Справа № 320/29374/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Кушнова А.О., Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року Справа № 320/29374/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційні скарги Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року у справі

за позовом Гаражно-автомобільного кооперативу «Райдужний-1»

до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Гаражно-автомобільний кооператив «Райдужний-1» (далі Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі Відповідач 1, Департамент), Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі Відповідач 2) в якому просив:

- визнати незаконними та скасувати припис від 26.12.2023 №2336689;

- визнати незаконними та скасувати протокол від 17.01.2024 №5 засідання робочої групи щодо розгляду питань демонтажу елементів благоустрою на території міста Києва в частині демонтажу металевої конструкції за адресою: м. Київ, пр-т Шухевича, 18;

- визнати незаконними та скасувати доручення Департаменту від 18.01.2024 №064431 в частині демонтажу металевої конструкції за адресою: м. Київ, пр-т Шухевича, 18.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасовано припис Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26.12.2023 № 2336689.

- визнано протиправним та скасовано доручення Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18.01.2024 № 064-431 в частині демонтажу металевої конструкції за адресою: м. Київ, пр-т Шухевича, 18.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Також судом стягнуто на користь Позивача судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний припис не був належним чином вручений Позивачу, а відтак останній був позбавлений можливості виконати його вимоги. Крім того, суд зазначив, що з аналізу змісту припису від 26.12.2023 № 2336689 не зрозуміло які саме документи вимагались від Позивача. А відтак, суд прийшов до висновку, що оскаржувані припис КП «Київблагоустрій» від 26.12.2023 № 2336689 та доручення Департаменту від 18.01.2024 № 064431 в частині демонтажу металевої конструкції за адресою: м. Київ, пр-т Шухевича, 18, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, суд виходив з того, що спірний протокол не є рішенням суб`єкта владних повноважень, він не приймався з метою реалізації положень нормативного акта, не містить обов`язкових правил поведінки та безпосередньо не породжує правових наслідків для позивача, не обов`язковий для виконання без прийняття відповідного рішення (доручення).

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги Апелянти зазначають, що відповідальні особи підприємств, установ та організацій всіх форм власності, юридичні та фізичні особи, що використовують будинки, споруди і приміщення в них на законних підставах, зобов`язані розміщувати елементи благоустрою тільки на підставі проектно-дозвільної документації. Втім, Позивачем не надано до суду доказів отримання ним паспорту прив`язки на виявлений елемент благоустрою, сплати пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд. Наполягає на відсутності у Позивача проектно-кошторисної документації на металеву конструкцію.

Крім того, Відповідач 1 відзначає, що припис був наклеєний на елемент благоустрою та була зроблена фотофіксація, що є належним врученням припису. Втім, Позивач не надав проектно-дозвільної документації у строк, встановлений приписом, що мало наслідком прийняття рішення у формі доручення про демонтаж. Разом з тим, зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази реєстрації спірного майна (металевої конструкції та гаражу), що виключає порушення прав Позивача.

Також Департамент посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені зокрема у постановах від 10.01.2024 у справі № 640/16024/21, від 07.05.225 у справі № 910/15931/19, від 14.02.2023 у справі № 640/18885/18.

Разом з тим, Відповідач 2 акцентує увагу на тому, що основною вимогою припису є надання дозвільної документації на встановлення елементу благоустрою, а пропозиція демонтажу є лише похідною вимогою.

Окрім того, Відповідач 1 зазначає, що Позивачем не були надані докази, які підтверджували б судові витрати, а тому такі витрати стягненню не підлягають.

З цих та інших підстав Апелянти вважають, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2025 було відкрито апеляційне провадження, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Представником Позивачем подано відзив на апеляційні скарги в якому він просить такі скарги залишити без задоволення, а рішення суду без змін, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду та безпідставності доводів Апелянта. При цьому, доводи представника Позивача, викладені у відзиві, зводяться до висновків суду першої інстанції у цій справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню в частині.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 26.12.2023 провідним інспектором КП «Київблагоустрій» Войтовим М.В. складено припис № 2336689, згідно з яким у Дніпровському районі по пр-ту Шухевича, 18, встановлено порушення п. 20.1.1 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051 (далі Правила № 1051/1051), у зв`язку з чим зобов`язано власника МАФ - металевої конструкції усунути порушення шляхом надання дозвільної документації на розміщення такої МАФ - металевої конструкції. У разі відсутності документації демонтувати металеву конструкцію власними силами протягом 3-х діб і відновити благоустрій. У разі невиконання вимог припису будуть вжиті заходи згідно з чинним законодавством.

