Справа № 400/8993/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2026-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 р. № 400/8993/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомвійськової частини НОМЕР_1 , ,
до відповідачаОСОБА_1 , ,
простягнення 16 589,10 грн,

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява військової частини НОМЕР_1 (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення з відповідача безпідставно набуті кошти в розмірі 16589,10 грн переплаченого грошового забезпечення за квітень 2025 року, судовий збір за подання позову до суду у розмірі 2422,40 грн під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 25.04.2025 № 348 було призначено службове розслідування за фактом неповернення відповідача з лікувального закладу, за результатами якого встановлено факт переплати йому грошового забезпечення у розмірі 16589,10 гривні. У зв`язку з виключенням відповідача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 у позивача відсутня можливість утримати кошти з відповідача. Тому він звернувся до суду з цим позовом.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ, ЗАЯВИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

26.08.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надання позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду доказу надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, а також вкладення у файл « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

05.09.2025 через канцелярію суду надійшла заява позивача про усунення недоліків, до якої додав вкладення у файл « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а також експрес-накладну від 02.09.2025 № 8763, згідно з яким позивач 02.09.2025 надіслав відповідачу позовну заяву.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На поштову адресу відповідача відповідно до Відповіді від 10.09.2025 № 1760630 з Єдиного демографічного реєстру суд надіслав ухвалу від 10.09.2025, яку він отримав 16.09.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ф. 119) до поштового відправлення № 483.

Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач у не подав.

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, керуючись частиною четвертою статті 229 КАС України, суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до наказа командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.04.2024 № 103 відповідача було призначено на посаду та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 12.04.2024.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 25.04.2025 № 348 «Про призначення службового розслідування» наказано провести службове розслідування за фактом неповернення відповідача з лікувального закладу.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 21.05.2025 № 215 «Про результати службового розслідування» на відповідача накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана» за невихід на військову службу без поважних причин з 21.04.2025 по теперішній час, призупинено усі виплати грошового забезпечення з 21.04.2025 та встановлено факт переплати грошового забезпечення за період з 21.04.2025 по 30.04.2025 у сумі 16589,10 гривні.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.06.2025 № 238 «Про притягнення до матеріальної відповідальності» притягнено до повної матеріальної відповідальності у розмірі 16589,10 грн переплаченого грошового забезпечення за квітень 2025 року, судовий збір за подання позову до суду у розмірі 2422,40 гривні.

З метою відшкодування завданої відповідачем шкоди, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 813/1045/18 сформовано правовий висновку, що у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи. Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір у цій справі щодо відшкодування державі в особі відповідної військової частини шкоди, завданої особою шляхом втрати майна під час здійснення ним повноважень, пов`язаних з проходженням військової (публічної) служби, є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

Таким чином, оскільки предметом у цій справі є відшкодування відповідачем майнової шкоди суб`єкту владних повноважень (військовій частині), тому вона належить до юрисдикції адміністративних судів.

Що стосується безпосередньо спірних правовідносин, то суд зазначає наступне.

Відповідно до преамбули Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі Закон № 160-ІХ) цей Закон визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Згідно з пунктом 4 статті 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Частиною першою статті 3 Закону № 160-ІХ передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону № 160-ІХ порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державним бюро розслідувань, Службою безпеки України.

Пунктом 7 розділу І Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі Порядок № 608), встановлено, що службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Отже, військовослужбовець може бути притягнутий до матеріальної відповідальності за результатами службового розслідування, проведеного з дотриманням вимог Закону № 160-ІХ і Порядку № 608.

Абзацом першим частини другої статті 8 Закону № 160-ІХ передбачено, що у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно з пунктом 1 розділу VIII Порядку № 608 у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі особи, які проводять службове розслідування).

Суд встановив, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 25.04.2025 № 348 «Про призначення службового розслідування» наказано провести службове розслідування за фактом неповернення відповідача з лікувального закладу.

Тобто метою службового розслідування не було встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб, призначене наказом командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно-господарської діяльності) від 25.04.2025 № 348 «Про призначення службового розслідування» не стосувалося визначення матеріальної шкоди, завданої відповідачем державі.

Згідно з частиною шостою статті 8 Закону № 160-ІХ за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування (пункт 5 розділу V Порядку № 608).

Пунктом 6 розділу V Порядку № 608 встановлено, що після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додається всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до пункту 1 розділу VIII Порядку № 608 у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно з пунктом 3 розділу VIII Порядку № 608 до матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.

Позивач не надав суду акт службового розслідування, складений за результатами службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно-господарської діяльності) від 25.04.2025 № 348.

Відтак у матеріалах справи відсутні докази того, що у відповідному акті службового розслідування були пропозиції щодо притягнення відповідача до матеріальної відповідальності, і що до нього була додана довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.

Відповідно до частини сьомої статті 8 Закону № 160-ІХ якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 10 Закону № 160-ІХ відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

У разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку (стаття 12 Закону № 160-ІХ).

Таким чином, відшкодування особою завданої шкоди здійснюється в судовому порядку лише за наявності таких фактів:

наявності наказа командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням сум, що підлягають стягненню, прийнятого не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення службового розслідування, проведеного за фактом завдання відповідної шкоди;

відмови особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, від добровільного відшкодування шкоди або в іншому встановленому законом порядку;

у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, з військової служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби.

Суд встановив, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.06.2025 № 238 «Про притягнення до матеріальної відповідальності» відповідач був притягнутий до повної матеріальної відповідальності у розмірі 16589,10 грн переплаченого грошового забезпечення за квітень 2025 року, судовий збір за подання позову до суду у розмірі 2422,40 гривні.

Крім цього, відповідно до наказа командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 21.05.2025 № 215 «Про результати службового розслідування» на відповідача накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана» за невихід на військову службу без поважних причин з 21.04.2025 по теперішній час, призупинено усі виплати грошового забезпечення з 21.04.2025 та встановлено факт переплати грошового забезпечення за період з 21.04.2025 по 30.04.2025 у сумі 16589,10 гривні.

У позовній заяві позивач зазначив, що заходи досудового врегулювання спору ним не здійснювались.

Тобто станом на 04.06.2025 (день прийняття наказа про притягнення відповідача до матеріальної відповідальності) відповідач не був звільнений з військової служби чи зарахованим у розпорядження командира військової частини.

Отже, з наявних матеріалів цієї справи слідує, що на день звернення позивача до адміністративного суду:

позивачем не було призначено і проведено службове розслідування саме за фактом завдання відповідачем матеріальної шкоди;

відповідач не був звільнений з військової служби чи виключений зі списків особового складу позивача;

позивач не повідомив відповідача про необхідність відшкодування завданої матеріальної шкоди, і, як наслідок, не отримав відмову від її добровільного відшкодування.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача відшкодування майнової шкоди за переплачене грошове забезпечення за квітень 2025 року є передчасними.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведення експертиз.

З огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 22, 139, 238, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

5. Учасники справи:

позивач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 );

відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

6. Повний текст рішення суду складений 03.02.2026.

Суддя В.Г.Ярощук