Справа № 200/6589/25
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

02 лютого 2026 року Справа №200/6589/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі за адміністративним позовом адвоката Матвійчук Наталії Євгеніївни в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року у справі №200/6589/25, яке набрало законної сили 15 січня 2026 року, адміністративний позов адвоката Матвійчук Наталії Євгеніївни в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення у повному розмірі за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, у розмірі 85927 (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять сім) грн. 87 коп., з відрахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення у фіксованій величині 1585,58 грн. на місяць за період з 01 березня 2018 року по 10 квітня 2020 року відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 1585,58 грн. на місяць за період з 01 березня 2018 року по 10 квітня 2020 року відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, у розмірі 40168 (сорок тисяч сто шістдесят вісім) грн. 00 коп., з відрахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

26 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в якому останній серед іншого просив суд зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року у справі №200/6589/25.

Зазначену заяву обґрунтовано серед іншого тим, що 20 січня 2026 року листом Військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено, що рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/6589/25 виконано Військовою частиною НОМЕР_1 в повному обсязі в законодавчо визначені терміни. Проте, станом на 26 січня 2026 року рішення у справі №200/6589/25 відповідачем не виконано.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року прийнято до розгляду заяву представника позивача від 26 січня 2026 року через про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 13 жовтня 2025 року у справі №200/6589/25 за позовом адвоката Матвійчук Наталії Євгеніївни в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Розгляд заяви вирішено здійснювати в порядку письмового провадження.

02 лютого 2026 року відповідач надав до суду заяву, в якій серед іншого якій зазначив, що в порядку добровільного виконання Військовою частиною НОМЕР_1 рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року у справі №200/6589/25 ОСОБА_2 здійснено нарахування за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року індексації грошового забезпечення з розрахунку базових місяців для нарахування індексації січень 2008 року, за період з 01 березня 2018 року по 10 квітня 2020 року індексації грошового забезпечення у фіксованій величині 1585,58 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, у загальному розмірі 124204,43 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком. Після надходження відповідного фінансування та утримання відповідних податків та зборів (військовий збір 1,5% - 1891,44 грн.) на банківський рахунок ОСОБА_1 . Військовою частиною НОМЕР_1 перераховано суму коштів у розмірі 124204,43 грн.

Ознайомившись із поданою представником позивача заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Вказаною нормою законодавець встановив обов`язок учасників справи щодо обов`язкового виконання рішень суду та їх відповідальність за невиконання таких рішень. Зазначена норма не передбачає будь-яких припущень або виключень щодо виконання частини судового рішення, не визначає яку частину рішення сторона повинна виконати обов`язково, а яку може не виконувати за наявності будь-яких причин.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26 червня 2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Європейський Суд з прав людини звертає увагу на те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії». Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини»).

Обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в яких є держава в особі її компетентних органів, а тому, адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Суд зазначає, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення.

Судовий контроль це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Суд зазначає, що судовий контроль за виконанням судового рішення полягає у перевірці судом належного, точного та своєчасного виконання судового рішення у спосіб отримання звіту про таке виконання або спонукання до виконання судового рішення через визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у справі; наявність судового контролю за виконанням судового рішення передбачає безпосереднє виконання останнього та виключає можливості подання окремого позову, предметом якого є протиправні дії або бездіяльність суб`єкта, який має виконати таке рішення.

Питання, пов`язані із здійсненням судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах врегульовані статтями 382-382-3 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки-розрахунку Військової частини НОМЕР_1 від 31 січня 2026 року вих.№09/15524/26-Вн індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 10 квітня 2020 року позивачу нараховано індексацію грошового забезпечення у сумі 128818,80 грн. Базові місяці для нарахування індексації січень 2008 року (згідно рішення суду від 15 січня 2026 року у справі №200/6589/25), березень 2018 (фіксована сума індексації грошового забезпечення 1585,58 грн. згідно рішення суду від 15 січня 2026 року у справі №200/6589/25). З суми виплаченої згідно рішення суду індексації грошового забезпечення у справі від 15 січня 2026 року №200/6589/25 проведено утримання та одночасна компенсація податку з доходів фізичних осіб в розмірі 18% (22697,26 грн.) та утримання військового збору в розмірі 1,5% (1891,44 грн.).

Відтак, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року у справі №200/6589/25, яке набрало законної сили 15 січня 2026 року, стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, у розмірі 85927 (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять сім) грн. 87 коп., та індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 1585,58 грн. на місяць за період з 01 березня 2018 року по 10 квітня 2020 року відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, у розмірі 40168 (сорок тисяч сто шістдесят вісім) грн. 00 коп., з відрахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Водночас, суд висновує, що відповідачем виконано майнові вимоги рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року у справі №200/6589/25, про що свідчить платіжна інструкція №1359 від 29 січня 2026 року, відповідно до якої позивачу 30 січня 2026 року сплачено індексацію грошового забезпечення у сумі 124204,43 грн.

Отже, зазначене виключає підстави для зобов`язання відповідача подавати звіт щодо виконання зазначених майнових вимог, які є виконаними.

Згідно з частиною другою статті 382-1 КАС України за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи вищезазначене, заява представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року у справі №200/6589/25 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 241, 243, 248, 256, 370, 382, 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

1. В задоволенні заяви представника позивача від 26 січня 2026 року про встановлення судового контролю за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року у справі №200/6589/25 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку визначеному статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду за правилами частини п`ятої статті 382-1 КАС України. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

Суддя І.С. Молочна