Справа № 520/11910/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 р.Справа № 520/11910/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 (головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О.) по справі № 520/11910/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрат доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати: грошового забезпечення з 30.01.2020 по день фактичного виконання рішення суду Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 по справі № 520/4122/22 - 22.06.2023 року; індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день фактичного виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2022 по справі № 520/4120/22 - 18.01.2023;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрат доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати: грошового забезпечення з 30.01.2020 року по день фактичного виконання рішення суду Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 по справі № 520/4122/22 - 22.06.2023; індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день фактичного виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2022 по справі № 520/4120/22 - 18.01.2023; відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2024, яке набрало законної сили 26.10.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрат доходів за період з 30.01.2020 по 22.06.2023 у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 31.12.2021 виплаченого 22.06.2023 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 у справі №200/4122/22; за період з 01.01.2016 по 18.01.2023 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 виплаченої 18.01.2023 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2022 у справі №520/4120/22.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрат доходів за період з 30.01.2020 по 22.06.2023 у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 31.12.2021 виплаченого 22.06.2023 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 у справі №200/4122/22; за період з 01.01.2016 по 18.01.2023 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 виплаченої 18.01.2023 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2022 у справі №520/4120/22.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

У листопаді 2025 р. позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив змінити спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 по справі № 520/11910/24 із зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити компенсацію втрат доходів на стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь кошти на суму 95 591,05 грн. компенсації втрат доходів за період з 30.01.2020 по 22.06.2023 у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 31.12.2021 виплаченого 22.06.2023 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 у справі №520/4122/22; за період з 01.01.2016 по 18.01.2023 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 виплаченої 18.01.2023 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2022 у справі №520/4120/22.

В обґрунтування заяви зазначив, що на виконання судового рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахував компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення в розмірі 95 591,05 грн, проте не провів її виплату, у зв`язку з чим наявні підстави для зміни способу його виконання.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 заяву залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та ухвалити нове про задоволення заяви, поданої в порядку ст. 378 КАС України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції застосував ст. 378 КАС України в редакції, що втратила чинність станом на момент подання заяви.

Натомість, Законом № 4094-ІХ від 21.11.2024 частину 3 ст. 378 КАС України доповнено абзацом 2, відповідно до якого невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, зокрема, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Враховуючи, що відповідачем судове рішення в частині виплати нарахованої компенсації не виконується більше двох місяців, вважає, що наявні підстави для зміни способу його виконання.

ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відповідач) не подав відзив на апеляційну скаргу.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заява стосується не зміни способу і порядку виконання судового рішення, а фактично зміни суті резолютивної частини рішення суду, що не передбачено статтею 378 КАС України.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 124, ч. 3 ст. 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Обов`язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін. Якщо органи влади відмовляються виконувати чи затримують виконання судових рішень, гарантії статті 6, якими користується особа на час судової стадії розгляду, втрачають зміст.

Наслідком набрання законної сили рішенням суду є набуття цим рішенням, зокрема, ознак обов`язковості (що передбачає обов`язок його виконання усіма органами, організаціями та посадовими особами) та виконуваності (тобто забезпечення законом права особи на примусове виконання рішення). Іншими словами, законна сила рішення суду є його правовою дією, яка проявляється в тому, що установлена рішенням наявність чи відсутність прав і фактів, на яких ці права ґрунтуються, є остаточною, а встановлені рішенням права та обов`язки підлягають беззаперечному здійсненню на вимогу правомочних осіб.

Частинами 1, 3 ст. 378 КАС України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

З аналізу наведеної норми вбачається, що ст. 378 КАС України встановлює вичерпний перелік обставин для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а саме у справах щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Водночас, предметом спору у цій справі було право позивача на отримання компенсації втрати частини доходу за порушення строків виплати грошового забезпечення, що не підпадає під перелік вищенаведених обставин.

В свою чергу, у інших випадках норма ст. 378 КАС України лише встановлює критерії для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Так, під зміною способу і порядку виконання судового рішення слід розуміти застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб і порядок виконання рішення суду. При цьому під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб та наявність таких обставин має бути підтверджена належними та допустимими доказами.

З аналізу викладених правових норм вбачається, що виключною правовою підставою для прийняття судом рішення про зміну способу або порядку виконання судового рішення є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють його виконання у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.

Разом з тим, здійснення судом зміни порядку чи способу виконання рішення не повинно змінювати способу захисту порушеного права, обраного судом при вирішенні справи.

В заяві позивач просить встановити спосіб виконання судового рішення із зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити компенсацію втрат доходів на стягнення з відповідача на його користь кошти на суму 95 591,05 грн. компенсації втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення.

Колегія суддів зазначає, що зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрат доходів та стягнути нараховану компенсацію є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом - при ухваленні рішення.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що заявник просить змінити не спосіб і порядок виконання рішення суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення нарахованої компенсації втрати частини доходу, яка не була предметом розгляду та дослідження судом під час прийняття рішення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині встановлення порядку виконання судового рішення, колегія суддів зауважує, що рішення суду у даній справі, яким зобов`язано відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації втрат доходів частково виконано відповідачем, а саме нараховано спірну компенсацію в розмірі 95 591,05 грн.

В частині виплати компенсації повідомлено, що відповідна виплата на виконання рішення суду буде проведена при надходженні бюджетного фінансування.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно із п. 20 та п. 29 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Колегія суддів зазначає, що відповідач не заперечує свого обов`язку виплатити суму нарахованої компенсації позивачу, а лише вказує на те, що така виплата буде здійснена при надходженні коштів.

Суд апеляційної інстанції враховує те, що право стягувача на отримання певних виплат не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а державні органи не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань встановлених судовим рішенням.

Поряд з цим, у даному випадку йдеться не про право особи на зазначені виплати, а про правові підстави для зміни способу та порядку виконання судового рішення, зміна яких не захистить право позивача на отримання доплати, оскільки вона ставиться в залежність від відповідного бюджетного фінансування.

Отже, зазначені обставини не вказують на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надають достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту зміни порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого статтею 378 КАС України, а навпаки вказують на те, що така зміна призведе до зміни способу судового захисту у цій справі, що суперечить цільовому призначенню даного процесуального інституту.

При цьому, колегія суддів зауважує, що позивач не позбавлений процесуального права звернутись до суду із заявою про встановлення судового контролю, в порядку ст. 382 КАС України, якщо вважає, що відповідачем не виконується судове рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про встановлення способу та порядку виконання рішення суду, оскільки встановлення способу та порядку виконання рішення суду шляхом, який обраний заявником, фактично змінить рішення суду у зв`язку зі зміною обраного способу захисту прав позивача.

Доводи апелянта не спростовують правильності правових висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 по справі № 520/11910/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 02.02.2026 року