Справа № 520/2723/25
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

02 лютого 2026 р. Справа № 520/2723/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши адміністративний позов та додані до нього документи Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону (вул. Клочковська, 228-ж, м. Харків, 61045) в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, 8, м. Харків, 61013, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральне конструкторське бюро "Протон" (майдан Захисників України, буд.7/8, м. Харків, 61001, ) про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, звернулися до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральне конструкторське бюро "Протон", в якому просить суд:

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Центральне конструкторське бюро «Протон» () привести у стан готовності захисну споруду цивільного захисту №78896, яка знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, майдан Захисників України, 7/8, з метою використання її за призначенням у відповідності до Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 579 від 09.07.2018, а саме:

п. 76: захисну споруду утримувати та експлуатувати у стані, що дозволяє привести їх у готовність до використання за призначенням у визначені законодавством терміни;

п. 77: табличку позначення захисної споруди та покажчиків маршруту до неї виконати відповідно зразку наведеному в додатку 1 до Вимог з питань використання та обліку фонду захисних споруд цивільного захисту;

п. 78: забезпечити захисну споруду первинними засобами пожежегасіння відповідно до вимог Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року № 1417, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за № 252/26697. Позначити місця розташування первинних засобів пожежегасіння, план евакуації із захисної споруди позначити і освітити;

п. 79: захисну споруду, її комунікації, інженерні мережі, інженерне та спеціальне обладнання, системи життєзабезпечення утримувати в належному технічному стані, утримання та експлуатацію обладнання здійснити згідно з вимогами і рекомендаціями, визначеними технічною документацією па них а також відповідними нормами і правилами;

п. 80: захисну споруду захистити від підтоплення і затоплення ґрунтовими, поверхневими, технологічними та стічними водами;

п. 81: експлуатацію та утримання електрообладнання захисної споруди здійснити відповідно до вимог чинного законодавства у сфері улаштування електроустановок. Усі розетки, установлені в спорудах фонду захисних споруд обладнати трафаретними позначеннями: "Радіо", "Телефон", "220 В" (на стіні або у вигляді табличок). Не допускати використання світильників із незахищеними лампами розжарювання. Не допускати використання люмінесцентних ламп. Не допускати улаштування розеток та вимикачів на горючій основі. Не допусками з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів не за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів;

п. 82: системи водопостачання і каналізації захисної споруди утримувати у справному стані, захистити від корозії;

п. 83: другий комплект ключів від захисної споруди (в опечатаному вигляді,) зберігати у посадової особи або у структурному підрозділі балансоутримувача, що працює в цілодобовому режимі (місцезнаходження і телефон цієї посадової особи зазначити на вхідній табличці);

п. 84: забезпечити належний стан оголовків повітрозабірнх каналів, очистити її від сміття і сторонніх предметів, перевірити справність противибухових пристроїв, надійність їхнього кріплення, змастити металеві частини інгібованим мастилом;

п. 85: відкрити та не допускати закриття захисно-герметичних і герметичних дверей в період невикористання захисної споруди за призначенням;

п. 86: обслуговування і ремонт захисних пристроїв здійснювати відповідно до порядку та рекомендацій технічної документації заводу-виробника або згідно додатків 2-3 Вимог;

п. 87: під час утримання та експлуатації сховища забезпечити його температурно -вологісний режим, який запобігає утворенню в захисній споруді конденсату;

п. 88: гідроізоляцію, дренаж і вимощення по периметру захисної споруди, утримувати у справному стані, вжити заходів щодо відновлення гідроізоляційних властивостей захисної споруди;

п. 89: здійснювати поточний ремонт зовнішнього гідроізоляційного шару;

п. 90: забезпечити герметичність з`єднань повітроводів;

п. 91: провести контрольну перевірку ФП та вирішити питання щодо заміни або продовження терміну придатності ФП;

п. 92: провести обслуговування противибухових пристроїв (УСЗ 8), установлених на системах вентиляції. Пружини та осі лопатей, інші металеві рухомі частини таких пристроїв двічі на рік змащувати інгібованим мастилом;

п. 93: провести маркування та пронумерування клапанів надмірного тиску і герметичних клапанів;

п. 94: баки (ємності) для питної води виконати проточними, обладнати покажчиками води, провести їх обстеження та ремонт, забезпечити нормативну якість води згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил "Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною", затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 12 травня 2010 року N 400, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 01 липня 2010 року за № 452/17747;

