Справа № 620/971/25
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/971/25 Суддя (судді) першої інстанції: Марія ДУБІНА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо обчислення розміру його пенсії, виходячи з даних про грошове забезпечення, зазначених у грошовому атестаті від 26.06.2024 №95, що надійшов від Головного управління Національної поліції в Чернігівській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, починаючи з 02.09.2020 здійснити обчислення розміру його пенсії, виходячи з даних про грошове забезпечення, зазначених у грошовому атестаті від 26.06.2024 №95, що надійшов від Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року позов задовольнив у повному обсязі.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За приписами частини другої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІі) з 02.09.2020 у розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення, у яке увійшло: посадовий оклад - 2650, 00 грн, оклад за військове звання - 2200, 00 грн, процентна надбавка за вислугу років 35 % - 1697, 50 грн, середньомісячні суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, у тому числі премія у розмірі 133, 006 %, які становлять 8447, 48 грн.

Розмір пенсії позивача обрахований відповідачем виходячи з даних грошового атестату від 04.09.2020 № 61, виданого Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області, із змісту якого видно, що, зокрема, надбавка за стаж служби у розмірі 35 % становить 1697, 50 грн.

Також судом встановлено, що позивач звертався до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області із заявою від 04.07.2023 про зарахування йому до вислуги років, що враховується для визначення надбавки за вислугу років та тривалості чергової відпустки, час, коли він був особою начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (податкової міліції), що підтверджується даними, які знаходяться в розпорядженні Головного управління Національної поліції в Чернігівській області; а також вжиття інших необхідних заходів, пов`язаних з таким зарахуванням.

Листом від 10.07.2023 за №К-335/124/05/20-2023 відповідач повідомив про відсутність підстав для включення до стажу служби в поліції період проходження позивачем служби в податковій поліції.

Ця відмова Головного управління Національної поліції в Чернігівській області в задоволенні звернення позивача від 04.07.2023 була предметом судової ревізії, за результатом розгляду якої Чернігівський окружний адміністративний суд ухвалив рішення від 14.03.2024 у справі 620/11775/23, яке було залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2024, яким визнав неправомірним рішення Головного управління Національної поліції в Чернігівській області у формі відповіді від 10.07.2023 №К-335/124/05/20-2023 та зобов`язав Головне управління Національної поліції в Чернігівській області задовольнити звернення ОСОБА_1 від 04.07.2023.

На виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 у справі 620/11775/23, яке було залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2024, управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Чернігівській області у відповідності до наказу від 20.06.2024 № 346о/с на ім`я позивача було складено новий грошовий атестат від 26.06.2024 № 95, у якому, зокрема, зазначено, що надбавка за стаж служби у розмірі 45 % становить 2182, 50. Нарахування надбавки в розмірі 45 % проведено станом на 01.09.2020.

Для прийняття рішення щодо перерахунку розміру пенсії позивача Головне управління Національної поліції в Чернігівській області листом від 28.06.2024 № 112/124/30-2024 надіслав до ГУ ПФУ в Чернігівській області цей новий грошовий атестат на пенсіонера Національної поліції ОСОБА_1 зі зміненим розміром надбавки за стаж служби в поліції.

18.07.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій, зокрема висловив прохання направити на його адресу розпорядчій документ територіального органу Пенсійного фонду України, що прийнятий згідно виправленого грошового атестату від 26.06.2024 та розпорядчий документ відповідно до якого йому нарахований розмір пенсії з 02.09.2020 за його виправленим грошовим атестатом від 26.06.2024 № 95.

Листом від 24.07.2024 № 11022-10678/К-02/8-2500/24 ГУ ПФУ в Чернігівській області повідомило позивача, зокрема, про те, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 у справі № 620/11775/23, яке набрало законної сили, ГУ ПФУ в Чернігівській області не зобов`язувалось проводити перерахунок пенсії позивача згідно із наданим на виконання цього рішення суду Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області новим грошовим атестатом на ім`я позивача зі зміненим розміром надбавки за стаж служби в поліції.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадянам гарантовано право на соціальний захист у випадках повної, часткової чи тимчасової втрати працездатності, у період старості, а також в інших ситуаціях, передбачених законодавством (частина перша статті 46 Конституції України). На рівні Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, реалізація якого потребує здійснення комплексу державно-правових заходів, зокрема законодавчого визначення засад соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Порядок, умови та норми пенсійного забезпечення громадян України з числа осіб, які проходили військову службу, службу в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України, а також інших осіб, які мають право на пенсію, визначаються Законом №2262-ХІІ.

Відповідно до зазначеного Закону держава забезпечує належний рівень пенсійного забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом установлення розміру пенсій не нижче визначеного законом прожиткового мінімуму, проведення перерахунку раніше призначених пенсій у зв`язку зі зростанням грошового забезпечення, надання державних соціальних гарантій, передбачених законодавством, а також реалізації на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно зі статтею 1 Закону №2262-ХІІ особи з числа військовослужбовців (за винятком військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, а також інші особи, які мають право на пенсію відповідно до цього Закону, за наявності встановленої законом вислуги років на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, а також на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, Державній кримінально-виконавчій службі України, набувають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до частин першої - третьої статті 1-1 Закону №2262-ХІІ законодавство у сфері пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, ґрунтується на положеннях Конституції України і включає цей Закон, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також інші нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Підстави та умови призначення пенсій за вислугу років визначені статтею 12 Закону №2262-ХІІ, а порядок визначення їх розміру - статтею 13 цього Закону.

Статтею 43 Закону №2262-ХІІ встановлено механізм визначення заробітку (грошового забезпечення), що враховується при обчисленні пенсій.

Згідно з частиною третьою статті 43 Закону №2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, а також іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, і членам їхніх сімей, обчислюються з розміру грошового забезпечення, яке включає посадові оклади, оклади за військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з яких сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною вісімнадцятою статті 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що у разі зміни розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення або запровадження нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій для відповідних категорій осіб, пенсія має призначатися з урахуванням таких змін, а раніше призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Відповідно до частин другої та третьої статті 51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій здійснюється з першого числа місяця, що настає після місяця виникнення обставин, які зумовлюють зміну її розміру. У разі виникнення права на підвищення пенсії різниця за минулий час може бути виплачена не більш як за дванадцять місяців.

У випадках, коли перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною грошового забезпечення або запровадженням нових додаткових виплат не було проведено з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, що видають довідки для перерахунку, такий перерахунок здійснюється з дати виникнення права без будь-якого обмеження строком.

Процедура перерахунку раніше призначених пенсій регламентується статтею 63 Закону №2262-ХІІ.

Згідно з частинами першою та другою статті 63 цього Закону перерахунок пенсій особам, які мають право на пенсію, та членам їхніх сімей у зв`язку з набранням чинності Законом здійснюється на підставі матеріалів пенсійної справи, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на момент перерахунку.

У разі подання пенсіонером у подальшому додаткових документів, що підтверджують право на підвищення пенсії, перерахунок здійснюється відповідно до норм Закону, але не більш як за дванадцять місяців до дня подання таких документів і не раніше дати введення Закону в дію.

Порядок подання та оформлення документів для призначення або перерахунку пенсій згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок №3-1).

Пунктом 1 розділу І Порядку №3-1 встановлено, що пенсії військовослужбовцям та іншим особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону, а також членам їхніх сімей, призначаються і виплачуються головними управліннями Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку №3-1 заява про призначення пенсії за вислугу років або по інвалідності подається звільненим зі служби військовослужбовцем або іншою особою, яка має право на пенсію, за встановленою формою до органу, що призначає пенсію, через уповноважений структурний підрозділ відповідного державного органу за останнім місцем служби.

Пунктом 2 розділу ІІ Порядку №3-1 визначено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії, зокрема подання уповноваженого органу, витяги з наказів про звільнення, розрахунок вислуги років, грошовий атестат, довідки про додаткові види грошового забезпечення та премії, військово-медичні документи, підтвердження страхового стажу, документи про право на надбавки та доплати, а також заяви щодо відсутності громадянства держави-окупанта у передбачених випадках.

Для призначення пенсії по інвалідності органом, що призначає пенсію, додається виписка з акта огляду МСЕК про визнання особи особою з інвалідністю.

Для виплати пенсії з урахуванням загальної чи додаткової вислуги років подаються документи, визначені відповідними підпунктами Порядку.

Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави дійти висновку, що грошовий атестат і довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії є обов`язковими документами, які подаються разом із заявою про призначення пенсії після ініціювання відповідної процедури.

Суд бере до уваги, що процедури призначення пенсії та її перерахунку є різними за своїм змістом і порядком здійснення.

Разом з тим неправильне визначення розміру грошового забезпечення у первинному грошовому атестаті призвело до помилкового обчислення пенсії позивача та отримання її у зменшеному розмірі. Отримання територіальним органом Пенсійного фонду України нового грошового атестату від 26.06.2024 №95, виданого на виконання судового рішення, що набрало законної сили, на ім`я позивача, в якому, зокрема, зазначено надбавку за стаж служби у розмірі 45 % у сумі 2182,50 грн, створює підстави для подальшого підвищення пенсії та є безумовною підставою для її перерахунку з моменту первинного призначення, оскільки помилка виникла з вини органу, який видав попередній грошовий атестат.

Таким чином, бездіяльність відповідача щодо перерахунку пенсії позивача на підставі даних грошового забезпечення, зазначених у грошовому атестаті від 26.06.2024 №95, отриманому від Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, не відповідає вимогам статті 2 КАС України та статті 19 Конституції України, у зв`язку з чим визнається протиправною. З огляду на це суд доходить висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити, починаючи з 02.09.2020, обчислення розміру пенсії позивача з урахуванням зазначеного грошового атестату.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги чи заперечення, за винятком випадків, передбачених статтею 78 цього Кодексу. У справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доведення правомірності таких рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Посилання апелянта на рішення судів апеляційних інстанцій судова колегія до уваги не приймає, оскільки викладені в них правові висновки, відповідно до положень КАС України, не є джерелом права та/або обов`язковими для врахування при вирішенні інших спорів.

Беручи до уваги кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив питання у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, судом повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженого рішення суду.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма