Справа № 240/2037/25
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/2037/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва Вікторія Анатоліївна

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

02 лютого 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (ДП "Ліси України") на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (ДП "Ліси України") про визнання відповіді протиправною, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому з урахуванням уточнення позову просив:

- визнати відповідь філії "Коростенське лісомисливське господарство" ДП "Ліси України", яка діє від імені підприємства та в інтересах підприємства, на запит ОСОБА_1 від 23.07.2024 "23.07.24 ДПЛУ запит ЖЛГ", яка викладена в листі від 29.07.2024 № 1508, протиправною;

- зобов`язати ДП "Ліси України" надати ОСОБА_1 відповідь на його запит від 23.07.2024 "23.07.24 ДПЛУ запит ЖЛГ".

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (ДП "Ліси України") щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 від 23.07.2024 "23.07.24 ДПЛУ запит ЖЛГ" в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Зобов`язано Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" (ДП "Ліси України") розглянути запит ОСОБА_1 від 23.07.2024 "23.07.24 ДПЛУ запит ЖЛГ" відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 23.07.2024 спільно з громадською організацією "Проти придурків та ідіотів" відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" звернувся до ДП "Ліси України" із запитом "23.07.24 ДПЛУ запит ЖЛГ", в якому з посиланням на статтю 34 Конституції України, частину 5 статті 6, пункт 1 частини 1 статті 13 Закону № 2939-VI позивач просив надати:

"1) копії розпорядчого документу про приєднання ДП "Житомирський лісгосп" до філії "Коростенське лісомисливське господарство" ДП "Ліси України";

2) інформації про перебування нерухомого майна бувшого ДП "Житомирський лісгосп" у власності чи користуванні (достатньо - копії інвентаризаційних описів, актів приймання-передачі);

3) інформації про перебування основних та оборотних активів що знаходились в адмінприміщені бувшого ДП "Житомирський лісгосп" у власності чи користуванні за адресою: м.Житомир, вулиця Степана Бандери,8 (достатньо - копії інвентаризаційних описів, актів приймання-передачі)".

У цьому запиті вказано примітку такого змісту: "Аналогічний запит зроблено до філії "Коростенське лісомисливське господарство" ДП "Ліси України", якою повідомлено про відсутність запитуваної інформації, однак всупереч Закону належному володільцю не надіслано".

29.07.2024 ДП "Ліси України" надіслало вказаний запит до Столичного лісового офісу та філії "Коростенське лісомисливське господарство" для опрацювання і надання відповіді.

29.07.2024 філією "Коростенське лісомисливське господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (ДП "Ліси України") надано відповідь № 1508 ОСОБА_1 , Громадській організації "Проти придурків та ідіотів", в якій повідомлено, що ДП "Житомирський лісгосп" не приєднувалось до філії "Коростенське лісомисливське господарство" ДП "Ліси України", а тому розпорядчі документи з вказаного питання відсутні.

У відповіді повідомлений шлях реорганізації ДП "Житомирський лісгосп" з посиланням на накази, на підставі яких це підприємство було приєднано до ДП "Ліси України".

Вважаючи таку відповідь протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення в оскаржуваній частині виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині ззадоволення позову виходячи з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Стаття 40 Конституції України встановлює, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII "Про інформацію" (далі - Закон № 2657-XII) кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до частин 1-2 статті 7 Закону № 2657-XII право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України від 13 січня 2011 року №2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон №2939-VI).

Згідно з ч.1 ст.1 цього Закону, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується, серед іншого, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Одним зі шляхів забезпечення доступу до інформації є її надання за запитами на інформацію (п.2 ч.1 ст.5 Закону №2939-VI).

Відповідно до статті 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно частиною 1 статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Частинами 1-2 статті 19 Закону № 2939-VI закріплено, що запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до частини 5 статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Як встановлено у частинах 1, 3 статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини 2 статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною 5 статті 19 цього Закону.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Матеріалами справи підтверджується, що за змістом поданого відповідачу запиту від 23.07.2024 позивач з посиланням на статтю 34 Конституції України, частину 5 статті 6, пункт 1 частини 1 статті 13 Закону № 2939-VI просив надати:

"1) копії розпорядчого документу про приєднання ДП "Житомирський лісгосп" до філії "Коростенське лісомисливське господарство" ДП "Ліси України";

2) інформації про перебування нерухомого майна бувшого ДП "Житомирський лісгосп" у власності чи користуванні (достатньо - копії інвентаризаційних описів, актів приймання-передачі);

3) інформації про перебування основних та оборотних активів, що знаходились в адмінприміщенні бувшого ДП "Житомирський лісгосп" у власності чи користуванні за адресою: м.Житомир, вул.Степана Бандери,8 (достатньо - копії інвентаризаційних описів, актів приймання-передачі)".

В цьому запиті вказано примітку такого змісту: "Аналогічний запит зроблено до філії "Коростенське лісомисливське господарство" ДП "Ліси України", якою повідомлено про відсутність запитуваної інформації, однак всупереч Закону належному володільцю не надіслано".

При цьому відповідачем вказано про те, що вказаний запит позивача від 29.07.2024 надіслано до Столичного лісового офісу та філії "Коростенське лісомисливське господарство" для опрацювання і надання відповіді та 29.07.2024 філією "Коростенське лісомисливське господарство", яка діяла від імені відповідача та в інтересах відповідача, надано відповідь №1508 ОСОБА_1 , Громадській організації "Проти придурків та ідіотів".

Згідно матеріалів справи, відповідач свого обов`язку надати відповідь на запит позивача від 23.07.2024 або вмотивовану письмову відмову в його задоволенні у встановлений Законом строк не виконав.

Судом першої інстанції правильно вказано, що відповідь на запит була розглянута не тим органом/посадовою особою, якому запит був адресований - неналежним суб`єктом.

Оскільки за змістом поданого відповідачу запиту від 23.07.2024 позивач запитував інформацію у Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (ДП "Ліси України"), яке є розпорядником цієї інформації (відомостей) відповідно до Закону № 2939-VI, а тому скерування цього запиту на розгляд іншому суб`єкту - Столичному лісовому офісу та філії "Коростенське лісомисливське господарство" для опрацювання і надання відповіді, є безпідставним на не ґрунтується на нормах закону щодо забезпечення доступу до публічної інформації.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону № 2657-XII суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Частинами 2 і 3 статті 23 Закону № 2939-VI встановлено, що запитувач має право оскаржити, зокрема: відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 2 частини 1ї статті 24 вказаного Закону відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, як, зокрема, ненадання відповіді на запит; ненадання інформації на запит; безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію.

Отже, недотримання розпорядником інформації вимог Закону № 2939-VI, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом, мало місце і призвело до порушення прав позивача як запитувача інформації.

Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Таким чином, з урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправною бездіяльність Державного підприємства "Ліси України" щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 від 23.07.2024 "23.07.24 ДПЛУ запит ЖЛГ" в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації" та зобов`язання Державне підприємство "Ліси України" розглянути запит ОСОБА_1 від 23.07.2024 "23.07.24 ДПЛУ запит ЖЛГ" відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.

Аналогічні висновки у подібних правовідносинах між цими ж сторонами були викладені Сьомим апеляційним адміністративним судом, зокрема, у постановах від 20.01.2025 у справі № 240/15250/24 та від 17.09.2025 у справі № 240/15254/24.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (ДП "Ліси України") залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.