Справа № 140/2037/23
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2026-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 140/2037/23 пров. № А/857/35392/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Шинкар Т.І.

секретар судового засідання Слободян І.М.

за участю:

представник позивача Вовдюк О.І.

представник відповідача Забур`янов В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Сільськогосподарського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року у справі №140/2037/23 за адміністративним позовом Сільськогосподарського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра» до Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Ківерцівський національний природний парк «Цуманська пуща» про визнання незаконним та скасування наказу, (головуючий суддя Каленюк Ж.В., м. Луцьк, проголошено о15:31:40, повний текст рішення складено 11 липня 2025 року), -

В С Т А Н О В И В:

Сільськогосподарське підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра» (далі - позивач, підприємство, СГП ТзОВ «Деметра») звернулося в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Ківерцівський національний природний парк «Цуманська Пуща» (далі - третя особа, КНПП «Цуманська пуща»), в якому просило:

- визнати незаконними та скасувати наказ Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України №300 від 15 серпня 2022 року «Про затвердження «Проект організації території Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» та наказ №286 від 02.05.2023 року «Про внесення змін до Проекту організації території Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» (з врахуванням заяви позивача про збільшення позовних вимог від 26.06.2023 року).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що згідно державного акту 11-ВЛ №000058 від 07.04.2000 року йому було надано в постійне користування землю сільськогосподарського призначення, площею 312.0 гектарів землі.

15 серпня 2022 року Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України прийнято наказ №300, яким затверджено «Проект організації території Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща».

Позивач вважає, що спірний наказ прийнятий без дотримання вимог чинного законодавства, встановленої процедури, та порушує його земельні права. Зокрема на його думку порушення полягають у наступному:

- не направлено позивачу охоронне зобов`язання;

- не враховано підписання додатків до Указу неуповноваженою особою та відсутність повноважень Президента України щодо розпорядження землями на території України та визначення земель національних природних парків;

- не виконано вимоги статей 51, 52 Закону України від 16 червня 1992 року №2456-XII «Про природно-заповідний фонд України» (далі - Закон № 2456-XII), щодо включення земель СГП ТОВ «Деметра» до КНПП «Цуманська пуща», не залучено позивача до розроблення та обговорення Проекту організації території КНПП «Цуманська пуща», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів;

- не погоджено науково-технічною радою п`ятирічний план та звіт за результатами науково-дослідної роботи;

- зменшено заповідну зону та змінено функціональне зонування КНПП «Цуманська пуща»;

- змінено межі КНПП «Цуманська пуща».

Поряд з цим, позивач зазначає, що наказ №286, виданий відповідачем після звернення позивача до суду, стосується того ж предмету позову, викладений з зазначенням змін до Проекту організації території КНПП «Цуманська пуща», а відтак також є незаконним і підлягає скасуванню.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.10.2023, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2024, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Мотиви відмови полягали в тому, що оскаржений наказ №300 не містить ознак нормативно-правового акту. Наказ №300 не є актом про створення парку або про включення до нього певних територій, а направлений лише на впорядкування його роботи в межах, визначених спеціальним законом - Закон України «Про природно-заповідний фонд України». Цим наказом не встановлюються, не змінюються та не припиняються загальні правила регулювання однотипних відносин, не передбачається і його неодноразове застосування. Також наказ №300 не є регуляторним актом, оскільки не спрямований на правове регулювання господарських відносин, адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання. Наказом покладаються обов`язки, пов`язані з його виконанням, лише на осіб що безпосередньо зазначені у самому рішенні, а саме - КНПП «Цуманська пуща» та заступник Міністра. Він є лише підставою для розробки проекту землеустрою, та має ознаки організаційно-розпорядчого характеру.

Отже, в результаті прийняття оскарженого наказу №300 публічно-правових відносин між Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України та позивачем не виникло, а відтак і відсутній публічно-правовий спір що, у свою чергу, означає відсутність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між рішенням відповідача і порушеними правами, як їх ідентифікує позивач. Оскільки підстави для визнання протиправним та скасування наказу №300 відсутні, то і наказ №286 є чинним і скасуванню не підлягає.

Постановою Верховного Суду від 11 березня 2025 року задоволено частково касаційну скаргу СГП ТзОВ «Деметра», рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.10.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2024 скасовано, а справу №140/2037/23 направлено на новий розгляд з посиланням на те, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку, що прийняття Міндовкіллям наказу № 300 та змін до нього наказом № 286 жодним чином не стосується прав та інтересів СГП ТОВ «Деметра», у зв`язку з чим останній не має права на оскарження таких наказів як актів індивідуальної дії.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Висновок суду першої інстанції зводиться до того, що відповідач не порушив процедуру прийняття оспорюваних наказів. Доводи позивача щодо неналежного визначення кола заінтересованих осіб та не включення позивача до розробки Проекту організації території (не погодження з ним цього проекту) не підтвердились, оскільки таке погодження не вимагається у землекористувачів земельних ділянок без вилучення, віднесених до господарської зони. Інші доводи сторін такий висновок не спростовують, а можливі формальні порушення не є підставою для скасування зазначених наказів Міндовкілля.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції СГП ТзОВ «Деметра» подало апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення норм процесуального та матеріального права просить апеляційний суд скасувати оскаржене рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що проект створення національного природного парку «Ківерцівський» не передбачає включення до складу Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» земель СГП ТзОВ «Деметра». Затвердження проекту, яким передбачено віднесення до господарської зони землі площею 312 га, що перебуває в користуванні згаданого товариства, є неправомірним та порушує права позивача, оскільки встановлює йому додаткові обмеження щодо користування цією землею.

Позивач вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що оскаржені накази не покладають на позивача обов`язки, пов`язані з його виконанням та про відсутність публічно-правового спору, безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між оскарженими наказами та порушеними правами позивача. Наголошує на тому, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що проектом організації території парку встановлено заборони у господарській діяльності та загальний і спеціальний порядок використання природних ресурсів, який передбачає отримання дозволів для використання природних ресурсів, виданих уповноваженими на те органами у сфері охорони.

У відповідь на апеляційну скаргу відповідач подав відзив, в якому проти вимог позивача заперечує, просить суд у задоволенні скарги відмовити.

Відповідач зазначає, що Указом Президента України від 22.02.2010 № 203/2010 утворено на території Ківерцівського району Волинської області Ківерцівський національний природний парк «Цуманська пуща», до якого, зокрема, включено землі позивача площею 312 га без вилучення у землекористувача. Позивач цей Указ не оскаржував, а відтак його землі включені до території КНПП «Цуманська пуща» відповідно до вимог чинного законодавства. Вважає, що позивач довільно трактує положення законодавства, не в повному обсязі визначив обсяг матеріалів, що складають проект створення, та дійшов помилкового висновку про включення його земель до території КНПП «Цуманська пуща».

Щодо покликань позивача на порушення його прав, зокрема в частині можливості ведення господарської діяльності, то відповідач зазначив про те, що землі позивача віднесені до господарської зони КНПП «Цуманська пуща», а отже права та законні інтереси позивача не зачіпаються.

На відзив відповідача позивач подав відповідь, в якому зазначив, що відповідач не надав лист погодження центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища про схвалення клопотання про створення Ківерцівського національного природного парку «Цуманськ пуща». Зазначає, що у погодженні Ківерцівської районної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про погодження створення Ківерцівського національного природного парку «Цуманськ пуща» не вказані території які рекомендовані до заповідника, в тому числі землі позивача.

Відповідач подав додаткові пояснення, в яких зазначив, що висновком від 18.05.2009 «Про погодження створення Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» СГП ТзОВ «Деметра» погодило створення Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» на землях, що перебувають у його користуванні площею 312 га.

Листом Головного управління Держкомзему у Волинській області від 17.12.2009 № 01-4/2790, листом Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області від 17.12.2009 № 2004/34/2-09 погоджено створення Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» на території Ківерцівського району Волинської області на земельних ділянках площею 34467,89 га, в тому числі з вилученням у землекористувачів та включенням до земель парку площею 3472,71 га, без вилучення із користування землекористувачів площею 30995,18 га.

Також відповідач зазначає, що Головне управління Держкомзему у Волинській області надало інформацію про земельні ділянки, які передбачено залучити до складу Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» в розрізі місцевих рад та землекористувачів, серед яких земельна ділянка СГП ТзОВ «Деметра» площею 312,00 га.

