Справа № 440/15965/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 р.Справа № 440/15965/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2025, (головуючий суддя І інстанції: Р.І. Молодецький) по справі № 440/15965/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, яка полягає у невиконанні виконавчого провадження №77418695 від 07.03.2025;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області:

провести фактичний перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 06.01.2021 із врахуванням довідок №35 від 09.07.2012 (ТОВ "Вадо") та №02-04/2/1782-С від 22.09.2020 (МПП "Ліберті") із застосуванням правильного курсу валют станом на 06.01.2021;

внести відповідні дані з довідок про заробітну плату до електронної пенсійної справи;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надати суду та ОСОБА_1 підтвердження внесених змін у вигляді оновленого розрахунку пенсії, довідки з ЕПС та розрахунку пенсії за новими даними.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 відмовлено у відкритті провадження по справі.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що наведені ОСОБА_1 позовні вимоги розглядалися судом у справі № 440/7937/22 за наслідками якого прийнято судове рішення, що набрало законної сили.

Отже, існує судове рішення, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила її скасувати, а справу направити для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що предмет спору у справі № 440/7937/22 не є тотожним тому, що розглядається в межах цієї справи.

Так, в межах справи № 440/7937/22 предметом спору була правомірність перерахунку пенсії позивача із врахуванням стажу, тоді як зараз вона оскаржує бездіяльність пенсійного органу щодо не виконання судового рішення № 440/7937/22 та не проведення перерахунку пенсії згідно довідок №35 від 09.07.2012 (ТОВ "Вадо") та №02-04/2/1782-С від 22.09.2020 (МПП "Ліберті").

Зауважує, що в разі відмінностей між обставинами звернення до суду: в сторонах справи, предметі, підставах, матеріально-правових вимогах позови не є тотожними.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не дослідив жодного доказу при постановленні ухвали, зокрема, не дослідив матеріали виконавчого провадження № 77418695, докази, що підтверджують не виконання судового рішення тощо.

Вважає, що відмова у відкритті провадження позбавила ОСОБА_1 права на доступ до суду, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач) не надало відзив на апеляційну скаргу.

09.01.2026 ОСОБА_1 подала додаткові пояснення, в яких просила при вирішенні справи врахувати висновки, викладені в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2026 у справі № 440/7937/22.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, позивач просила розгляд справи здійснювати без її участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Зазначена підстава спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави і предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.04.2018 у справі №9901/431/18.

Підстава позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Не є зміною підстав позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.07.2023 у справі № 420/14964/22.

Крім цього, не вважається зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права або наведення іншого праворозуміння таких норм.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №916/1764/17, від 06.10.2021 у справі № 520/16416/2020.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції встановив, що у цій справі має місце спір між тими самими сторонами, щодо одного й того самого предмету та підстав, що й у справі № 440/7937/22, за наслідками розгляду якої прийнято рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 по справі № 440/7937/22, що набрало законної сили.

Колегія суддів зазначає, що достатньою та необхідною правовою підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України є одночасна сукупність таких умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Отже, спірним є питання наявності в межах двох справ одночасної сукупності вказаних умов для закриття провадження у справі, що розглядається.

Так, у межах розгляду справи № 440/7937/22 ОСОБА_1 пред`явила позов, у якому просила суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФ України в Полтавській області щодо обчислення розміру пенсії позивача без урахування довідки ТОВ "Вадо" № 35 від 09.07.2012 про заробітну плату для обчислення пенсії,

- зобов`язати ГУ ПФ України в Полтавській області:

зарахувати з 06.01.2021 до страхового стажу позивача період її роботи з 08.01.2009 по 29.06.2012 у ТОВ "Вадо" та здійснити з 06.01.2021 перерахунок пенсії позивача за віком на підставі довідки ТОВ "Вадо" № 47 від 16.07.2012 про облік північних надбавок та коефіцієнтів для обчислення пенсії,