Згідно з протоколом від 17.01.2024 № 5 постійно діючої робочої групи щодо розгляду питань демонтажу самовільно розміщених (встановлених) малих архітектурних форм, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об?єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі та елементів благоустрою на території міста Києва, а також демонтажу (переміщення) засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі Департаменту вирішено зобов`язати Департамент та районні в місті Києві державні адміністрації забезпечити, зокрема, невідкладне вжиття в установленому порядку заходів щодо демонтажу самовільно встановлених (розміщених) тимчасових споруд з подальшим відшкодуванням усіх витрат на проведення демонтажу, перевезення, розвантаження, зберігання тимчасової споруди власником (особою, яка здійснила встановлення) тимчасової споруди.

При цьому до переліку розміщених (встановлених) з порушенням Правил № 1051/1051 малих архітектурних форм, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об?єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, майданчиків біля стаціонарних закладів ресторанного господарства та елементів благоустрою на території міста Києва, а також демонтажу (переміщення) засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі (додаток 1 до протоколу від 17.01.2024 № 5) включено, зокрема, МАФ - металеву конструкцію у Дніпровському районі по пр-ту Шухевича, 18.

Крім того 18.01.2024 Департаментом складено доручення КП «Київблагоустрій» № 064-431 щодо вжиття заходів шляхом демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд, малих архітектурних форм, елементів благоустрою, зокрема, МАФ - металевої конструкції у Дніпровському районі по пр-ту Шухевича, 18.

Також судом першої інстанції встановлено, що Позивачу надано в постійне користування 0,7680 гектарів землі в м. Києві, Дніпровський р-н, пр-т Генерала Ватутіна (Шухевича), для будівництва багатоповерхового гаража, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.02.2013 № НВ-013.

При цьому, як стверджує Позивач, а Відповідач не заперечує, спірна металева конструкція у відповідності до проектної документації планувалася як будівля складу та станція технічного обслуговування автомобілів по пр-ту Шухевича (Генерала Ватутіна), 18, на території ГАК «Райдужний-1».

Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначені Законом України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 № 2807-IV (далі - Закон № 2807-IV), який спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

За змістом ч. 1 ст. 1 Закону № 2807-IV благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. Утой же час, заходи з благоустрою населених пунктів - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання.

Згідно зі ст.5 Закону № 2807-IV управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Рішенням Київської міської ради від 02.03.2023 № 6010/6051 затверджено Положення про Департамент територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі Положення № № 6010/6051).

Відповідно до п.п. 1, 2 Положення № 6010/6051Департамент є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підзвітний та підконтрольний Київській міській раді, підпорядковується Київському міському голові, виконує функції органу місцевого самоврядування та, у визначених законодавством України випадках, виконує функції державної виконавчої влади.

Пунктом 4 Положення № 6010/6051 передбачено, що до основних завдань Департаменту віднесено, поміж іншого, здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням території міста Києва, за дотриманням Правил благоустрою території міста Києва; здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері благоустрою на території міста Києва; здійснення, в межах повноважень, самоврядного контролю за дотриманням законодавства у сферах благоустрою та житлово-комунальних послуг, зокрема стандартів, нормативів, норм і правил структурними підрозділами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), районними в місті Києві державними адміністраціями, комунальними підприємствами, установами та організаціями територіальної громади міста Києва та іншими суб?єктами.

За приписами пп. 5.35, 5.37, 5.41, 5.45 п.5 Положення № 6010/6051 Департамент відповідно до покладених на нього завдань виконує такі функції:

- здійснює у встановленому порядку заходи щодо очищення об`єктів елементів (частин) об`єктів благоустрою від побутових відходів, будівельних матеріалів, конструкцій, споруд, безхазяйного майна, самовільно розміщених (встановлених) тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, рекламних засобів, гаражів, збірних конструкцій, зокрема і встановлених без улаштування заглибленого фундаменту, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі тощо;

- виносить приписи з вимогою усунення порушень Закону України «Про благоустрій населених пунктів» і Правил благоустрою міста Києва;

- приймає рішення про демонтаж самовільно розміщених (встановлених) тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, зокрема і для провадження підприємницької діяльності, об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, демонтаж (переміщення) самовільно розміщених (встановлених) засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, елементів (частин) об`єктів благоустрою;

- здійснює функції інспекції з благоустрою населеного пункту.

