Справа № 159/9527/25
Суддя: Денисюк Т. В.
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/9527/25
Провадження № 2-а/159/21/26
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

30 січня 2026 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Денисюк Т.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

у с т а н о в и в:

29.12.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов, в якому позивач ОСОБА_1 висловив незгоду з штрафом за порушення Правил дорожнього руху щодо проїзду на оранжевий сигнал світлофору.

Ухвалою від 30.12.2025 суд залишив позовну заяву без руху.

Зокрема суд вказав, що позивач не зазначив у позовній заяві відповідача, номер і дату постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, яку він оскаржує, не підтвердив дотримання строків на оскарження до суду відповідної постанови, не сплатив судовий збір за подання позову до суду, не подав доказів скерування позову відповідачу.

Ухвала суду доставлена до електронного кабінету позивача 01.01.2026.

05.01.2026 позивач через систему «Електронний суд» подав позовну заяву в новій редакції, в якій зазначив відповідачем старшого інспектора 5 роти 1 батальйону УПП у Волинській області Гоцуляк Ю.А., вказав зміст позовних вимог і виклав обставини, якими обґрунтовує свої вимоги, проте у тексті позовної заяви і прохальній частині вказав різні дати винесення оскаржуваної постанови (28.12.2025, 05.01.2026) , не вказав номер постанови про накладення стягнення і не долучив її копії (додатки до позовної заяви відсутні).

Також позивач, скерувавши до суду в електронній формі через «Електронний суд» позов в новій редакції, всупереч ч.2 ст.161 КАС України не долучив доказів направлення позову відповідачу.

Окрім того позивачем не сплачений судовий збір і не надані докази наявності пільг щодо сплати судового збору.

Суд звертає увагу, що при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами у чіткій відповідності до Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19.06.2001, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20.02.2014, пункт 111).

Вимоги до позовної заяви встановлені законодавцем і не формальністю.

Станом на 30.01.2026 що позивач не усунув у встановлений строк недоліки, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 30.12.2025. Докази сплати судового збору і направлення копії позову відповідачу не надходили до суду ні в електронній формі, ні поштовими засобами зв`язку.

Відтак вимоги ухвали про залишення позову без руху не виконані.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява повертається позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись статтею 169 КАС України, суддя

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі повернути позивачеві.

Роз`яснити, що повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складений та підписаний 30.01.2026.

СуддяТ. В. Денисюк