Справа № 380/24389/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Обрізко І.М.,
суддів Іщук Л.П., Пліша М.А.,
за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,
за участю представника відповідача Дорош А.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Красненський елеваторний комплекс» про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Красненський елеваторний комплекс» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
в грудні 2024 товариство з обмеженою відповідальністю «Красненський елеваторний комплекс» (далі позивач, ТОВ «КЕК») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС, відповідач), у якому просило:
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 позов задоволено.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Львівській області на користь ТОВ «КЕК» 10000 грн. витрат на правничу допомогу. У стягненні суми витрат на правничу допомогу у розмірі 90000 грн. відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Львівській області на користь ТОВ 4 537,67 грн. витрати понесені стороною на прибуття до суду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2026 апеляційні скарги Головного управління ДПС у Львівській області залишено без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 та додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 у справі № 380/24389/24 без змін.

На адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення, в якій останній покликається на те, що під час розгляду в суді апеляційної інстанцій позивач здійснив витрати на професійну правничу допомогу адвоката у загальному розмірі 70000 грн.

ГУ ДПС у Львівській області подало клопотання про зменшення розміру судових витрат, в якому зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката. Звертає увагу на те, що 15.10.2024 між позивачем ТОВ «КЕК» адвокатом В. Євсеєнко укладено договір про надання правничої допомоги. Також 22.10.2025 між адвокатом та клієнтом було укладено додаток №1 (перелік (розрахунок) послуг за договором та акт виконаних робіт, який включає: складення та подання до Восьмого апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу (час надання послуги 5 год., вартість послуги 45000,00 грн.), участь у розгляді заперечень, участь у судових засіданнях (вартість послуги 25000,00 грн.). Про на не співмірність гонорару адвоката вказує наступне: складення та подання до Восьмого апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу (час надання послуги 5 год., вартість послуги 45000,00 грн. є необґрунтованим, оскільки відзив на апеляційну скаргу на 90 % дублює текст позовної заяви та заперечення на акт планової перевірки, підписане директором ТОВ «Красненський елеваторний комплекс». 25000,00 грн. за участь у судових засіданнях не є сумою співмірною, оскільки адвокат брав участь виключно у 2 судових засіданнях, одне із яких 17.12.2025 проведено у режимі відеоконфоренціі та тривало декілька хвилин. Разом із тим, документи, що свідчать про оплату гонорару, пов`язаних із наданням правової допомоги представником позивача не надано.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави для ухвалення додаткового судового рішення, викладені в заяві, вважає, що така підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами 1, 7 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до ч.3 ст. 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів ст. 134 КАС України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Такі докази, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п.6, п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»

-інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;

-представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Статтею 19 вказаного Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, із матеріалів справи вбачається, що представником позивача було подано відзив на апеляційну скаргу. Також представник позивача брав участь у двох судових засіданнях, загальною тривалістю 25 хвилин (10.12.2025 з 10:43 по 11:04 та 17.12.2025 з 10:19 до 10:26).

Здійснивши аналіз матеріалів справи та обґрунтувань заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката (яка була надана до суду апеляційної інстанції) з урахуванням поданих доказів, колегія суддів встановила, що зміст відзиву на апеляційну скаргу за своїми доводами та міркуваннями та за своєю суттю збігається з доводами та позицією позивача, висловленою у суді першої інстанції та відображеною у рішенні суду першої інстанції.

Водночас колегія суддів зазначає, що відзив на апеляційну скаргу не містить нових обґрунтувань з покликанням на положення законодавства, судову практику, докази які не були предметом обговорення та дослідження у суді першої інстанції.

У наданих до суду апеляційної інстанції документах, які стосуються надання позивачу послуг на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, адвокатом також не відображено, які нові положення законодавства та / або судової практики та/ або нові докази ним вивчались з метою складання відзиву на апеляційну скаргу відповідача.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що складання та подання відзиву на апеляційної скаргу на рішення суду першої інстанції не супроводжувалось повторним та додатковим:

- вивченням та правовим аналізом законодавства та судової практики для належного захисту прав та охоронюваних закон інтересів замовника при розгляді Восьмим апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги відповідача;

- аналізом матеріалів справи та додатковою оцінкою обставин і наявних доказів;

- збору, вивченням та здійсненням юридичного аналізу документів необхідних для належного захисту прав та охоронюваних закон інтересів замовника при подані відзиву на апеляційну скаргу відповідача та формуванням нової правової позиції позивача, позаяк відповідачем у доводах апеляційної скарги не було приведено жодних нових аргументів, доводів чи аналізу норм матеріального чи процесуального права, правової позиції та судової практики відмінної від тієї про яку повідомлявся позивач та суд першої інстанції під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Як наслідок, зібраними у справі доказами не підтверджено факт надання послуг на правничу допомогу адвоката щодо необхідності повторного правового аналізу матеріалів справи та оцінки обставин і наявних доказів; правового аналізу законодавства та судової практики; формування нової правової позиції.

Колегія суддів зазначає, що підготовка такого відзиву та виступ у судових засіданнях не потребували додаткового аналізу чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль адвоката, а кількість затраченого адвокатом часу на представництво інтересів позивача в суді апеляційної інстанції була незначною за обсягом. Отож, заявлена до відшкодування сума витрат на професійну правову допомогу адвоката є необґрунтованою ні з часом, витраченим адвокатом на супроводження справи, ні з самою складністю справи, ні фактичним змістом наданих послуг.

За приведених положень законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на користь позивача підлягають присудженню судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката по складанню відзиву на апеляційну скаргу та участі у судових засіданнях, обґрунтована сума яких складає 1000 гривень. У решті заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивача слід відмовити, позаяк реальне надання таких послуг не підтверджується приведеними доводами у відзиві на апеляційну скаргу та поясненнями представника позивача, наданими суду апеляційної інстанції, а також з врахуванням того, що по суду першої інстанції подібні витрати стягнуто в розмірі 10000 грн.

Керуючись ст.ст. 134,139, 248, 252, 321, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

постановив:

Заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Красненський елеваторний комплекс» про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Прийняти додаткову постанову, якою вирішити питання про витрати на професійну правничу допомогу за результатами апеляційного розгляду справи №380/24389/24.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Красненський елеваторний комплекс» () сплачені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

В решті заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
М.А. Пліш

Повне судове рішення складено 02.02.2026.