Справа № 320/44364/25
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

02 лютого 2026 року Київ № 320/44364/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Скрипка І.М., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали товариства з обмеженою відповідальністю «Оіл-Холдінг» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Оіл-Холдінг» в особі представника 01.09.2025 звернулось через підсистему «Електронний суд» до суду з позовом (зареєстрований 02.09.2025) до Головного управління ДПС у м. Києві.

Просили суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 08.11.2023 про застосування щодо позивача штрафних санкцій в розмірі 334 425,03 грн.

У зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам процесуального закону, керуючись статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалою від 16.09.2025 позовну заяву залишив без руху з наданням позивачеві десятиденного строку для усунення її недоліків. В ухвалі судом зазначені недоліки позовної заяви та запропоновані способи їх усунення шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів.

Від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків, за результатами вивчення змісту якої судом не встановлено поважних причин пропуску місячного строку, передбаченого пунктом 56.19 статті 56 Податкового кодексу України, на оскарження № від 08.11.2023 після використання позивачем процедури адміністративного оскарження.

Залишаючи позовну заяву без руху у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, суд виходив із того, що відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною четвертою цієї статті передбачено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Судом установлено, що позивач скористався процедурою адміністративного оскарження ППР, однак зазначив, що не отримував рішення за результатами розгляду скарги від 07.12.2023 № , тож строк звернення до суду становить 6 місяців з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою.

Водночас, позивач звернувся до суду із цим позовом 01.09.2025, тобто з пропуском строку звернення до суду. Натомість зазначає, що про порушення прав оскаржуваним ППР йому стало відомо лише 02.04.2025, коли в обліковій картці платника податків в електронному кабінеті з`явилась заборгованість у розмірі 334425,03 грн.

При цьому, із листа ДПС України від 23.07.2025 убачається, що рішення за результатами розгляду скарги прийнято 06.02.2024 за № 2948/6/99-00-06-03-02-06, яким залишено оскаржуване ППР без змін.

Назване рішення надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення (поштове відправлення 540) на вказану у скарзі адресу та повернуто на адресу ДПС з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Оскільки зі скаргою від 07.12.2023 на ППР № від 08.11.2023 позивач звернувся до ДПС України 12.12.2023 (вх. № 39388/6), тож станом на 07.12.2023 позивачеві вже було достеменно відомо про оскаржуване рішення, у зв`язку із чим доводи про обізнаність про порушення прав позивача оскаржуваним рішенням з 02.04.2025 суд відхиляє.

Як зазначено у заяві про усунення недоліків, починаючи з лютого 2024 року по липень 2025 року, товариство позивача не отримувало рішення про результати розгляду скарги.

Разом із тим, неотримання платником податку надісланого на його адресу рішення, не свідчить про його невручення, оскільки у силу вимог пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Доказів того, що контролюючий орган не надсилав позивачу оскаржуваного рішення, позивачем не надано, а навпаки цей факт не є спірним, що підтверджено листом ДПС України від 23.07.2025 № 21210/6/99-00-06-02-02-06.

Оскільки позивач скористався процедурою адміністративного оскарження ППР № від 08.11.2023, за результатами розгляду якої ДПС України ухвалено рішення від 06.02.2024 № 2948/6/99-00-06-03-02-06 про залишення ППР без змін, у цьому випадку позивачу законом встановлено місячний строк на оскарження в судовому порядку названого ППР.

Згідно з пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

За нормами пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Разом із тим, у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 Верховний Суд відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 03.04.2020 у справі № 2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

У цій постанові Верховний Суд визначив помилковим твердження про те, що як за загальним правилом, так і у разі попереднього адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення строк звернення до суду становить 1095 днів відповідно до положень пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, оскільки ця норма права не встановлює процесуальних строків, а лише закріплює право платника податків на оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення в суді в будь-який момент після його отримання із застереженням про те, що реалізація такого права за загальним правилом стає неможливою поза строками давності, які закріплені в статті 102 Податкового кодексу України.

Також Верховий Суд зазначив, що для забезпечення узгодженості судової практики з висновком, викладеним у цій постанові, під час вирішення тотожних спорів повинні враховуватись наведені висновки щодо застосування норм права незалежно від того, чи перераховані всі постанови Верховного Суду, в яких викладена правова позиція, від якої відступила судова палата.

За таких обставин, суд уважає, що податкові повідомлення-рішення можуть бути оскаржені до суду у строки, передбачені частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Натомість, у силу вимог пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України, у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Судом установлено, що позивач скористався процедурою адміністративного оскарження ППР № від 08.11.2023, за результатами розгляду якої ДПС України ухвалено рішення від 06.02.2024 № 2948/6/99-00-06-03-02-06 про залишення ППР без змін.

Отже, позивач мав право оскаржити ППР № від 08.11.2023 протягом місяця з дня вручення рішення за результатами розгляду скарги.

Однак, як стверджує позивач, рішення за результатами розгляду скарги він не отримував до липня 2025 року.

У такому випадку, у відповідності до абзацу другого частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Так, зі скаргою від 07.12.2023 на ППР № від 08.11.2023 позивач звернувся до ДПС України 12.12.2023, отже шестимісячний строк звернення до суду обчислюється з 13.12.2023 та сплинув 13.06.2024.

Водночас, позивач звернувся до суду із цим позовом 01.09.2025, тобто з пропуском шестимісячного строку.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду із цим позовом.

Частиною другою статті 123 Кодексу передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, із повідомлених у заяві обставин, судом не встановлено поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Згідно з резолютивною частиною ухвали про залишення позовної заяви без руху позивача було попереджено судом, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде вважатись неподаною та повернута заявнику.

Відповідно до пунктів 1 та 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, а також у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Із урахуванням викладеного, позовна заява підлягає поверненню.

Оскільки позовна заява з додатками у паперовому вигляді до суду не подавалась, а сформована в підсистемі «Електронний суд», суд обмежується лише процесуальним рішенням про її повернення.

Керуючись статтями 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Оіл-Холдінг» - повернути позивачеві без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Скрипка І.М.