Справа № 760/29256/23
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/659/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Усатової І.А., за участю секретаря Омельяненко С.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Шевчука Олександра Миколайовича про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Шевчука О.М. щодо зупинки 07.11.2023 транспортного засобу марки Renault Sandero, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 з подальшим направленням ОСОБА_1 на медичне освідування на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.11.2023 приблизно о 20:00 ОСОБА_1 рухався по проспекту Володимира Івасюка в сторону кільця з вулицею Героїв полку «Азов» на транспортному засобі марки Renault Sandero, державний номерний знак НОМЕР_1 . Його було зупинено старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в місті Києва Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Шевчуком О.М.

Зазначено, що відповідач не повідомив ОСОБА_1 конкретну причину зупинки з детальним описом підстави зупинки. Разом з тим, відповідно до полісу №211963546 обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.11.2022, транспортний засіб марки Renault Sandero, державний номерний знак НОМЕР_2 , було застраховано на строк з 11.10.2022 по 10.11.2023 включно. Отже, на момент зупинки, позивач зазначив, що поліс був діючий та фактично передбачених ЗУ «Про Національну поліцію» підстав для зупинки транспортного засобу у відповідача не було.

Також зазначено, що відповідач на відеозаписі повідомив, що жодних правил дорожнього руху ОСОБА_1 не порушував та його зупинили для перевірки полісу страхування. Після пред?явлення ОСОБА_1 полісу страхування відповідачу, останній повідомив, що все гаразд та ОСОБА_1 може їхати. Але в подальшому, знову спецсигналом відповідач зупинив ОСОБА_1 . Вийшовши зі службового автомобіля відповідач повідомив ОСОБА_1 , що так як в 2012 році його було внесено до бази «Армор» ОСОБА_1 повинен пройти медичне освідування на стан наркотичного сп?яніння в медичному закладі. При цьому, відповідач не зазначив та не виявив жодної з ознак, що перелічені в п. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров?я України 09.11.2015 №1452/735.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач стверджує, що у відповідача не було жодних законних підстав для зупинки його транспортного засобу та не було жодних законних підстав для направлення його на медичне освідування, а від так у нього не було жодного обов?язку проходити медичне освідування на стан наркотичного сп?яніння в медичному закладі є підстави для задоволення позовної заяви в повному обсязі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.12.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав, отримавши ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначає, що у старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Шевчука О.М. не було жодних законних підстав для зупинки його транспортного засобу марки Renault Sandero, державний номерний знак НОМЕР_1 та не було жодних законних підстав для направлення його на медичне освідування, а відтак у нього не було жодного обов?язку проходити медичне освідування на стан наркотичного сп?яніння в медичному закладі.

З матеріалів справи вбачається, 07.11.2023 старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Шевчуком О.М. було зупинено транспортний засіб марки Renault Sandero, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенантом поліції Шевчуком О. М. 07.11.2023 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 523096 відносно ОСОБА_1 .

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 20.02.2024 провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрито у зв?язку з відсутністю в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктами 2, 3 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 1 розділу III Положення про управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції від 07.11.2015 №1/2, УПП у м. Києві ДПП відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, у випадках передбачених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлений причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративне розслідування являє собою адміністративно-процесуальну процедуру, що складається із сукупності адміністративно - процесуальних дій, спрямованих на збирання доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративне розслідування проводиться з метою виявлення додаткових обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тобто обставин, які не встановлюються в протоколі і не встановлюються у повному обсязі при попередній перевірці.

У силу вимог частини 1 статті 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно приписів статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою. яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також, працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки. відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою і сьомою статті 121, частинами третьою і четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, 188-28 КУпАП.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ст.130 КУпАП здійснюють судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів (ст. 221 КУпАП).

Як видно із матеріалів справи, позивач оскаржує дії відповідача зі складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього.

Зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку, що оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху здійснюється ними на виконання покладених на них функцій та завдань.

У контексті вказаного слід додатково звернути увагу, що частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку спрямоване це рішення (дія).

У статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 5 КАС України).

Суд вважає, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

У контексті спірних правовідносин слід наголосити, що складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Разом із тим, розгляд питання правомірності направлення на медичне освідування в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

Подібні за змістом висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 07 лютого 2019 року у справі № 640/6550/15-а.

Натомість вище встановлено, що постановою Оболонського районного суду м. Києва від 20.02.2024 провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрито у зв?язку з відсутністю в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення та з указаної постанови вбачається, що: «Натомість, як слідує із відеозапису, поліцейський не перевіряв і не оголошував жодних ознак наркотичного сп`яніння відповідно до законодавства, а лише вказував, що водій зобов`язаний пройти огляд саме через наявність його даних у комп`ютерній базі.

Тому, суд констатує порушення поліцейським вимог пунктів 2-4 Інструкції, та відсутність передбачених законом підстав для вимоги про проходження водієм огляду на стан сп`яніння.

Крім того, суд також зазначає, що на відеозаписі зафіксоване схиляння поліцейським водія до відмови від проходження огляду, створення у нього уявлення про начебто переваги такого рішення.

Суд вважає, що вимога працівника поліції щодо проходження огляду не повинна супроводжуватись консультуванням відповідної особи, із роз`ясненням «переваг» відмови або «права» відмовитись від проходження огляду, з метою схилити таку особу до подальшої відмови від проходження огляду. В такому випадку, сама вимога поліцейського нівелюється, не переслідує правомірної мети, і тому не може вважатись законною.

У свою чергу, відсутність законної вимоги поліцейського виключає склад правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Отже, оскільки поліцейським був порушений порядок проведення огляду, передбачений статтею 266 КУпАП, а саме були відсутні законні підстави для такого огляду, а також враховуючи схиляння водія до відмови від огляду».

Як вбачається, питання щодо правомірності направлення ОСОБА_1 на медичне освідування було предметом розгляду адміністративного матеріалу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 126, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250-252, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Усатова І.А.