Частиною 1 ст.34 Закону № 2807-IV передбачено, що правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

Рішенням Київської міської ради від 25.12.2008№ 1051/1051 затверджено Правила благоустрою міста Києва.

Підпунктом 13.3.1 п.13.3 розділу ХІІІ Правил № 1051/1051 передбачено, що у разі виявлення самовільно розміщених (встановлених) малих архітектурних форм, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, в т. ч. тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, паспорти прив`язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, самовільно розміщених (встановлених) засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі (автомагазини, автокафе, автокав`ярні, авторозвозки, автоцистерни, лавки-автопричепи, візки, спеціальне технологічне обладнання (низькотемпературні лотки-прилавки) тощо), об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі (на розміщення яких відсутні оформлені в установленому порядку документи) уповноважені особи Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), структурних підрозділів з питань контролю за благоустроєм районних в місті Києві державних адміністрацій, комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київблагоустрій» вносять припис його власнику (користувачу або особі, яка здійснила розміщення (встановлення)) з вимогою усунення порушень шляхом проведення демонтажу малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, демонтажу (переміщення) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі із зазначенням строку демонтажу (переміщення) відповідно до абзаців другого і третього цього підпункту.

Підпунктом 13.2.3. п. 13.2 розділу ХІІІ Правил № 1051/1051 визначено, що самовільно встановлені (розміщені) малі архітектурні форми та тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, паспорти прив`язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, підлягають демонтажу власником об`єкта (особою, яка здійснила встановлення (розміщення) об`єкта) за власні кошти у строки, визначені в приписі Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). У разі якщо власник малої архітектурної форми або тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (особа, яка здійснила встановлення (розміщення) об`єкта) не провів демонтажу відповідно до абзацу першого цього пункту, демонтаж об`єкта здійснюється в порядку, встановленому пунктом 13.3 цих Правил.

Статтею 13 Закону № 2807-IV передбачено, що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Відповідно до ч.2 ст.21 Закону № 2807-IV мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою. До малих архітектурних форм належать: альтанки, павільйони, навіси; паркові арки (аркади) і колони (колонади); вуличні вази, вазони і амфори; декоративна та ігрова скульптура; вуличні меблі (лавки, лави, столи); сходи, балюстради; паркові містки; огорожі, ворота, ґрати; інформаційні стенди, дошки, вивіски; інші елементи благоустрою, визначені законодавством. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, норм і правил.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону № 2807-IV організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Порядок складання припису передбачений пп.20.2.1 п.20.2 Правил № 1051/1051, який встановлює наступне.

Якщо під час перевірки виявлені причини та умови, які можуть спричинити порушення благоустрою, посадова особа контролюючого органу зобов`язана скласти та видати офіційний документ - припис, який є обов`язковим для виконання в термін до трьох діб особами, які є відповідальними за утримання об`єктів благоустрою.

У приписі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала припис, відомості про особу, на яку складений припис, та надаються пропозиції щодо усунення причин та умов, які спричиняють порушення благоустрою території.

Припис підписується особою, яка його склала, і особою, на яку він складений.

У разі відмови особи отримати припис в графі «Припис одержав» робиться про це запис.

У разі виявлення тимчасової споруди (малої архітектурної форми), встановлений (або невстановлений) власник (користувач) якої створив причини та умови, які можуть спричинити порушення благоустрою, посадова особа контролюючого органу зобов`язана скласти та видати офіційний документ - припис з дотриманням вимог цього Положення. У такому випадку одна копія припису наклеюється на тимчасову споруду (малу архітектурну форму) поряд з Ордером на розміщення тимчасової споруди (у разі його наявності) або на фронтальній частині такої тимчасової споруди (малої архітектурної форми), а ще одна копія вручається особисто присутньому власнику (користувачу), надсилається власникові тимчасової споруди (малої архітектурної форми) поштою (цінним листом з описом вкладення) за адресою, зазначеною в Ордері на розміщення тимчасової споруди (у разі його наявності). Посадова особа, яка винесла припис, здійснює фотофіксацію наклеєного припису поряд з Ордером на розміщення тимчасової споруди (малої архітектурної форми) у випадку його наявності або на фронтальній частині тимчасової споруди (малої архітектурної форми). При цьому щонайменше на одній з фотографій має бути чітко та розбірливо видно інформацію про номер та дату складення припису.

Матеріали фотофіксації долучаються до припису, про що в приписі робиться відповідний запис, а власник (користувач) тимчасової споруди (малої архітектурної форми) вважається повідомленим про винесення припису належним чином.

