Справа № 600/3303/24-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3303/24-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Боднарюк Олег Васильович

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

02 лютого 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся із позовом до Чернівецького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті від 23.07.2024 №073481 про застосування на підставі абз.3 ч. 1 ст.60 Закону «Про автомобільний транспорт» адміністративно-господарського штрафу на суму 17 000 грн.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.02.2025 позов задоволено.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті від 23.07.2024 №073481 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вказує про обгрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567), на підставі Щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області та направлення на перевірку співробітниками Відділу проводилась рейдова перевірка, в ході чого був зупинений транспортний засіб марки МAN, держаний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1

29.05.2024 за результатами проведення перевірки посадовими особами відповідача складено акт № АР 036577 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому зафіксоване порушення ст. 34, 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме відсутність у водія тахокарт у кількості передбаченій законодавством або бланків підтвердження діяльності водія.

Зі змісту акту встановлено, що в графі пояснення водія, останнім зазначено: "бланк підтвердження діяльності в наявності.

23.07.2024 Відділом державного нагляду (контролю ) у Чернівецькій області складено постанову про застосування до ОСОБА_1 адміністративного - господарського штрафу № 073481, за порушення вимог ст. 34, 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме відсутність щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водія за 28.05.2024, 27.05.2024, 26.05.2024, або бланка підтвердження діяльності водія, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Судом також досліджені, наявні в матеріалах справи: бланк підтвердження діяльності за час за останні 28 днів, що передують дню поїздки, тобто за період з 01.05.2024 по 28.05.2024; тахокарту обліку робочого часу водія під час здійснення поїздки за 29.05.2024.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Нормативно-правовим актом, який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту є Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344 від 05.04.2001 (далі Закон України №2344).

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону України №2344, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно статті 48 Закону України №2344, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: - для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; - для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Тобто, перелік документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не є вичерпним.

Статтею 18 Закону № 2344 встановлено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; - здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням; - виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Відповідно до пунктів 6.1 - 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 (далі Положення №340), (окрім іншого) вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Пунктом 1.3. Положення №340 визначено, що вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - Т3).

Відповідно до пункту 6.4. Положення № 340 у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).

Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.

Згідно з пунктом 7.1 Положення № 340, органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі - Інструкція № 385), яка визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Відповідно до пункту 3.6 Інструкції №385, перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

З 20.12.2010 набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР), підписаної у Женеві 01.07.1970, в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт, надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Зазначена поправка має на меті приведення ЄУТР у відповідність із законодавством, введеним у дію у Європейському Союзі (Постанова ЄС Nє561/2006 від 15.03.2006) в частині періодів керування та відпочинку професійних водіїв, з тим щоб забезпечити гармонізацію цих двох систем і правил та безпеку дорожнього руху.

Проаналізувавши наведене слід дійти висновку, що водій зобов`язаний надавати інспектору для контролю реєстраційні листки за поточний день та попередні 28 календарних днів, тобто всього 29, а в разі відсутності тахокарт Бланк підтвердження діяльності, який заповнюється перед рейсом.

Наведені вище норми обумовлюють те, що бланк підтвердження діяльності виписується автомобільним перевізником у разі, коли водій не керував за останні 28 календарних днів, що передують дню поїздки. При цьому, в бланку підтвердження діяльності передбачено зазначення конкретних днів (дат) із 28-денного періоду, коли водій не керував автомобілем.

З наявних в справі матеріалів судом встановлено, що під час перевезення вантажу за комбінованим маршрутом, позивач заповнив бланк підтвердження діяльності за час "відсутності керування" за останні 28 календарних днів, що передують дню поїздки, тобто за період з 01.05.2024 по 28.05.2024. При цьому, такий бланк надавався позивачем під час перевірки, що також підтверджується наданими поясненнями позивача, зафіксованими у акті перевірки. Крім того, матеріали справи також містять тахокарту обліку робочого часу водія під час здійснення поїздки за 29.05.2024.

При цьому в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що бланк підтвердження діяльності має недостовірну інформацію та створений задля уникнення відповідальності. Зазначає, що вказані документи були відсутні під час перевірки.

Проте колегія суддів враховує, що відповідачем не надано суду жодних доказів про наявність недостовірної інформації.

Посилання на те, що вказаний бланк був відсутній під час перевірки спростовується тим, що в акті перевірки у графі, де вказуються пояснення водія про причини порушень вказано про те, що бланк підтвердження діяльності був в наявності.

Відтак суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що в даних правовідносинах перевізник, забезпечив належне ведення обліку режиму праці і відпочинку водія, а водій в свою чергу пред`явив посадовим особам відповідача під час перевезення бланк підтвердження діяльності за час "відсутності керування" за останні 28 календарних днів, що передують дню поїздки, тобто за період з 01.05.2024 по 28.05.2024, та тахокарту обліку робочого часу водія під час здійснення поїздки за 29.05.2024, а тому в діях позивача відсутні порушення приписів ст.48 Закону "Про автомобільний транспорт»".

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова не відповідає критеріям, що встановлені частиною другою статті 2 КАС України, оскільки відповідачем не надано оцінки дійсним обставинам справи та не спростовано обставини пред`явлення під час перевірки позивачем бланку підтвердження діяльності, який по своїй суті і змісту відображає період в який водій транспортного засобу не керував автомобілем.

Отже при прийнятті спірної постанови посадові особи відповідача діяли не у відповідності до вимог чинного законодавства, що є достатньою підставою для скасування постанов.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів в повній мірі правомірність прийнятого рішення, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.