Справа № 200/654/26
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

02 лютого 2026 року Справа №200/654/26

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Аканов О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Україна, 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обмеження з 20.03.2024 року по 28.02.2025 року максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність) розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 , призначеної відповідно до статті 37 у розмірі визначеному відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307); визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо застосування з 01.03.2025 року до пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 , призначеної відповідно до статті 37 у розмірі визначеному відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307), коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених ст. 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 та постановою Кабінету Міністрів України №1778 від 30.12.2025 року; визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо проведення у 2023-2025 роках індексації пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 , призначеної відповідно до статті 37 у розмірі визначеному відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307) без застосування коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, у розмірах 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796 та 1,115; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та індексацію пенсії з втратою годувальника, призначеної відповідно до статті 37 у розмірі визначеному відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307), із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки (7763,17 грн.), що враховується для обчислення пенсії, та коефіцієнтів її збільшення: з 01.03.2023 року - 1,11, 1,14, 1,197; з 01.03.2024 року - 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796; з 01.03.2025 року - 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115, та зобов`язати здійснити виплату пенсії з урахуванням фактично виплачених сум без обмеження з 01.03.2024 року її максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність) відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024 і без застосування з 01.03.2025 року коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених ст.46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 та постановою Кабінету Міністрів України №1778 від 30.12.2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом.

За приписами пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до ст.21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Частиною першою статті 172 КАС України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про :

визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обмеження з 20.03.2024 року по 28.02.2025 року максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність) розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 , призначеної відповідно до статті 37 у розмірі визначеному відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307) та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з втратою годувальника, призначеної відповідно до статті 37 у розмірі визначеному відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307) та зобов`язати здійснити виплату пенсії з урахуванням фактично виплачених сум без обмеження з 01.03.2024 року її максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність) відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024;

визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо застосування з 01.03.2025 року до пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 , призначеної відповідно до статті 37 у розмірі визначеному відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307), коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених ст. 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 та постановою Кабінету Міністрів України №1778 від 30.12.2025 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з втратою годувальника, призначеної відповідно до статті 37 у розмірі визначеному відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307) та зобов`язати здійснити виплату пенсії з урахуванням фактично виплачених сум без обмеження з 01.03.2025 року її максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність) відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024 і без застосування з 01.03.2025 року коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених ст. 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 та постановою Кабінету Міністрів України №1778 від 30.12.2025 року;

визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо проведення у 2023-2025 роках індексації пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 , призначеної відповідно до статті 37 у розмірі визначеному відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 без застосування коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, у розмірах 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796 та 1,115 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 індексацію пенсії з втратою годувальника, призначеної відповідно до статті 37 у розмірі визначеному відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки (7763,17 грн.), що враховується для обчислення пенсії, та коефіцієнтів її збільшення: з 01.03.2023 року - 1,11, 1,14, 1,197; з 01.03.2024 року - 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796; з 01.03.2025 року - 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115 та перерахунок і виплату пенсії з урахуванням фактично виплачених сум без обмеження з 01.03.2024 року її максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність).

Дослідивши матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку, що сумісний розгляд заявлених позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Під вимогою слід розуміти матеріально - правову вимогу позову, яка складає його предмет. Підставою позову є фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного права і обов`язку. Отже, об`єднані вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтується позов в цілому.

Таким чином, позивач в даному адміністративному позові об`єднав непов`язані між собою підставою виникнення позовні вимоги, фактично пред`явивши два окремих адміністративних позовів до відповідача задля вирішення не пов`язаних між собою спорів.

Суд зазначає, що сумісний розгляд об`єднаних позивачем вимог не лише суперечить приписам КАС України, але й значно утруднить та сприятиме затягуванню учасниками судового процесу вирішення спору (в даному випадку декількох окремих спорів до відповідача) по суті.

Крім цього, суд зазначає, що фактично, звернувшись до суду з позовною заявою заявник має намір одночасно врегулювати усі наявні у нього спірні правовідносини з відповідачем, незважаючи на те, що предмет та підстави позову та періоди виникнення спірних відносин, є різними.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 45 КАС України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

Згідно з ч. 3 цієї ж статті якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Пунктом 6 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Крім того, в відповідно до ч. 3 ст. 45 КАС України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зазначає, що інститут повернення позовної заяви позивачу передбачений для усунення недоліків позовної заяви і таке повернення не позбавляє позивача права на повторне звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом після усунення недоліків.

Аналіз змісту позовних вимог свідчить про те, що вимоги позивача до відповідача мають різні правові підстави виникнення, не є основними та похідними вимогами, оскільки задоволення першої вимоги до відповідача не породжує наслідків щодо задоволення наступної вимоги, а тому спільний розгляд таких вимог буде сповільнювати та ускладнювати вирішення справи в строки встановлені КАС України.

У пункті 35 рішення у справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" від 12.03.2009 (Заява № 20347/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом (див. рішення у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, серія A, N 18, сс. 17-18, пп. 35-36). Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання такого права стосовно неповнолітніх та психічно хворих осіб (див. рішення у справі "Стаббінґс та інші проти Сполученого Королівства" (Stubbings and Others v. the United Kingdom) від 22 жовтня 1996 року, Reports 1996-IV, с. 1502-3, пп. 51-52; і у справі "Толстой Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, серія A, N 316-B, сс. 80-81, пп. 62-67). Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, Суд має з`ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (див. рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія A, N 93, сс. 24-25, п. 57).

У пункті 31 рішення у справі "Наталія Михайленко проти України" від 30.05.2013 (Заява № 49069/11) Європейський суд з прав людини також зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (див. рішення від 28 травня 1985 року у справі Ешингдейн проти Сполученого Королівства (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A № 93). Встановлюючи такі правила, Договірна держава користується певною свободою розсуду.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що надмірний формалізм може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах Zubac v. Croatia, Beles and Others v. the Czech Republic, №47273/99, пп. 50-51 та 69, та Walchli v. France, №35787/03, п. 29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Таким чином, позивачеві необхідно звернутись до суду з окремими позовними заявами до відповідача, оскільки суд не вбачає підстав для застосування положень статті 172 КАС України.

Пунктом шостим частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачеві.

Керуючись статтями 169, 248, 256 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Україна, 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обмеження з 20.03.2024 року по 28.02.2025 року максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність) розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 , призначеної відповідно до статті 37 у розмірі визначеному відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307); визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо застосування з 01.03.2025 року до пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 , призначеної відповідно до статті 37 у розмірі визначеному відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307), коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених ст. 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 та постановою Кабінету Міністрів України №1778 від 30.12.2025 року; визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо проведення у 2023-2025 роках індексації пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 , призначеної відповідно до статті 37 у розмірі визначеному відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307) без застосування коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, у розмірах 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796 та 1,115; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та індексацію пенсії з втратою годувальника, призначеної відповідно до статті 37 у розмірі визначеному відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307), із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки (7763,17 грн.), що враховується для обчислення пенсії, та коефіцієнтів її збільшення: з 01.03.2023 року - 1,11, 1,14, 1,197; з 01.03.2024 року - 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796; з 01.03.2025 року - 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115, та зобов`язати здійснити виплату пенсії з урахуванням фактично виплачених сум без обмеження з 01.03.2024 року її максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність) відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024 і без застосування з 01.03.2025 року коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених ст.46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 та постановою Кабінету Міністрів України №1778 від 30.12.2025 року - повернути позивачеві разом з доданими документами.

Роз`яснити позивачу його право на повторне звернення до суду із даним позовом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо розгляду справи було здійснено в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.О. Аканов