Тимчасова споруда (мала архітектурна форма), власник (користувач) якої не встановлений, вважається знахідкою. Посадова особа контролюючого органу, яка знайшла таку тимчасову споруду (малу архітектурну форму), повідомляє про знахідку міліцію протягом трьох днів з моменту виявлення такої споруди.

Якщо протягом шести місяців з моменту повідомлення міліції про тимчасову споруду (малу архітектурну форму), власник (користувач) якої не встановлений, не буде встановлено власника (користувача) або власник (користувач) не заявить про свої права в міліцію або до контролюючого органу, посадова особа якого знайшла тимчасову споруду (малу архітектурну форму), виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) набуває право власності на таку споруду.

Якщо протягом шести місяців з моменту повідомлення міліції про тимчасову споруду (малу архітектурну форму), власник (користувач) якої вважається не встановленим, буде встановлено власника (користувача) або власник (користувач) заявить про свої права в міліцію або до контролюючого органу, посадова особа якого знайшла тимчасову споруду (малу архітектурну форму), така тимчасова споруда повертається власнику (користувачу).

Власник (користувач) знайденої тимчасової споруди (малої архітектурної форми) відшкодовує необхідні витрати, пов`язані із знахідкою (зберігання, транспортування, розшук власника тощо), та сплачує на користь виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) винагороду за знахідку в розмірі двадцяти відсотків вартості тимчасової споруди (малої архітектурної форми).

Висновки суду апеляційної інстанції.

Переглядаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції з урахуванням доводів учасників справи, колегія суддів зазначає, що самочинно зведені тимчасові споруди підлягають демонтажу у тому випадку, якщо власник такої споруди самостійно не демонтував споруду у встановлений у приписі строк або якщо власник невідомий. Водночас, самочинно зведеною тимчасова споруда вважається у тому разі, якщо відсутні дозвільні документи, визначені законом.

Згідно із висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 826/17074/18, винесення припису є результатом проведеної перевірки, в якому власнику пропонується надати в певний строк проектно-дозвільну документацію на розміщення тимчасової споруди або усунути порушення шляхом демонтажу тимчасової споруди власними силами, в разі відсутності відповідних дозвільних документів. При цьому, підставами для винесення припису про здійснення демонтажу тимчасової споруди є її самовільне розміщення, тобто розміщення за відсутності проектно-дозвільної документації, а саме: її відсутності, анулювання дії або закінчення строку дії паспорту прив`язки. Відповідний припис має бути вручений власнику тимчасової споруди у встановленому порядку".

Аналогійний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28 травня 2019 року у справі № 826/9030/17, від 10 липня 2019 року у справі № 826/6063/18, від 26 травня 2020 року у справі № 826/13792/16 та від 05 жовтня 2020 року у справі №755/12736/17.

Водночас, обставини ознайомлення/неознайомлення з приписом, дотримання форми та змісту припису мають значення при вирішенні питання щодо можливості застосування до позивача правових наслідків невиконання припису.

Відповідно до пункту 20.2.1 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 р. №1051/1051, якщо під час перевірки виявлені причини та умови, які можуть спричинити порушення благоустрою, посадова особа контролюючого органу зобов`язана скласти та видати офіційний документ - припис, який є обов`язковим для виконання в термін до трьох діб особами, які є відповідальними за утримання об`єктів благоустрою. У приписі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала припис, відомості про особу, на яку складений припис, та надаються пропозиції щодо усунення причин та умов, які спричиняють порушення благоустрою території.

Оскільки в ході здійснення контролю за станом благоустрою населеного пункту за адресою: просп. Шухевича, 18 власник МАФ був відсутній, що не є спірним, Відповідачем 2 складено припис щодо надання дозвільної документації на розміщення металевої конструкції.

Так, згідно припису № 2336689 від 26.12.2023, Позивачу було запропоновано усунути порушення шляхом надання дозвільної документації на розміщення МАФ металевої конструкції. У разі відсутності документації, демонтувати металеву конструкцію власними силами протягом 3-х діб і відновити благоустрій. У разі невиконання вимог припису, будуть вжиті заходи згідно з чинним законодавством. Також припис містить реквізити, передбачені абзацом другим підпункту 20.2.1 пункту 20.2 Правил благоустрою та складений за формою, що міститься у додатку 3 до Правил благоустрою.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Відповідачами не надано належних, допустимих і достовірних, у розумінні ст. 73-75 КАС України, доказів вручення Позивачу спірного припису, оскільки наявні у справі матеріали фотофіксації не містять відомостей щодо дати та часу розміщення такого припису на приміщенні Позивача.

Твердження Апелянта про те, що приклеювання копії припису на тимчасову споруду є належним способом його вручення, не спростовує правильність висновків суду першої інстанції з урахуванням викладеної вище оцінки наданих доказів на предмет їх достовірності та допустимості.

Посилання Відповідача 1 на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10.01.2024 у справі № 640/16024/21 колегія суддів вважає помилковим, оскільки касаційний суд у зазначені постанові на формував правового висновку щодо необхідності врахування матеріалів фотофіксації, які не містять відомостей щодо дати та часу розміщення такого припису на приміщенні Позивача.

Апеляційний суд зазначає, що вручення припису є обов`язковою передумовою застосування правових наслідків його невиконання. Відтак, попри наявність правових підстав для винесення припису, Відповідач 2 не дотримався встановленої порядком процедури його вручення. Враховуючи доктрину заборони використання «плодів отруйного дерева», з метою недопущення правової невизначеності, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування припису.

Оскільки суб`єкт владних повноважень не виконав обов`язку доказування, передбаченого ст.77 КАС Украйни, і у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вручення Позивачу припису та умисне його невиконання, колегія суддів приходить до висновку про передчасність прийняття Департаментом рішення про демонтаж споруди.

Підсумовуючи вищезазначене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності та наявності правових підстав для скасування доручення Департаменту від 18.01.2024 № 064431 в частині демонтажу металевої конструкції за адресою: м. Київ, пр-т Шухевича, 18.

Аналізуючи доводи Апелянтів щодо вимог Позивача в частині визнання протиправним і скасування протоколу від 17.01.2024 № 5 засідання робочої групи щодо розгляду питань демонтажу елементів благоустрою на території міста Києва в частині демонтажу металевої конструкції за адресою: м. Київ, пр-т Шухевича, 18, колегія суддів зазначає, що вони відповідають висновкам суду, а отже правові підстави для скасування або зміни рішення суду в цій частині відсутні.

Переглядаючи оскаржуване рішення суду в частині розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частинами першою, другою, третьою, четвертою, п`ятою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У пунктах 4, 6, 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.05.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на правничу допомогу є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування понесених документально підтверджених ним витрат на правничу допомогу.

При цьому, законодавцем передбачено можливість вирішення питання щодо відшкодування позивачу понесених ним витрат на правничу допомогу шляхом ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення в частині розподілу судових витрат.

Разом з тим, апеляційний суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», у справі «East/West Alliance Limited» проти України» та «Ботацці проти Італії» (заява № 34884/97, п. 30), в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Так, Відповідач 1 в апеляційній скарзі стверджує, що заявлена до стягнення правнича допомога у розмірі 40000,00 грн не є співмірною та не підтверджена належними доказами у справі.

Надаючи оцінку таким доводам Департаменту, колегія суддів акцентує увагу на тому, що суд першої інстанції, оцінивши заявлені представником Позивача витрати на професійну правничу допомогу, а також враховуючи заперечення Відповідача 1 щодо розміру витрат на оплату послуг адвоката, прийшов до висновку, що зазначені представником Позивача витрати на професійну правничу допомогу є завищеними, а надані документи не містять детального опису наданих представником правових послуг, акту надання послуг, а тому врахувавши критерій реальності таких витрат, суд вважав за належне відшкодувати позивачу 10000 (десять тисяч) гривень, що підлягають стягненню з Відповідачів порівну, що буде співмірним зі складністю цієї справи і наданим обсягом послуг та виконаних робіт.

Отже, обставини, на які постилається Відповідач 1 у апеляційній скарзі в частині розподілу витрат є аналогічними тим, що були викладені ним у відзиві на позовну заяву та які були враховані судом під час вирішення спірного питання.

При цьому, аналізуючи доводи Відповідача, колегія суддів відзначає, що розмір витрат погоджений між сторонами у фіксованому розмірі, який не залежить від витраченого адвокатом часу. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Фіксований розмір гонорару не залежить від обсягу виконаних адвокатом робіт, а тому не потребує подання позивачем додаткових доказів витраченого адвокатом часу на надання послуг.

Відтак, стягнутий судом першої інстанції розмір витрат на правничу допомогу, зокрема з Відповідача 1 у розмірі 5000,00 грн, є розумним та обґрунтованим.

Згідно зі ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційні скарги Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підлягають залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року без змін.

Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 03 лютого 2026 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев