Справа № 140/16136/25
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

02 лютого 2026 року ЛуцькСправа № 140/16136/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправними дій щодо здійснення розрахунку та виплати грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, інших надбавок і доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням служби в період з 19.07.2022 по 12.05.2023 (включно) без урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, 01.01.2023;

зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, інших надбавок і доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням служби в період з 19.07.2022 по 12.05.2023 (включно), з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2023 та на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 та провести виплату із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими Документ сформований в системі та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, з урахуванням раніше виплачених за цей період сум.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Одночасно з поданням відзиву на позовну заяву відповідач подав клопотання про залишення позову без розгляду. Дане клопотання обґрунтоване тим, що повну інформацію щодо щомісячних основних видів грошового забезпечення та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення позивач отримав листом від 11.06.2025 №ВФЗ/786. А тому звертаючись до суду 18.12.2025, пропустив тримісячний строк звернення до суду.

19.01.2026 суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху, відповідно до якої позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду щодо заявлених позовних вимог в частині, вказавши підстави для поновлення строку та додавши докази поважності причин його пропуску.

Усуваючи недоліки позовної заяви, представник позивача адвокат Лукомська В.В. подала заяву, в якій зазначила, що Велика палата Конституційного Суду України 11.12.2025 розглянула справу за конституційним поданням Верховного Суду про конституційність частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України та ухвалила Рішення №1-р/2025, відповідно до якого було визначено, що установлення тримісячного строку звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат суперечить Конституції України, оскільки призводить до фактичного звуження змісту та обсягу конституційних прав, гарантованих статтями 43 і 55 Конституції України, порушує гарантії своєчасного одержання винагороди за працю та позбавляє працівника реальної можливості ефективно реалізувати право на судовий захист, що суперечить частині першій статті 8, частині сьомій статті 43, частині першій статті 55 Конституції України.

А тому Конституційний Суд України у згаданому рішенні ухвалив визнати такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) частину першу статті 233 Кодексу законів України про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.

Частина перша статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, визнана неконституційною, утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

З огляду на прийняття Конституційним Судом України Рішення від 11.12.2025 №1-р/2025 представник позивача вважає, що строк звернення до суду з даним позовом не пропущено.

Аналізуючи доводи, викладені у заяві на усунення недоліків, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, з 19.07.2022 строк звернення до суду з трудовим спором про стягнення належної працівнику заробітної плати при звільненні, обмежений трьома місяцями з дня одержання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні.

З військового квитка серії НОМЕР_1 слідує, що позивач звільнений з військової служби 19.05.2025.

Згідно з листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11.06.2025 №ВФЗ/786 позивач був повідомлений про те, що в період з 06.03.2022 по 01.08.2023 його оклад за військовим званням та посадовий оклад розраховувались шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 (1762,00 грн).

Таким чином, з дня отримання зазначеного листа відповідача розпочався відлік тримісячного строку звернення до суду з даним позовом.

Суд встановив, що 23.06.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дій. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 у справі №140/6896/25, зокрема зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 за період з 06.03.2022 по 18.07.2022 включно грошового забезпечення (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення), виходячи з розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Разом з тим, звертаючись з даним позовом до суду 18.12.2025 (позов аналогічний заявленому у справі №140/6896/25, проте стосується іншого періоду), позивач пропустив строк звернення, встановлений частиною другою статті 233 КЗпП України.

Суд не бере до уваги посилання представника позивача на Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2025 №1-р/2025, оскільки даним рішення визнано неконституційною частину першу статті 233 КЗпП України, а не частину другу вказаної статті.

У зазначеному Рішенні вказано, що законодавець, установлюючи тримісячний строк для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, не врахував, що зобов`язання щодо виплати винагороди за працю є триваючим, призводить до фактичного звуження змісту та обсягу конституційних прав працівника, гарантованих статтями 43 і 55 Конституції України. Така законодавча конструкція ставить працівника, який перебуває у трудових відносинах, у менш захищене становище порівняно зі звільненим працівником, що суперечить принципу рівності та гарантії ефективного судового захисту.

Отже, визнання неконституційною частини першої статті 233 КЗпП України спрямоване на захист прав працюючих працівників, а не звільнених (як в даному випадку), а тримісячний строк звернення до суду, встановлений частиною другою статті 233 КЗпП України для звільнених працівників, є діючим та правила означеної частини статті 233 КЗпП України не визнані неконституційними.

Частиною третьою статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Оскільки позивач не навів суду поважних причин пропуску строку звернення до суду, наведені у заяві на усунення недоліків доводи про дотримання строку звернення до суду судом відхилені, тому позовну заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись частиною третьою статті 123, пунктом 8 частини першої статті 240, статтею 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій