Справа № 380/6447/25
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 380/6447/25 пров. № А/857/50017/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Затолочного В.С., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на окрему ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року, постановлену суддею Андрусів І.Б. у м. Львові у справі № 380/6447/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

01 квітня 2025 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії щодо застосування до пенсії ОСОБА_1 обмеження розміру пенсії максимальним розміром з 01.03.2025;

- зобов`язати здійснити з 01.03.2025 нарахування та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром та з урахуванням основного розміру пенсії 82 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2025, яке постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2025 залишене без змін, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження з 01.03.2025 перерахованої на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати ОСОБА_1 з 01.03.2025 пенсію з урахуванням індексації, проведеної згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», та здійснити її виплату без обмеження максимальним розміром із урахуванням проведених виплат.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

23.10.2025 позивач звернувся до суду із заявою про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невиконання рішення суду у справі №380/6447/25 в порядку ст. 383 КАС України, у якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 у справі №380/6447/25;

- постановити та направити окрему ухвалу Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли невиконанню рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 у справі №380/6447/25;

- встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області розумний строк для надання відповіді на окрему ухвалу.

Окремою ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року заяву задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 у справі №380/6447/25. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що призвели до невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 у справі №380/6447/25.

Зобов`язано повідомити Львівський окружний адміністративний суд протягом 30 днів з дня отримання (вручення) копії цієї ухвали про результати розгляду та виконання окремої ухвали.

Не погоджуючись із окремою ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, просить скасувати окрему ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року у справі № 380/6447/25 та прийняти ухвалу про відмову в задоволенні заяви.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що звернення до суду із заявою відповідно до статті 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби. Скаржник вказує, що заявником не надано доказів, що дії вчинені державним виконавцем, не дали належного результату. Зазначає, що оскільки будь яких порушень закону зі сторони Головного управління під час виконання судового рішення не вчинялось, тому підстави для постановлення окремої ухвали відсутні.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що оскаржуване судове рішення суду прийнято у повній відповідності до норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим, а апеляційна скарга безпідставною і такою, що не підлягає до задоволення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Процесуальне законодавство визначає види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Наведені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення і підставами для їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення; не передбачає такої можливості і положення ст. 383 КАС України.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 1 та 2 ст. 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Приписами ч. 4 ст. 383 КАС України встановлено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Частиною 6 ст. 383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, при розгляді заяв в порядку ст. ст. 382, 383 КАС України суд повинен з`ясувати, чи були оскаржувані рішення, дії відповідача, пов`язані з виконанням судового рішення, та чи не утримує в собі звернення позивача до суду самостійні підстави та предмет спору.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 у справі №380/6447/25 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати ОСОБА_1 з 01.03.2025 пенсію з урахуванням індексації, проведеної згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», та здійснити її виплату без обмеження максимальним розміром із урахуванням проведених виплат.

Рішення суду набрало законної сили 29.09.2025.

Апеляційний суд встановив, що на момент звернення із заявою в порядку ст. 383 КАС України рішення суду у справі №380/6447/25 не виконано. Ця обставина відповідачем не заперечується.

Таким чином, суд першої інстанції правильно виснував про протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та наявність підстав для задоволення заяви про визнання протиправними дій щодо невиконання рішення суду від 12.05.2025 у справі №380/6447/25.

Враховуючи те, що на час розгляду заяви відповідачем не вжито жодних заходів на виконання судового рішення, не здійснено перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 з урахуванням індексації згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» без обмеження максимальним розміром, суд з урахуванням приписів ст. 249 КАС України дійшов висновку, що відповідач порушив норми ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст.14, ч. 1 ст. 370 КАС України, а саме: не виконав судове рішення, яке набрало законної сили, що зумовлює необхідність постановлення судом окремої ухвали і скерування її для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Колегія суддів вважає, що такі дії відповідача, як суб`єкта владних повноважень, є протиправними, оскільки не відповідали змісту судового рішення, яке набрало законної сили і яким зобов`язано здійснити перерахунок пенсії позивача без обмеження максимальним розміром пенсії.

Постановою Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі №804/2076/17 встановлена наступна позиція Верховного Суду: Сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи.

Колегія суддів наголошує, що оскільки резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції та містить чіткі та вичерпні висновки щодо всіх вимог, які були предметом позову, тому виконання рішення суду, яке набрало законної сили, повинно реалізовуватись у визначений судом спосіб.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в окремій ухвалі викладено обґрунтування протиправності невиконання судового рішення, що набрало законної сили, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, оскільки не впливають на законність судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) у межах встановленого ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України строку.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а окрему ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року у справі №380/6447/25 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді В. С. Затолочний
Н. М. Судова-Хомюк