зарахувати з 06.01.2021 довідку № 02-04/2/1782-С від 22.09.2020 позивача у період роботи позивача з 20.09.1993 по 05.05.2003 у МПП "Ліберті" та здійснити з 16.12.2021 відновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі всіх наданих документів.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі № 440/7937/22, яке за наслідками апеляційного перегляду набрало законної сили 20.02.2024, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 без урахування довідки ТОВ "Вадо" № 35 від 09.07.2012 про заробітну плату та довідки Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 22.09.2020 № 02-04/2/1782-С від 22.09.2020 про заробітну плату за період з 20.09.1993 по 05.05.2003 у МПП "Ліберті".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати з 06.01.2021 до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 08.01.2009 по 29.06.2012 у ТОВ "Вадо" відповідно до довідки № 35 від 09.07.2012 та період роботи з 20.09.1993 по 05.05.2003 у МПП "Ліберті", відповідно до довідки Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 02-04/2/1782-С від 22.09.2020.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 23.11.2021.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 за віком з дати припинення - 23.11.2021.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В межах цієї справи суд надавав оцінку діям пенсійного органу щодо обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 без урахування страхового стажу згідно довідок ТОВ "Вадо" № 35 від 09.07.2012 та Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 22.09.2020 № 02-04/2/1782-С від 22.09.2020 та дійшов висновку про їх протиправність.

У межах розгляду справи № 440/15965/25 ОСОБА_1 пред`явила позов, у якому просила суд: зокрема зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області провести фактичний перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 06.01.2021 із врахуванням довідок №35 від 09.07.2012 (ТОВ "Вадо") та №02-04/2/1782-С від 22.09.2020 (МПП "Ліберті") із застосуванням правильного курсу валют станом на 06.01.2021;

Тобто, у межах цієї справи (№ 440/15965/25) предметом позову є дії пенсійного органу щодо обчислення пенсії ОСОБА_1 без врахування довідок №35 від 09.07.2012 та №02-04/2/1782-С від 22.09.2020, оцінка яким надана судом під час розгляду справи № 440/7937/22.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 , що є предметом розгляду цієї адміністративної справи (№ 440/15965/25), є тотожними предмету спору, що розглядався Полтавським окружним адміністративним судом по суті у справі № 440/7937/22, судове рішення у якому набрало законної сили.

Колегія суддів зауважує, що під час зміни однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

Крім того, незгода позивача із висновками суду першої інстанції щодо вирішення позовних вимог є підставою для оскарження відповідного судового рішення у апеляційному та касаційному порядку за наявності передбачених законодавством для цього підстав, а не для повторного звернення до суду з тотожним позовом.

В свою чергу, позовні вимоги щодо невиконання пенсійним органом виконавчого провадження №77418695, відкритого на підставі виконавчого листа № 440/7937/22, зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії із застосуванням правильного курсу валют, внести дані з довідок про заробітну плату до електронної пенсійної справи, надати суду та ОСОБА_1 докази в підтвердження вчинення таких дій, фактично свідчать про незгоду із виконанням рішенням суду у справі № 440/7937/22 та не є підставою для звернення до суду з новим позовом.

Так, положеннями ч. 2 ст. 14, ч. 1 ст. 370 КАС України, передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 5 ст. 372 КАС України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02.06.2016 № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 11 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а.

Згідно із ст. 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Колегія суддів зауважує, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в такій справі.

Наведені спеціальні норми КАС України, спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення, а тому виключається можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Колегія суддів зазначає, що у разі незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю, вчиненими відповідачем на виконання судового рішення у справі № 440/7937/22 позивач може скористатися процесуальним механізмом судового контролю та звернутися до суду першої інстанції із відповідною заявою про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними відповідно до статей 382, 383 КАС України, а не подавати новий адміністративний позов.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28.02.2023 у справі № 260/1898/22, від 16.03.2023 у справі № 640/12697/21 та від 30.11.2023 у справі № 420/6135/22, від 21.02.2024 у справі № 140/17323/23.

Доводи апелянта, що предметом спору є невиконання пенсійним органом виконавчого листа, вимог державного виконавця в межах виконавчого провадження № 77418695 колегія суддів вважає такими, що не свідчать про наявність нового спору, оскільки також зводяться до не виконання, на думку позивача, суб`єктом владних повноважень судового рішення.

Посилання скаржника на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2026 у справі № 440/7937/22, в якій суд зазначив, що незгода з розміром пенсії, який був виплачений позивачці після збільшення страхового стажу за рішенням суду не входить до предмету судового контролю по цій справі, а є підставою для ініціювання нового спору не є такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки в межах цієї справи вимог про незгоду із конкретним розміром пенсії, перерахованої на виконання судового рішення ОСОБА_1 не заявлено. Спірним фактично визначено питання щодо не проведення перерахунку її пенсії на підставі довідок №35 від 09.07.2012 та №02-04/2/1782-С від 22.09.2020.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав відмови у відкритті провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 по справі № 440/15965/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Я.В. П`янова А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 02.02.2026 року