Таким чином, наявні погодження землевласників та землекористувача на включення земель, що перебувають у користуванні СГП ТзОВ «Деметра», до складу КНПП «Цуманська пуща» відповідають вимогам частини другої статті 52 Закону України «Про природно заповідний фонд України».

Указом Президента України від 22.02.2010 №203/2010 утворено на території Ківерцівського району Волинської області Ківерцівський національний природний парк «Цуманська пуща», до якого включено землі СГП ТзОВ «Деметра» площею 312 га без вилучення у землекористувача. Зазначений Указ є кінцевим рішенням процедури створення КНПП «Цуманська пуща», визначеної статтями 51-53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України». Оформлення Управлінням екології та природних ресурсів України Волинської обласної державної адміністрації охоронного зобов`язання від 13.06.2016 №215/10 є додатковим свідченням віднесення земель СГП ТзОВ «Деметра» площею 312 га до території КНПП «Цуманська пуща».

На додаткові пояснення відповідача позивач подав заперечення, в яких знову ж таки, покликаючись на помилковість висновків суду першої інстанції та недослідження усіх обставин справи наполягає на підставності вимог його апеляційної скарги.

Зазначив, що відсутнє обґрунтування створення на території товариства національного природного парку, відсутні відомості про користувачів природних ресурсів, погоджений картографічний матеріал 2005 року, схвалення клопотання центральним органом виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища. У науковому обґрунтуванні щодо створення Національного природного парку «Ківерцівський» СГП ТзОВ «Деметра» цю інформацію так само не зазначено, як і у погодженнях щодо створення КНПП «Цуманська пуща» Волинської обласної державної адміністрації, Державного управління охорони навколишнього природного середовища, управління Держкомзему у Ківерцівському районі (у них зазначено загальні площі, але не вказано землевласники та землекористувачі). В Положенні про КНПП «Цуманська пуща» в розділі «Загальні положення» також зазначена площа парку без землевласників та землекористувачів природних ресурсів.

Стверджує, що відсутній проект організації та встановлення меж території КНПП «Цуманська пуща» як доказ включення земель СГП ТзОВ «Деметра» до території парку. У господарській зоні підрозділу 3.2 «Функціональне зонування та режими території парку» в Проекті організації території такий землекористувач як СГП ТзОВ «Деметра» відсутній, тоді як наказом №286 затверджені зміни до вказаного підрозділу 3.2, якими територія підприємства віднесена до господарської зони.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року замінено відповідача - Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України на його правонаступника - Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства України.

У судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримує з мотивів викладених у ній.

Натомість, представник відповідача проти вимог позивача заперечує, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом з`ясовано, що СГП ТзОВ «Деметра» зареєстроване 22.03.2000. Основними видами діяльності підприємства є: 01.11.0 Вирощування зернових та технічних культур; 45.24.0 Будівництво водних споруд; 20.10.0 Лісопильне та стругальне виробництво, просочування деревини; 01.41.0 Надання послуг у рослинництві; облаштування ландшафту, 51.90.0 Інші види оптової торгівлі.

Згідно з державним актом 11-ВЛ №000058 від 07.04.2000 СГП ТзОВ «Деметра» надано в постійне користування 312.0 гектарів землі сільськогосподарського призначення.

У 2006 році Науковий центр заповітної справи Міністерства охорони навколишнього природного середовища розробив Проект створення національного природного парку «Ківерцівський» (наукове обґрунтування), картографічними матеріалами якого визначалися межі створення національного природного парку.

Указом Президента України від 22.02.2010 №203/2010утворено на території Ківерцівського району Волинської області КНПП «Цуманська пуща». До території КНПП «Цуманська пуща» погоджено в установленому порядку включення 33475,34 га земель, а саме 3471,54 га земель, що надаються (у т.ч. з вилученням у землекористувачів національному парку в постійне користування), і 30003,80 га земель, що включаються до його складу без вилучення, згідно з додатками 1 і 2.

Додатком 2 до Указу «Перелік земель, включення яких до території КНПП «Цуманська пуща» без вилучення погоджено», значаться землі СГП ТзОВ «Деметра» площею 312,00 га.

15 серпня 2022 року Міндовкілля, відповідно до статті 21 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» (далі Закон №2456-XII) прийняло наказ №300 «Про затвердження Проекту організації території Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів».

Відповідно до підрозділу 1.1 «Загальна інформація про парк» територія парку становить 33475,34 га земель, у т.ч. 3471,54 га земель, що надаються у постійне користування Парку, та 30003,80 га земель, що включаються до його складу без вилучення (таблиці 1.1.1.1 та 1.1.1.2 відповідно).

02 травня 2023 року Міндовкілля прийняло наказ №286 «Про внесення змін до Проекту організації території Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща», а саме до підрозділу 3.2 «Функціональне зонування та режим території Парку» розділу 3. «Стратегія розвитку Парку на десять років».

СГП ТзОВ «Деметра», не погоджуючись із згаданими наказами, подало до суду позов.

Перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції апеляційний суд зазначає наступне.

Діяльність національних природних парків регулюється Законом № 2456-XII, який визначає їхній статус, завдання та порядок використання земельних і водних ресурсів.

За визначенням, наведеним у частині першій статті 20 Закону № 2456-XII, національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність.

Частини друга та третя статті 20 Закону № 2456-XII передбачають, що ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами вилучаються з господарського використання і надаються національним природним паркам у порядку, встановленому цим Законом а іншими актами законодавства України. До складу територій національних природних парків можуть включатися ділянки землі та водного простору інших землевласників та землекористувачів.

Тобто до складу національних природних парків можуть входити не лише землі державної чи комунальної власності, а й земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні фізичних чи юридичних осіб.

У такому разі власники та користувачі земельних ділянок можуть продовжувати користуватися такими ділянками, але з урахуванням природоохоронного режиму охорони та використання природних ресурсів, передбаченого для території національного природного парку.

На території національних природних парків встановлюється диференційований режим охорони, відтворення та використання природних ресурсів відповідно до функціонального зонування.

З урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико-культурної та інших цінностей природних комплексів та об`єктів, їх особливостей встановлюється: заповідна зона, зона регульованої рекреації, зона стаціонарної рекреації та господарська зона (частина перша статті 21 Закону № 2456-XII).

На території національного природного парку в зонах регульованої та стаціонарної рекреації, господарській і заповідній зонах забороняється будь-яка діяльність, що може погіршити стан навколишнього середовища або знизити рекреаційну цінність території, а в заповідній зоні заборонено рубки головного користування, усі види поступових та суцільних рубок, вирубування дуплястих дерев, а також видобування піску й гравію у річках та водоймах (частина друга та четверта статті 21 Закону № 2456-XII).

Таким чином, зонування регулює господарську, рекреаційну та природоохоронну діяльність власників та користувачів земельних ділянок, мінімізуючи негативний вплив на довкілля та підтримуючи екологічну стійкість території.

Порядок створення й оголошення територій та об`єктів територій та об`єктів природно-заповідного фонду передбачено Розділом VII Закону № 2456-XII

Відповідно до частини першої статті 51 Закону №2456-XII підготовка і подання клопотань про створення чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду можуть здійснюватися: обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища - щодо територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення; науковими установами, природоохоронними громадськими об`єднаннями або іншими заінтересованими підприємствами, установами, організаціями та громадянами - щодо територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного та місцевого значення. Клопотання подаються до державних органів, уповноважених проводити їх попередній розгляд.

Згідно зі статтею 52 названого Закону клопотання про необхідність створення чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду попередньо розглядається у місячний строк: щодо територій та об`єктів загальнодержавного значення - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища. У разі схвалення клопотань центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища проводиться їх погодження з власниками та первинними користувачами природних ресурсів у межах територій, рекомендованих для заповідання.

На підставі результатів погодження клопотань центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, забезпечує розробку спеціалізованими проектними та науковими установами проектів створення природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків, заказників, пам`яток природи, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення.

Частиною першою статті 53 Закону №2456-XII визначено, що рішення про створення природних заповідників, національних природних парків, а також щодо інших територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення приймаються Президентом України.

Прийняттю Указу Президента України від 22 лютого 2010 року №203/2010 - про утворення КНПП «Цуманська пуща» передувало надходження до Міністерства екології та природних ресурсів України клопотання від 08 травня 2005 року №847 щодо створення національного природного парку «Цуманська пуща».

В матеріалах справи наявне наукове обґрунтування Проекту створення національного природного парку «Ківерцівський», а також висновок СГП ТзОВ «Деметра» від 18 травня 2009 року, за змістом якого, враховуючи наукове обґрунтування Державного підприємства «Науковий центр заводної справи» Міністерства охорони навколишнього природнього середовища, погоджено створення КНПП «Цуманська пуща» на землях, що перебувають у користуванні на території Озерцівської сільської ради 312,00 га без вилучення земель із користування.

Запропонована в проекті про створення назва об`єкта природно-заповідного фонду є робочою, остаточна назва встановлюється рішенням про його створення, що ніяк не впливає на чиї-небудь права та інтереси.

Листом Головного управління Держкомзему у Волинській області від 17 грудня 2009 року №01-4/2790, враховуючи згоду землекористувачів та органів місцевого самоврядування, погоджено створення КНПП «Цуманська пуща» на території Ківерцівського району Волинської області на земельних ділянках площею 34467,89 га, в т.ч. з вилученням у землекористувачів та включенням до земель парку площею 3472,71 га, без вилучення із користування землекористувачів площею 30995,18 га.

Головним управлінням Держкомзему у Волинській області було надано Інформацію про земельні ділянки, які передбачено залучити до складу КНПП «Цуманська пуща» в розрізі місцевих рад та землекористувачів, всього 34467,89 га, в т.ч. з вилученням у землекористувачів та включенням до земель парку площею 3472,71 га, без вилучення із користування землекористувачів площею 30995,18 га (серед них земельна ділянка СГП ТзОВ «Деметра» площею 312,00 га).

Листом Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області від 17 грудня 2009 року №2004/34/2-09, враховуючи наукове обґрунтування Державного підприємства «Науковий центр заводної справи» Міністерства охорони навколишнього природнього середовища, згоду землекористувачів та органів місцевого самоврядування, погоджено створення КНПП «Цуманська пуща» на території Ківерцівського району Волинської.

Як наслідок зазначеного вище Президентом України прийнято Указ від 22 лютого 2010 року №203/2010, за змістом якого до території КНПП «Цуманська пуща» погоджено в установленому порядку включення 33475,34 га земель, а саме: 3471,54 га земель, що надаються (у тому числі з вилученням у землекористувачів) національному природному парку в постійне користування (додаток 1), і 30003,80 га земель, що включаються до його складу без вилучення (додаток 2).

При цьому в додатку 2 вказано про погодження включення до території парку, без вилучення земельної ділянки площею 312,00 га у землекористувача СГП ТзОВ «Деметра».

Зазначений Указ є кінцевим рішенням процедури створення КНПП «Цуманська пуща», визначеної статтями 51-53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України».

Відповідно до підпункту 110 пункту 4, пункту 8 Положення про Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2020 року №614, Міндовкілля затверджує проекти організації території природних та біосферних заповідників, національних природних парків, ботанічних садів загальнодержавного значення, проекти утримання та реконструкції парків-пам`яток садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення; затверджує технічні завдання на розроблення проектів організації території природних та біосферних заповідників, національних природних парків, що належать до сфери управління Міндовкілля, та погоджує технічні завдання на розроблення проектів організації території природних та біосферних заповідників, національних природних парків, що належать до сфери управління інших установ та організацій.

Міндовкілля у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання.

Наказом Міндовкілля №300 затверджено Проект організації території НКПП «Цуманська пуща», а наказом №286 затверджено зміни до наказу №300.

Тобто, зазначені накази прийняті в межах повноважень відповідача та у встановлений спосіб.

Таким чином, доводи позивача про порушення процедури створення КНПП «Цуманська пуща» стосуються питання законності згаданого Указу Президента України, а не спірних у цій справі наказів відповідача. Те саме й стосується й доводів позивача щодо відсутності повноважень Президента України щодо розпорядження землями на території України.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довів, що саме прийнятими відповідачем наказами, які є предметом оскарження у даній справі, порушено його суб`єктивні права як користувача земельної ділянки, яка й надалі перебуває у його постійному користуванні, хоч і віднесена до господарської зони КНПП «Цуманська пуща» (не обмежується звичайна господарська діяльність з дотриманням загальних вимог щодо охорони навколишнього природного середовища).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає. Більше того, апеляційна скарга по суті є компіляцією різних фрагментів судових рішень з інших адміністративних справа безвідносно до обставин цієї справи.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Сільськогосподарського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року у справі №140/2037/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 23.01.26