п. 95: провести та надати результати лабораторних досліджень якості питної води, що здійснюються в терміни і порядку, визначені Санітарними нормами та ДСТУ 7525:2014 «Вода питна. Вимоги та методи контролювання якості»;

п. 96: відремонтувати водонапірну і каналізаційну мережу, встановити фекальні баки;

п. 97: провести перевірку на герметичність, справність та працездатність обладнання, захисно-герметичних пристроїв сховища. Провести перевірку не рідше одного разу на рік на справність систем вентиляції, противибухових пристроїв, систем водопостачання, каналізації і опалення. ФП перевірити не рідше одного разу на рік;

п. 98: провести перевірку герметичності сховища, з оформленням довідки про перевірку герметичності сховища згідно з додатком 6 до Вимог;

п. 99: провести перевірку справності систем вентиляції, перевірку стану справності вентиляторів припливних і витяжних систем, ФП, РУ, ГК, герметичних з`єднань повітроводів, повітрозабірних і витяжних каналів, противибухових пристроїв;

п. 100: провести огляди і контрольні перевірки ФП. Результати оглядів і контрольних перевірок якості стану ФП внести у формуляри фільтровентиляційних агрегатів, а також у таблицю контролю якості ФП;

п. 101: скласти план приведення захисної споруди у готовність до використання;

п. 102: створити формування (ланки або групи), призначити відповідальних осіб, які призначаються для обслуговування захисних споруд у період використання їх за призначенням, а також для здійснення експлуатації та перевірок інженерно - технічного обладнання;

п. 103 :для ремонту будівельних конструкцій і спеціального обладнання захисної споруди передбачити проведення поточних і капітальних ремонтів;

п. 104: провести терміновий ремонт приміщень, які підпали під дію вологи або агресивного середовища;

п. 105: періодичність проведення технічного обслуговування спеціального обладнання захисної споруди здійснити згідно вимог додатку 17 Вимог;

п. 106: балансоутримувачем забезпечити ведення документації захисної споруди, у якій відображаються відомості про терміни і результати проведених оглядів, обстежень та випробувань, проведених технічних обслуговувань, поточних та капітальних ремонтів тощо;

п. 107: захисну споруду укомплектувати необхідним майном на розрахункову чисельність населення, що підлягає укриттю, відповідно до переліку майна, необхідного для укомплектування захисної споруди, згідно з додатком 20 до Вимог з питань використання та обліку фонду захисних споруд цивільного захисту. Захисну споруду укомплектувати лікарськими засобами згідно з Переліком лікарських засобів та медичних виробів для укомплектування запасів медичного майна у захисних спорудах наведених в додатку 21 до Вимог з питань використання та обліку фонду захисних споруд цивільного захисту.

Ухвалою суду від 11.02.2025р. прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 11.02.2025р. зупинено провадження по справі №520/2723/25 до набрання законної сили рішенням касаційної інстанції у справі № 260/4199/22.

Ухвалою суду від 02.02.2026р. провадження у справі поновлено зі стадії, на якій його було зупинено.

Враховуючи висновки викладені в постанові Верховного Суду у справі № 260/4199/22, суд зазначає наступне.

Розглядаючи питання щодо можливості звернення Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ст. 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з положенням ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (частина третя).

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (частина четверта).

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (частина п`ята).

Отже, прокурор у визначених законом випадках наділений повноваженнями здійснювати представництво інтересів держави або конкретної особи шляхом звернення до суду з позовом, якщо таке представництво належним чином обґрунтоване.

Виключними випадками, за умови настання яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив міркування, згідно з яким інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Отже, системне тлумачення вказаних приписів дозволяє дійти висновку, що стаття 53 КАС України вимагає вказувати в адміністративному позові, скарзі чи іншому процесуальному документі докази на підтвердження підстав заявлених позовних вимог із зазначенням, у чому саме полягає порушення інтересів держави, та обставини, що зумовили необхідність їх захисту прокурором.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 2 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон України «Про прокуратуру») визначено, що на прокуратуру покладається функція представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону №1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (частина четверта стаття 23 вказаного вище Закону).

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Закону №1697-VII випливає, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Проте підстави представництва інтересів держави прокуратурою в цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту інтересів держави або здійснює їх неналежно.

