх зміст, інші документи та факти, встановлені в процесі проведення перевірки або після її закінчення структурними підрозділами органів ДПС, норми податкового та іншого законодавства, що регулюють це питання, результати обговорення та позицію кожного з членів комісії, які брали участь у засіданні, висновок комісії щодо сум розрахованих занижень податкових зобов`язань, єдиного внеску та виявлених перевіркою порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, достатності наявних доказів чи необхідності додаткового дослідження фінансово-господарських операцій платника податків (його контрагентів) з визначенням відповідних структурних підрозділів, відповідальних за таке дослідження, обставини та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до Кодексу, вжиття інших заходів тощо.

Під час судового розгляду справи судом було допитано представника позивача Арустамян А.Е. у якості свідка, яка пояснила, що особисто приймала участь під час засідання комісії з розгляду заперечень. На засіданні були присутні не всі члени комісії, але висновок ними був підписаний.

Суд звертає увагу на те, що рекомедації мають рекомендаційний характер та не містять нових правових норм щодо організації, проведення та реалізації матеріалів перевірок платників податків.

Крім того, п. 1.6.2. рекомендацій визначено, що при розгляді заперечень та надсиланні платнику, податків відповіді необхідно забезпечити дотримання визначених пунктом 86.7 статті 86 Кодексу порядку та термінів їх розгляду.

Аналіз п. 86.7 ст. 86 ПК України та вказаного пункту рекомендацій доводить, що вони не містять вимог стосовно того, що на засіданні комісії з розгляду заперечень повинні бути присутні усі члени комісії, не визначено правомірність прийняття нею рішень тільки за наявності кворуму чи повноважним складом такої комісії.

З п.1.6.2.1 рекомендацій вбачається також, що за результатом розгляду заперечень складається протокол, але таке складання не є обов`язковою умовою, у разі його складання, у ньому зазначаються позиції кожного з членів комісії, які брали участь у засіданні, тобто не усіх, а лише тих, хто приймав участь у засіданні комісії.

Щодо застосування штрафних санкцій у сумі 377 213 грн. за порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону, суд зазначає про таке.

Як вже зазначалось, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані, зокрема, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Але при цьому, ПК України встановлено, що платник податків має право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку є матеріалами перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що початок фактичної перевірки 11.04.2025 року о 15.00 годин, а закінчення 11.04.2025 року о 16.20 годин. Як вбачається з письмових пояснень, позивач вказує на відсутність форми ведення товарних запасів та первинних документів, яка не існує в правовій природі взагалі.

Крім цього, 24.04.2025 року позивачем до матеріалів перевірки були надані заперечення на акт фактичної перевірки, у додатках до якого надані документи обліку товарних запасів, які не були прийняті відповідачем до уваги під час розгляду заперечень відповідною комісією, що не заперечується відповідачем.

Питання надання суб`єктом господарювання необхідних документів із запереченнями на акт, зокрема, фактичної перевірки, неодноразово вирішувались у своїй практиці Верховним Судом, яким неодноразово висловлював свою правову позицію та наголошував, що контролюючий орган повинен приймати та враховувати надання таких документів платником податків.

Таким чином, суд приймає до уваги вказану правову позицію та наголошує на тому, що відповідач безпідставно не врахував під час розгляду заперечень позивача на акт фактичної перевірки, документи на підтвердження ведення обліку товарних запасів, відповідно відсутні підстави стверджувати, що позивач не здійснював продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.

Додатково суд також наголошує на тому, що у додатку до акту фактичної перевірки перелік ТМЦ, які виявлені під час перевірки на місці проведення розрахунків та не обліковані у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації перевіряючими вказані товари, але без визначення необхідних ідентифікуючих ознак, тобто вказано електросамокат білий, електросамокат чорний тощо. З визначення такого найменування товарів не можливо дійсно встановити їх конкретні моделі та повні найменування.

За огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування спірного податкового повідомлення рішення у цій частини, тобто у частині застосування штрафних санкцій у сумі 377 213 грн., відповідно позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, відповідно про наявність підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір підлягає частковому стягненню пропорційно задоволеним вимогам на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 3 772 грн 13 коп.

Суд зауважує, що позивачем у позовній заяві вказано також до відшкодування витрати на правничу допомогу у сумі 20000 грн.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Ч. 2 та 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень доводить, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

На підтвердження цих обставин суду надаються договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших понесених стороною витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Такі документи повинні бути оформлені у визначеному законом порядку та відповідати критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, а також подані до суду у визначені строки.

З матеріалів справи вбачається, що в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем не надано вищевказаних документів.

Крім цього, за приписами ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Суд зазначає, що позивачем не подано вказану заяву щодо надання необхідних документів після вирішення спору до закінчення судових дебатів.

За таких обставин, за відсутності відповідної заяви, неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, підстави для стягнення витрат на правничу допомогу відсутні.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Податковим кодексом України та ст. 2, 6, 139, 241, 245, 246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № від 15.05.2025 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 377 213 грн 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3 772 грн 13 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, код ЄДРПОУ ВП 44069150)

Повний текст рішення складено та підписано суддею 05.02.2026.

Суддя Маслоід Олена Степанівна