Справа № 420/42971/25
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 лютого 2026 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Харченко Ю.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову ВП №75928092 від 19.11.2025р. про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду Харченко Ю. В. від 02.01.2026 року адміністративний позов ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання даного судового рішення, шляхом сплати судового збору (та надання доказів на підтвердження сплати).

13.01.2026 року від представника позивача до суду надійшла заява про неможливість подати доказ у встановлені строки.

13.01.2026 року від представника позивача до суду надійшло клопотання, в якому представник ІНФОРМАЦІЯ_1 просить суд:

1. Звільнити або відстрочити та/або розстрочити сплату судового збору та/або зменшити розмір ІНФОРМАЦІЯ_2 сплату судового збору.

2. У разі відмови у звільненні від сплати судового збору - відстрочити та/або розстрочити сплату судового збору, або зменшити його розмір.

3. У разі відмови у відстроченні сплати судового збору - розстрочити сплату судового збору.

4. У разі відмови у розстроченні судового збору - зменшити розмір судового збору та надати термін для його сплати.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду Харченко Ю. В. від 19.01.2026 року у задоволенні клопотання представника ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення або відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору та/або зменшення розміру ІНФОРМАЦІЯ_2 сплати судового збору відмовлено.

При цьому, задоволено клопотання представника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви.

28.01.2026 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява, в якій позивачем зазначено, що виконати Ухвалу суду в частині сплати судового збору наразі об`єктивно неможливо, у зв`язку з повною відсутністю бюджетного фінансування за відповідним кодом економічної класифікації видатків (КЕКВ 2800 Інші поточні видатки), з якого здійснюється оплата судових зборів. Департаментом соціального забезпечення Міністерства оборони України офіційно повідомлено про вичерпання асигнувань на 2025 рік, щодо 2026 року асигнування не надходили, пошук додаткового фінансового ресурсу для забезпечення виконання судових рішень і сплати судового збору. Позивачем вжито можливих заходів для виконання ухвали суду, однак у зв`язку з відсутністю коштів у кошторисі, їх виконати не виявилося можливим. Таким чином, у зв`язку з відсутністю реальної можливості перерахувати кошти, ІНФОРМАЦІЯ_1 не має змоги надати до суду доказ сплати судового збору.

28.01.2026 року до суду від представника позивача до суду надійшло клопотання, в якому представник ІНФОРМАЦІЯ_1 просить суд:

1. Звільнити або відстрочити та/або розстрочити сплату судового збору та/або зменшити розмір ІНФОРМАЦІЯ_2 сплату судового збору.

2. У разі відмови у звільненні від сплати судового збору - відстрочити та/або розстрочити сплату судового збору, або зменшити його розмір.

3. У разі відмови у відстроченні сплати судового збору - розстрочити сплату судового збору.

4. У разі відмови у розстроченні судового збору - зменшити розмір судового збору та надати термін для його сплати.

Так, розглянувши заявлені позивачем ІНФОРМАЦІЯ_3 , клопотання, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ч.2 ст.132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною другою статті 44 КАС України покладено на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України Про судовий збір, згідно з ч.1 ст.8 якого суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 1 статті 133 КАС України визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 8 Закону №3674-VI встановлено умови за яких суд своєю ухвалою може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від сплати такого на певний строк.

Отже, чинним процесуальним законодавством, та Законом України «Про судовий збір» встановлено вичерпний перелік умов, суб`єктів та коло правовідносин, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема відстрочити сплату судового збору.

При цьому, з наведених положень слідує, що їх застосування підлягає виключно до осіб, рівень статків яких обмежений, з метою усунення для таких осіб перешкод фінансового характеру для доступу до правосуддя. Інших, ніж незадовільний майновий стан особи, підстав законодавством не визначено.

Таким чином, фактично єдиною підставою для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору є незадовільний майновий стан скаржника.

Натомість, обмежене фінансування бюджетної установи, суб`єкта владних повноважень, не може бути підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Отже, незабезпечення державою достатнього фінансування органу державної влади, що діє в її інтересах, не може бути визнано достатньою підставою для відстрочення від сплати судового збору.

Зважаючи на те, що вищезазначені умови за наявності яких скаржнику можливо було б відстрочити сплату судового збору, відсутні, і враховуючи те, що звільнення, відстрочення та розстрочення суб`єкту владних повноважень сплати судового збору може розцінюватися, як надання державним органам певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу - юридичними та фізичними особами, які зобов`язані сплачувати відповідний збір, підстави для задоволення клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору за подання даного позову - відсутні.

Суд також зауважує, що позивач, маючи однаковий обсяг процесуальних прав і обов`язків поряд з іншими учасниками справи, діє як суб`єкт владних повноважень та є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому обмежене її фінансування, зокрема, в частині видатків, передбачених на сплату судового збору, не є підставою для відстрочення, розстрочення, зменшення розміру або звільнення від сплати судових витрат останнього, оскільки кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі установи своєчасно і у повному обсязі.

Обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у них коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення, розстрочення чи відстрочення від такої сплати.

При цьому, суд також акцентує, що сплата судового збору не може вважатись перешкодою в доступі до правосуддя, оскільки право на звернення до суду кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Таким чином, суд наголошує, що обмежене фінансування бюджетної установи не може слугувати підставою для її звільнення від сплати судового збору.

Аналогічна правова позиція висловлена також Пленумом Вищого адміністративного суду України у Постанові від 23 січня 2015року №2 Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI Про судовий збір, та співпадає з висновками Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18 жовтня 2005року (заява №70297/01).

Крім того, невмотивоване звільнення від сплати судового збору суб`єктів владних повноважень утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших суб`єктів звернення до судового захисту в тому числі фізичних та юридичних осіб, оскільки статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органи державної влади, у зв`язку з чим самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України, не можуть вважатися підставою для звільнення від сплати судового збору.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що наведені позивачем ІНФОРМАЦІЯ_3 обставини щодо наявності підстав для звільнення його від сплати судового збору, у розумінні положень статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, та статті 8 Закону України "Про судовий збір", не є ґрунтовними, та поважними.

Таким чином, зважаючи на вище окреслене, судом встановлено, що позивачем ІНФОРМАЦІЯ_3 у встановлений судом строк, у тому числі, додатковий процесуальний строк, недоліки позовної заяви не усунуто.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що позивачем ІНФОРМАЦІЯ_3 у встановлений судом строк недоліки позовної заяви не усунуто, суд дійшов висновку щодо наявності законодавчо передбачених для повернення даної позовної заяви позивачеві, відповідно до приписів п.1 ч.4 ст.169 КАС України.

При цьому, суд зазначає, що повернення позовної заяви у жодному разі не є перешкоджанням у доступі до правосуддя, у контексті статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки відповідно до приписів ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом

Керуючись п.1 ч.4 ст.169, ст.ст.243, 248, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання представника ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення або відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору та/або зменшення його розміру, а також клопотання про щодо продовження процесуального строку, - відмовити.

2. Позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання протиправною та скасування постанови, - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали разом з позовною заявою та всіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст.256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду у строки визначені статтею 295 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.