Таке нездійснення захисту полягає в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень: він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їхнього захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Водночас здійснення захисту неналежним чином полягає в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Проте неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їхнього захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача/відповідача.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, та які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2018 року у справі №806/1000/17, від 19 липня 2018 року у справі №822/1169/17, від 13 травня 2021 року у справі №806/1001/17 та Великою Палатою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №826/13768/16, від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18.

У контексті наведеного необхідно з`ясувати, чи наділений ГУ ДСНС у Харківській області належним обсягом компетенції, щоб набути повноваження позивача у цій справі.

Відповідно до ч. 8 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється суб`єктами господарювання, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.

Контроль за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням забезпечує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, спільно з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими державними адміністраціями (частина п`ятнадцята статті 32 Кодексу цивільного захисту України).

Згідно із пунктом 3 «Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №138 (далі - Порядок №138), балансоутримувач захисної споруди - власник захисної споруди або юридична особа, яка утримує її на балансі.

Утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами (пункт 9 Порядку №138).

Здійснення контролю за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням забезпечує ДСНС разом з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими держадміністраціями (пункт 12 Порядку №138).

Частиною першою статті 47 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що державний нагляд (контроль) з питань цивільного захисту здійснюється за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах техногенної та пожежної безпеки, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, за діяльністю аварійно-рятувальних служб, а також у сфері промислової безпеки та гірничого нагляду, поводження з радіоактивними відходами відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Пунктом 48 частини другої статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України в редакції Закону № 2655-ІХ встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, звертається до адміністративного суду щодо допущення уповноважених осіб до проведення планових або позапланових перевірок (у разі їх недопущення з інших, ніж передбачені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»), а також щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, у разі якщо такі порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, з інших підстав, визначених законом.

На відміну від попередньої редакції Кодексу цивільного захисту України, якою було передбачено право ДСНС, як суб`єкта владних повноважень при застосуванні своєї компетенції на звернення до суду виключно з позовами про застосування заходів реагування, у новій редакції законодавець розширив перелік випадків, за яких ДСНС має право на звернення до суду.

Зокрема, у пункті 48 частини другої статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України вжито формулювання «з інших підстав, визначених законом».

При цьому, за висновком Верховного Суду ДСНС, як суб`єкт владних повноважень, при застосуванні своєї компетенції, має право на звернення до суду виключно з підстав, визначених законом (пункт 5 частини п`ятої статті 46 КАС України).

Ні положеннями Кодексу цивільного захисту України, ні іншими законами України не встановлено додаткових підстав для звернення Державної служби України з надзвичайних ситуацій до адміністративного суду з питань щодо належного виконання нею своїх повноважень, окрім тих, які визначені законом.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 24.01.2025 у справі №400/9970/23 та від 06.02.2025 у справах № 160/18617/23, № 320/11439/22 та інших.

Крім того, у постанові від 23.01.2025 у справі № 520/16197/23, Верховний Суд, аналізуючи положення пункту 48 частини другої статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України в редакції Закону № 2655-ІХ, підкреслив, що коло правовідносин, у яких територіальний орган ДСНС може бути позивачем, хоча і розширилось, тобто перестало бути виключним, проте потребує чіткої кореляції із положенням закону, який би передбачив відповідний випадок, за якого ДСНС може подати до суду позовну заяву. Іншими словами, у чинній редакції пункту 48 частини другої статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України окреслена прив`язка правової підстави звернення до суду із нормою закону, і лише за її наявності ДСНС може набути статусу позивача.

Таким чином, враховуючи те, що Кодекс цивільного захисту населення України не передбачає повноважень ГУ ДСНС у Харківській області на звернення до суду із пред`явленими позовними вимогами у якості позивача, то, відповідно, у Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави також не має прав на звернення до суду з такими вимогами.

Такий висновок повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 03 березня 2025 року у справі №260/4199/22.

А також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постановах від 3 серпня 2023 року у справі № 260/4120/22, від 11 серпня 2023 року у справі № 560/10015/22, від 9 вересня 2023 року у справі № 260/4044/22, від 21 лютого 2024 року у справі № 580/4578/22, від 14 листопада 2024 року у справі № 160/14510/22, яка відповідно до положень ст. 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 3 ст. 240 КАС України, про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що Харківська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області не має права на звернення до суду з вказаним позовом, адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 240, 248, 256, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов - залишити без розгляду.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Рубан В.В.