Справа № 340/63/26
Суддя: Р.І. БРЕГЕЙ
Дата ухвалення: 2026-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року справа № 340/63/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі Управління) про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду зі заявою до Управління про визнання протиправними дій стосовно нарахування і виплати пенсії за вислугу років з 01 грудня 2025 року.

Водночас просить суд перерахувати пенсію без обмеження максимальним розміром і з урахуванням її розміру у 88% грошового забезпечення та виплатити додаткові кошти.

Стверджує, що обмеження виплати пенсії максимальною величиною не може бути застосовано, оскільки суперечить Конституції України, висновок про що зробив Конституційний Суд України.

Зазначає, що після звільнення із служби встановили розмір пенсії у 88% від грошового забезпечення.

Вважає, що зміни до законодавства стосовно розміру пенсійного забезпечення (після звільнення зі служби) не поширюються на правовідносини, які припинились до набрання ними чинності.

Управління заперечило щодо задоволення позову, подавши відзив на нього (а.с.21-24).

Пояснює, що, обмежуючи розмір виплати пенсії, керувалось приписами закону, котрий не визнаний неконституційним.

Зазначає, що максимальний розмір пенсії військовослужбовця не може перевищувати 70% грошового забезпечення.

Стверджує, що у зв`язку із збільшенням грошового забезпечення військовослужбовців пенсію перерахували і розмір (70% грошового забезпечення) є більшим, ніж розмір до перерахунку (88% грошового забезпечення).

Пояснило, що з 01 січня 2025 року набрало чинності законодавство, яким в період дії воєнного стану обмежено виплату пенсії граничною величиною.

09 січня 2026 року суд відкрив спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.17-18).

Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені обставини і факти, що стали підставами звернення до суду.

Так, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні і отримує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон) (а.с.21-24).

Станом на день призначення пенсія становила 88% грошового забезпечення (а.с.21-24).

20 листопада 2019 року Кіровоградським окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі №340/1504/19, яким зобов`язано Управління провести з 01.01.2018 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 88% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії (а.с.36-39).

Рішення суду набрало законної сили 19 грудня 2019 року.

26 липня 2024 року набрало законної сили рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 червня того ж року у справі №340/2560/24, яким Управління зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії, призначеної ОСОБА_1 за вислугу років, виходячи з 88% відповідних сум грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром, починаючи з 01 березня 2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.40-44).

02 жовтня 2025 року Кіровоградським окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі №340/5852/25, яким зобов`язано Управління здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 25 липня 2025 року №9/3-1791, починаючи з 01 лютого 2023 року (а.с.45-49).

Рішення суду набрало законної сили 01 листопада 2025 року.

Управління перерахувало основний розмір пенсії, обмеживши виплату коштів з 01 грудня 2025 року максимальною величиною у 31996,47 грн (а.с.12).

Також з 01 грудня 2025 року основний розмір пенсії обчислено як 70% грошового забезпечення (а.с.12).

Позов подано до суду 08 січня 2026 року (а.с.16).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, з 24 лютого 2022 року в країні діє воєнний стан (загальновідомий факт).

03 січня 2025 року Уряд України прийняв Постанову, яка застосовується з 01 числа того ж місяця і року.

Постанова прийнята на виконання положень статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (далі Закон 2).

Приписами цієї норми Закону 2 встановлено, що у 2025 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року №379/95-ВР «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

За правовим висновком Управління спірні правовідносини підпадають під дію сукупності приписів статті 46 Закону 2 і Постанови, так як позивачу пенсію призначено за Законом.

Застосування приписів Постанови призвело до виплати коштів у меншій сумі, аніж нараховано.

Отже, приписи Постанови обмежують виплату нарахованих позивачу коштів граничним розміром.

Постає запитання: чи суперечать Конституції України приписи статті 46 Закону 2 і Постанови?

Спочатку суд відповість на таке запитання: чи можна в період дії воєнного стану обмежувати виплату пенсії?

Так, приписами частини 2 статті 64 Конституції України встановлено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Право на пенсію відноситься до конституційного права людини і громадянина (стаття 46 Основного Закону).

Отже, в умовах воєнного стану можуть встановлювати окремі обмеження конституційного права на пенсію.

Таке обмеження має мати строк, що не виходить за межі дії воєнного стану.

Часове обмеження права на пенсію відповідає цим вимогам, так як діє упродовж року, протягом якого законодавець щоразу продовжує строк дії воєнного стану.

Постає запитання: до чиєї компетенції відноситься встановлення обмеження виплати пенсії і чи допускається делегування таких повноважень?

Так, право на пенсію відноситься до конституційного права людини і громадянина (стаття 46 Основного Закону).

Приписами пункту 1 частини 1 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод.

Отже, виплату (обмеження виплати) пенсії (складова конституційного права людини і громадянина) можуть здійснювати виключно на підставі норм закону акту Верховної Ради України.

Такий висновок ґрунтується і на висновку Конституційного Суду України у рішенні від 13 грудня 2019 року (справа № 3-209/2018(2413/18, 2807/19).

Висновок Конституційного Суду України.

«Конституційний Суд України констатує, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що «права делегування законодавчої функції парламентом іншому органу влади (у даному випадку Кабінету Міністрів України) Основним Законом України не передбачено. Таке делегування порушує вимоги Конституції України, згідно з якими органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 6, частина друга статті 19 Основного Закону України). До аналогічних висновків Конституційний Суд України дійшов у рішеннях від 9 жовтня 2008 року №22-рп/2008, від 23 червня 2009 року №15-рп/2009» (абзац другий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20 травня 2010 року №14-рп/2010).»

Отже, тільки законом регулюється питання обмеження виплати пенсії.

Верховна Рада України не могла делегувати такі повноваження Уряду України, а останній не повинен був їх реалізовувати.

Законодавчий орган вчергове проігнорував приписи Конституції України і висновок Конституційного Суду України.

Для Уряду України і Верховної Ради України нескладно було встановити коефіцієнти обмеження виплати у тексті статті 46 Закону 2, але цього не зробили.

Верховна Рада України вирішила перенести відповідальність за непопулярне рішення на Уряд України зі згоди останнього, що доводить ухилення від виконання конституційних повноважень.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що приписи статті 46 Закону 2 і Постанови суперечать сукупності приписів статей 19, 46 і 92 Конституції України.

Відповідно до приписів частини 4 статті 7 КАС України якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

Отже, суд не застосовує до спірних правовідносин приписи статті 46 Закону 2 і Постанови.

Приписами статті 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» (далі Закон 3) встановлено, що у 2026 році у період дії воєнного стану в Україні пенсії, призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року № 379/95-ВР "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України" (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постанова 2 прийнята на виконання приписів статті 30 Закону 3.

На підставі вищевикладеного правового висновку суд зробив висновок, що приписи статті 30 Закону 3 і Постанови 2 теж суперечать сукупності приписів статей 19, 46 і 92 Конституції України.

Отже, суд не застосовує до спірних правовідносин приписи статті 30 Закону 3 і Постанови 2.

Таким чином відповідач протиправно з 01 грудня 2025 року обмежив виплату нарахованої пенсії граничним розміром.

Що стосується вимоги про перерахунок пенсії з урахуванням розміру у 88% грошового забезпечення, то суд зазначає наступне.

Вирішуючи спір, у суду виник обов`язок дати відповідь на таке запитання: який відсоток грошового забезпечення складає пенсія станом на 01 грудня 2025 року?

За грудень 2025 року нарахували пенсію у розмірі 70% грошового забезпечення, керуючись приписами частини 2 статі 13 Закону.

Цією нормою права встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, 100 процентів, до категорії 2, 95 процентів.

Таке максимальне обмеження розміру пенсії встановлено Законом України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні (далі Закон 5), яким внесли зміни до Закону.

Закон 5 набрав чинності 01 квітня 2014 року.

Тому виникає питання: чому не застосовано таку величину обмеження пенсії з 01 травня 2014 року?

Відзив на позов не містить відповіді на таке запитання.

То ж доводить непослідовність дій Управління.

Правовідносини військовослужбовця і держави завершуються під час звільнення зі служби.

Військовослужбовцю призначається пенсія відповідно до законодавства, яке діяло на час звільнення.

Ним визначається відсоткове співвідношення пенсії до грошового забезпечення за останньою посадою, яке складається з певних складових, та умови перерахунку, якщо таке право встановлено законом.

Наступні зміни законодавства стосовно проходження військової служби не можуть стосуватись військовослужбовця, якого звільнено, оскільки припинили діяти правовідносини.

Таке правило стосується і законодавства щодо виплати пенсії військовослужбовцю, крім випадків, коли відбувається покращення прав останніх.

Зменшивши відсоткове співвідношення пенсії до грошового забезпечення, Управління надало Закону зворотну дію (поширивши дію на припинені правовідносини), що призвело до погіршення прав позивача.

Такі дії суперечать приписам статті 58 Конституції України.

Нею встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Збільшення пенсії пов`язане виключно зі зміною грошового забезпечення військовослужбовців, що встановлено приписами частини 4 статті 63 Закону.

Цією нормою права передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, Закон не дозволяє під час перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною грошового забезпечення військовослужбовців зменшувати відсоткове співвідношення пенсії до грошового забезпечення, яке встановлено на час звільнення, до тієї межі, щоб новий розмір пенсії (грошовий вираз) був більшим, ніж попередній.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що вчинено протиправні дії стосовно зменшення відсоткового співвідношення пенсії до грошового забезпечення (порушення припису пункту 1 частини 2 статті 2 КАС України).

Такий правовий висновок поділяє і Верховний Суд (справа №686/12623/17).

Більше того дії Управління доводять ігнорування правового висновку рішень Кіровоградського окружного адміністративного суду у справах №340/1504/19 від 20 листопада 2019 року і №340/2560/24 від 27 червня 2024 року, якими встановлено, що відсоткове співвідношення пенсії до грошового забезпечення становить 88% (а.с.36-44).

З дня прийняття рішень не зазнали змін положення Закону, який застосовував суд.

Порушене право підлягає захисту шляхом зобов`язання перерахувати пенсію і виплатити додаткові кошти.

Підсумовуючи, суд зробив висновок про задоволення позову.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 371 КАС України встановлено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць.

Судові витрати складаються зі сплати судового збору у сумі 1331,20 грн (а.с.15).

Суд розподіляє їх відповідно до приписів статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 263, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовільнити позов.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо обмеження виплати нарахованої суми пенсії ОСОБА_1 граничним розміром з 01 грудня 2025 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області виплачувати нараховану суму пенсії ОСОБА_1 без обмеження граничним розміром з 01 грудня 2025 року і доплатити додаткові кошти з урахуванням виплачених коштів.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 88% до 70% грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 , починаючи з 01 грудня 2025 року, враховуючи розмір у 88% грошового забезпечення, і виплатити додаткові кошти.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині сплати заборгованості за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1331,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І. БРЕГЕЙ