Справа № 320/46108/25
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року справа №320/46108/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бренд Проперті" до Волинської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бренд Проперті" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Волинської митниці Державної митної служби України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №№UA205050/2025/000109/2 від 15.04.2025; UA205050/2025/000110/2 від 15.04.2025; UA205050/2025/000139/2 від 30.05.2025; UA205050/2025/000142/2 від 02.06.2025; UA205050/2025/000141/2 від 02.06.2025; UA205050/2025/000144/2 від 04.06.2025; UA205050/2025/000150/2 від 23.06.2025; UA205050/2025/000151/2 від 25.06.2025; UA205050/2025/000154/2 від 30.06.2025; UA205050/2025/000165/2 від 03.07.2025; UA205050/2025/000175/1 від 18.07.2025; UA205050/2025/000179/2 від 23.07.2025; UA205050/2025/000184/2 від 29.07.2025; UA205050/2025/000218/2 від 03.09.2025; UA205050/2025/000217/2 від 02.09.2025;

- визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000323 від 15.04.2025; №UA205050/2025/000324 від 15.04.2025; №UA205050/2025/000455 від 30.05.2025; №UA205050/2025/000458 від 02.06.2025 №UA205050/2025/000459 від 02.06.2025 №UA205050/2025/000465 від 04.06.2025; №UA205050/2025/000516 від 23.06.2025; №UA205050/2025/000522 від 25.06.2025; №UA205050/2025/000530 від 30.06.2025; №UA205050/2025/000552 від 03.07.2025; №UA205050/2025/000609 від 18.07.2025; №UA205050/2025/000626 від 23.07.2025; №UA205050/2025/000652 від 29.07.2025; №UA205050/2025/000756 від 02.09.2025; №UA205050/2025/000759 від 03.09.2025.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.09.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вимагаючи додаткові документи на підтвердження митної вартості, відповідач не пояснив, які складові митної вартості товарів є непідтвердженими, з яких причин з поданих документів неможливо встановити дані складові, та як додаткові документи мають підтвердити той чи інший показник.

Позивач зауважує, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказує, що доводи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості та електронному повідомленні не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності що впливають на митну вартість, або ознаки підробки. Не надано доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, у якому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

У відзиві відповідач зазначає, що на етапі перевірки правильності визначення митної вартості (п.4.5.10 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631 (далі - Порядок №631) ввезеного позивачем товару з`ясовано, що митну вартість по вищезазначеним МД заявлено позивачем за основним (першим) методом визначення митної вартості, про що свідчить інформація, внесена до гр.43 МД.

Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності.

Позивач подав відповідь на відзив у справі, у якій проти доводів відповідача заперечував, наголосив на протиправності оскаржуваних рішень та просив суд задовольнити даний адміністративний позов у повному обсязі.

Крім того, до суду від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Розглянувши заявлене клопотання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до п.20 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Пунктом 10 ч.6 ст.12 КАС України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності, а ч.2 ст.257 КАС України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Тобто, виключний перелік справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, міститься в ч.4 с.257 КАС України.

При цьому, суд наголошує, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною на підставі Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997 №475/97-ВР (далі Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 у справі "Ахеn v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява №64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСІІЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Крім цього, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.11.2006 (скарга 73053/01 CASE OF JUSSILA v. FINLAND, суд вказав на те, що: "Європейський Суд не сумнівається в тому, що письмове провадження у справі часто може виявитись більш ефективним, ніж усний розгляд, для перевірки та забезпечення того, що платник податків надав точний звіт про свій майновий стан, підкріплений всіма необхідними документами. Суд не вважає переконливим довід заявника, що в ході розгляду цієї справи виникли міркування щодо достовірності, які потребували надання пояснень в усній формі.... та приймає довід держави-відповідача, що будь - які питання факту та питання права в цій справі могли бути належним чином розглянуті та вирішені на підставі матеріалів, наданих у письмовому вигляді. ... Оскільки заявнику була надана повна можливість наводити свої доводи у письмовому вигляді та надавати коментарі щодо відомостей, які надходили від податкових органів, Суд дійшов висновку, що вимоги справедливого судочинства були дотримані...".

Суд погоджується з такою позицією щодо Європейського суду з прав людини щодо застування п.1 ст.6 Конвенції.

Характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагає проведення судового засідання, а бажання сторони у справі викласти під час проведення судового засідання свої аргументи, які висловлені нею або можуть бути висловлені у відзиві на позовну заяву, не зумовлює необхідність призначення до розгляду справи за участю сторін.

За таких підстав, на цій стадії судового розгляду, а також враховуючи, що заявником взагалі не було наведено будь-яких належних та об`єктивних доказів, з яких вбачалась би необхідність призначення судового засідання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання та призначення розгляду справи за участю сторін.

Таким чином, оскільки, у заявленому клопотанні не було наведено будь-яких належних, допустимих та достатніх причин, окрім того, що для забезпечення реалізації прав є необхідність надання пояснень безпосередньо у судовому засіданні, у зв`язку з чим необхідно проводити розгляд даної справи у судовому засіданні за викликом сторін, в якому заявник буде брати безпосередньою участь, не наведено, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення такого клопотання.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бренд Проперті" () є юридичною особою, суб`єктом господарювання, про що в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, здійснено відповідний запис.

Позивач здійснює наступні види діяльності відповідно до кодів КВЕД: 14.19 Виробництво іншого одягу й аксесуарів (основний) 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у. 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля 52.10 Складське господарство 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна 68.31 Агентства нерухомості 68.32 Управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту 14.11 Виробництво одягу зі шкіри 14.12 Виробництво робочого одягу 14.13 Виробництво іншого верхнього одягу 14.14 Виробництво спіднього одягу 14.20 Виготовлення виробів із хутра 14.39 Виробництво іншого трикотажного та в`язаного одягу 46.16 Діяльність посередників у торгівлі текстильними виробами, одягом, хутром, взуттям і шкіряними виробами 46.41 Оптова торгівля текстильними товарами 46.42 Оптова торгівля одягом і взуттям 47.71 Роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах 47.79 Роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах 46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням 58.29 Видання іншого програмного забезпечення 62.01 Комп`ютерне програмування 63.11 Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність 63.12 Веб-портали 66.22 Діяльність страхових агентів і брокерів 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту 46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткуванням, деталями до нього.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем укладено Контракт купівлі-продажу №03/2025/МВ від 19.03.2025 відповідно до якого Modern World OU, Естонія, (далі - Продавець), в особі директора Tetiana Fedoruk, що діє на підставі установчих документів, з однієї сторони, та ТОВ "БРЕНД ПРОПЕРТІ", Україна в особі директора Пухир Павло, що діє на підставі Статуту, (далі -Покупець) з другої сторони, уклали даний Контракт купівлі продажу (далі - Контракт).

На виконання умов контракту позивачем замовлено та узгоджено з Продавцем поставку партій товару, а саме вживаного одягу, взуття і текстильних виробів згідно рахунків-фактур (Інвойсів) №№ 2025/MB-1 від 11.04.2025; 2025/MB-2 від 14.04.2025; 2025/MB-3 від 26.05.2025; 2025/MB-4 від 29.05.2025; 2025/MB-5 від 29.05.2025; 2025/MB-6 від 31.05.2025; 2025/MB-7 від 19.06.2025; 2025/MB-8 від 23.06.2025; 2025/MB-9 від 27.06.2025; 2025/MB-10; від 30.06.2025; 2025/MB-11 від 15.07.2025; 2025/MB-12 від 21.07.2025; 2025/MB-13 від 28.07.2025; 2025/MB-14 від 01.09.2025; 2025/MB-15 від 01.09.2025.

На підставі досягнутих домовленостей Продавцем здійснено відвантаження та поставку замовленої позивачем партії товару. Після доставки товарів згідно вищеперерахованих Інвойсах до митного кордону України митним брокером позивача подано відповідачу митні декларації від 15.04.2025 № 25UA99U4; від 15.04.2025 №25UA01U8; від 30.05.2025 №25UA53U0; від 02.06.2025 №25UA16U0; від 02.06.2025 №25UA00U0; від 04.06.2025 №25UA89U3; від 23.06.2025 №25UA15U4; від 25.06.2025 №25UA48U7; від 30.06.2025 №25UA45U1; від 03.07.2025 №25UA09U3; від 18.07.2025 №25UA06U8; від 23.07.2025 №25UA41U5; від 29.07.2025 №25UA29U8; від 03.09.2025 №25UA36U1; від 02.09.2025 №25UA80U4, згідно яких задекларована декларантом митна вартість Товарів обчислена за 1 методом, тобто за ціною Контракту в діапазоні 0,5-1 Євро за 1 кг.

На підтвердження заявленої митної вартості товарів декларантом разом із митною декларацією надано до митного органу документи для підтвердження митної вартості товару відповідно до ст.53 МК України.

Митним органом по кожній митній декларації було запропоновано позивачу протягом 10-ти календарних днів надати всі документи, що перелічені в частині 3 статті 53 МК України.

У відповідь на вказані повідомлення позивач, вважаючи, що подав достатній пакет документів та у зв`язку з відсутністю конкретного переліку документів, які митний орган витребував для підтвердження митної вартості, просив завершити митне оформлення на підставі вже поданих документів.

По вказаних вище поданих митних деклараціях відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №№ UA205050/2025/000109/2 від 15.04.2025; UA205050/2025/000110/2 від 15.04.2025; UA205050/2025/000139/2 від 30.05.2025; UA205050/2025/000142/2 від 02.06.2025; UA205050/2025/000141/2 від 02.06.2025; UA205050/2025/000144/2 від 04.06.2025; UA205050/2025/000150/2 від 23.06.2025; UA205050/2025/000151/2 від 25.06.2025; UA205050/2025/000154/2 від 30.06.2025; UA205050/2025/000165/2 від 03.07.2025; UA205050/2025/000175/1 від 18.07.2025; UA205050/2025/000179/2 від 23.07.2025; UA205050/2025/000184/2 від 29.07.2025; UA205050/2025/000218/2 від 03.09.2025; UA205050/2025/000217/2 від 02.09.2025, якими збільшено суму митних платежів за 6 методом з розрахунку в діапазоні від 1 до 2.5 євро за 1 кг товару, а також прийнято картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: №UA205050/2025/000323 від 15.04.2025; №UA205050/2025/000324 від 15.04.2025; №UA205050/2025/000455 від 30.05.2025; №UA205050/2025/000458 від 02.06.2025 №UA205050/2025/000459 від 02.06.2025 №UA205050/2025/000465 від 04.06.2025; №UA205050/2025/000516 від 23.06.2025; №UA205050/2025/000522 від 25.06.2025; №UA205050/2025/000530 від 30.06.2025; №UA205050/2025/000552 від 03.07.2025; №UA205050/2025/000609 від 18.07.2025; №UA205050/2025/000626 від 23.07.2025; №UA205050/2025/000652 від 29.07.2025; №UA205050/2025/000756 від 02.09.2025; №UA205050/2025/000759 від 03.09.2025, згідно яких було відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з причини приведення рівня митної вартості в графах 12,45 МД у відповідності до відповідного рішення про визначення митної вартості.

Вважаючи, вказані рішення про коригування митної вартості товарів протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Порядок здійснення митних процедур та оформлення, переміщення через митний кордон України товарів, митне регулювання та справляння податків і зборів регулюється Митним кодексом України (далі - МК України).

Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно зі статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).

Частиною сьомою статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Статтями 49 та 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно зі статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до положень статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» №3018-VI від 15.02.2011, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГААТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до частини 12 статті 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною другою статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вказаний правовий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 23.10.2020 у справі № 820/3231/16, адміністративне провадження № К/9901/45484/18.

Суд зазначає, що надіслане митницею повідомлення про надання документів не містить інформації, що дозволяла б з`ясувати, які саме відомості про складові числового значення митної вартості відсутні або не підтверджуються поданими позивачем документами.

Вказані відповідачем у повідомленні недоліки не дають підстави для висновку про відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та не може бути підставою для витребування у позивача додаткових документів.

Крім того, відповідач в електронному повідомленні зобов`язав позивача надати додаткові документи, проте, не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити, чим необґрунтовано обмежив позивача в можливості довести митному органу правильність визначення митної вартості товару за основним методом.

Суд зазначає, що за умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Дослідивши рішення про коригування митної вартості, вбачається, що:

1. МД №25UA26U5 від 15.04.2025 року (рішення про коригування митної вартості №UA205050/2025/000109/2 від 15.04.2025) Продавцем товарів відповідно до контракту від 19.03.2025 №03/2025/MB (далі Контракт) є ModernWorld OU (Естонія), та країною відправлення в графі 15 ЕМД № 25UA26U5 декларантом вказано Естонію, тоді як завантаження товарів згідно графи 4 CMR відбулося в місті Бремен (Німеччина), а CMR №376883 складена 14.04.2025 в місті Хелм (Польща). Вказане може свідчити про наявність в ланцюгу постачання третіх осіб, які не є стороною Контракту, та надання митному органу неправдивих відомостей. Завантаження товарів відбулося 08.04.2025 (згідно графи 4 CMR), при цьому, товари були продані продавцем покупцю лише 11.04.2025 (згідно інвойсу №2025/MB-1). Вказане може свідчити про надання неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товарів.

2. МД №25UA27U4 від 15.04.2025 року (рішення про коригування митної вартості №UA205050/2025/000110/2 від 15.04.2025) Продавцем товарів відповідно до контракту від 19.03.2025 №03/2025/MB (далі Контракт) є ModernWorld OU (Естонія), та країною відправлення в графі 15 ЕМД № 25UA27U4 декларантом вказано Естонію, тоді як завантаження товарів згідно графи 4 CMR відбулося в місті Ган (Німеччина), а CMR № А164354 складена 11.04.2025 в місті Хелм (Польща). Вказане може свідчити про наявність третіх осіб, які не є стороною Контракту, та надання неправдивих відомостей. Завантаження товарів відбулося 11.04.2025 (згідно графи 4 CMR), при цьому, товари були продані продавцем покупцю лише 14.04.2025 (згідно інвойсу № 2025/MB-2). Вказане може свідчити про надання неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товарів.

3. МД №25UA83U7 від 30.05.2025 року (рішення про коригування митної вартості №UA205050/2025/000139/2 від 30.05.2025) Продавцем товарів відповідно до контракту від 19.03.2025 №03/2025/MB (далі Контракт) є ModernWorld OU (Естонія), та країною відправлення в графі 15 ЕМД № 25UA83U7 декларантом вказано Естонію, тоді як завантаження товарів згідно графи 4 CMR відбулося в місті Аліканте (Іспанія ). Вказане може свідчити про наявність в ланцюгу постачання третіх осіб, які не є стороною Контракту, та надання митному органу неправдивих відомостей. Завантаження товарів відбулося 22.05.2025 (згідно графи 4 CMR від 22.05.2025№195919), при цьому, товари були продані продавцем покупцю 26.05.2025 згідно інвойсу від 26.05.2025 №2025/MB-3). Інвойс №2025/MB-3 зазначений в графі 5 CMR від 22.05.2025 №195919.

4. МД №25UA19U0 від 04.06.2025 року (рішення про коригування митної вартості №UA205050/2025/000141/2 від 02.06.2025) Продавцем товару відповідно до контракту від 19.03.2025 №03/2025/MB (далі Контракт) є ModernWorld OU (Естонія), та країною відправлення в графі 15 ЕМД № 25UA19U0 декларантом вказано Естонію, тоді як завантаження товару згідно графи 4 CMR відбулося в місті Скаршеви (Польща). Вказане може свідчити про наявність третіх осіб, які не є стороною Контракту, та надання неправдивих відомостей. В графі 5 CMR від 28.05.2025 № 652601 (далі- CMR) зазначено інвойс № 2025/MB-5 (згідно якого і подано до митного оформлення оцінюваний товар). Датою складання вищевказаного інвойса є 29.05.2025, тобто даний інвойс був виписаний пізніше, ніж CMR, в якій він вже вказаний. Завантаження товару відбулося 28.05.2025 (згідно графи 4 CMR), при цьому, товар був проданий продавцем покупцю лише 29.05.2025 (згідно інвойсу № 2025/MB-5).

5. МД №25UA31U6 від 02.06.2025 року (рішення про коригування митної вартості №UA205050/2025/000142/2 від 02.06.2025) Продавцем товарів відповідно до контракту від 19.03.2025 №03/2025/MB (далі Контракт) є ModernWorld OU (Естонія), та країною відправлення в графі 15 ЕМД № 25UA31U6 декларантом вказано Естонію, тоді як завантаження товарів згідно графи 4 CMR відбулося в місті Manage (Бельгія). Вказане може свідчити про наявність третіх осіб, які не є стороною Контракту, та надання неправдивих відомостей. CMR № 272193 складена 26.05.2025, та в графі 5 даної CMR вже вказано інвойс № 2025/MB-4. При цьому, даний інвойс №2025/MB-4 датований лише 29.05.2025. Тобто, інвойс був вказаний в графі 5 CMR до дати його видачі. Вказане може свідчити про надання неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товарів, а також надання недостовірних документів.

6.МД №25UA29U6 від 04.06.2025 року (рішення про коригування митної вартості №UA205050/2025/000144/2 від 04.06.2025) Продавцем товарів відповідно до контракту від 19.03.2025 №03/2025/MB (далі Контракт) є ModernWorld OU (Естонія), та країною відправлення в графі 15 ЕМД №25UA29U6 декларантом вказано Естонію, тоді як завантаження товарів згідно графи 4 CMR відбулося в місті Deinze (Бельгія). Вказане може свідчити про наявність третіх осіб, які не є стороною Контракту, та надання неправдивих відомостей. CMR № 022937 складена 27.05.2025, та в графі 5 даної CMR вже вказано інвойс № 2025/MB-6. При цьому, даний інвойс № 2025/MB-6 датований лише 31.05.2025. Тобто, інвойс був вказаний в графі 5 CMR до дати його видачі. Вказане може свідчити про надання неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товарів, а також надання недостовірних документів.

7.МД №25UA46U9 від 23.06.2025 року (рішення про коригування митної вартості №UA205050/2025/000150/2 від 23.06.2025) Продавцем товарів відповідно до контракту від 19.03.2025 №03/2025/MB (далі Контракт) є ModernWorld OU (Естонія), тоді як завантаження товарів згідно графи 4 CMR відбулося в місті Deinze (Бельгія) та відправником товарів вказано третю особу Diamonds Group SPRL (Бельгія). Вказане свідчить про наявність третіх осіб в ланцюгу постачання товарів, які не є стороною Контракту, та може свідчити про надання неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товарів. CMR № 048071 складена 14.06.2025, та в графі 5 даної CMR вже вказано інвойс №2025/MB-7. При цьому, даний інвойс № 2025/MB-7 датований лише 19.06.2025. Тобто, інвойс був вказаний в графі 5 CMR ще до дати його видачі.

8. МД №25UA40U7 від 25.06.2025 року (рішення про коригування митної вартості №UA205050/2025/000151/2 від 25.06.2025) Продавцем товарів відповідно до контракту від 19.03.2025 №03/2025/MB (далі Контракт) є ModernWorld OU (Естонія), та країною відправлення в графі 15 ЕМД № 25UA40U7 декларантом вказано Естонію, тоді як завантаження товарів згідно графи 4 CMR відбулося в місті Gilly (Бельгія). Вказане може свідчити про наявність третіх осіб в ланцюгу постачання товару, які не є стороною Контракту, та надання неправдивих відомостей. CMR № 027484 складена 20.06.2025, та в графі 5 даної CMR вже вказано інвойс № 2025/MB-8. При цьому, даний інвойс № 2025/MB-8 датований лише 23.06.2025. Тобто, інвойс був вказаний в графі 5 CMR ще до дати його видачі. Вказане може свідчити про надання неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товарів, а також надання недостовірних документів.

9. МД №25UA61U6 від 30.06.2025 року (рішення про коригування митної вартості №UA205050/2025/000154/2 від 30.06.2025) Продавцем товарів відповідно до контракту від 19.03.2025 №03/2025/MB (далі Контракт) є ModernWorld OU (Естонія), та країною відправлення в графі 15 ЕМД № 25UA61U6 декларантом вказано Естонію, тоді як завантаження товарів згідно графи 4 CMR відбулося в Бельгії. Вказане може свідчити про наявність третіх осіб в ланцюгу постачання товару, які не є стороною Контракту, та надання неправдивих відомостей.

10. МД №25UA52U5 від 03.07.2025 року (рішення про коригування митної вартості №UA205050/2025/000165/2 від 03.07.2025) Продавцем товарів відповідно до контракту від 19.03.2025 №03/2025/MB (далі Контракт) є ModernWorld OU (Естонія), та країною відправлення в графі 15 ЕМД № 25UA52U5 декларантом вказано Естонію, тоді як завантаження товарів згідно графи 4 CMR від 30.06.2025 №083135 відбулося в місті Кіль (Німеччина). Вказане може свідчити про наявність третіх осіб в ланцюгу постачання товарів, які не є стороною Контракту, та надання неправдивих відомостей.

11. МД №25UA99U1 від 18.07.2025 року (рішення про коригування митної вартості №UA205050/2025/000175/2 від 18.07.2025) Продавцем товарів відповідно до контракту від 19.03.2025 №03/2025/MB (далі Контракт) є ModernWorld OU (Естонія), та країною відправлення в графі 15 ЕМД № 25UA99U1 декларантом вказано Естонію, тоді як завантаження товарів згідно графи 4 CMR від 16.07.2025 № 711073 (далі- CMR) відбулося в місті Ванта (Фінляндія). Вказане може свідчити про наявність третіх осіб в ланцюгу постачання товару, які не є стороною Контракту, та надання неправдивих відомостей. Відповідно до графи 4 CMR завантаження відбулося 11.07.2025, тоді як товари були продані згідно інвойсу № 2025/MB-11 лише 15.07.2025. Вказане може свідчити про надання неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товарів, а також надання недостовірних документів.

12. МД №25UA66U2 від 23.07.2025 року (рішення про коригування митної вартості №UA205050/2025/000179/2 від 23.07.2025) П.14.2 контракту від 19.03.2025 №03/2025/MB (далі- Контракт) визначено, що продавець самостійно визначає місце відвантаження товару та відправника товару, про що зазначається у фактурі. Продавцем товарів відповідно до Контракту є ModernWorld OU (Естонія), тоді як завантаження товарів згідно графи 4 CMR № 607770 (далі- CMR) відбулося в місті Haan (Німеччина), а сама CMR складена 22.07.2025 в місті Хелм (Польща). Відправником відповідно до графи 1 CMR є третя особа - Ume Economy Germany UG (Німеччина). При цьому, в інвойсі від 21.07.2025 № 2025/MB-12 відсутня інформація щодо місця відвантаження та відправника товарів, що суперечить п.14.2 Контракту.

13. МД №25UA73U9 від 29.07.2025 року (рішення про коригування митної вартості №UA205050/2025/000184/2 від 29.07.2025) Продавцем товарів відповідно до контракту від 19.03.2025 №03/2025/MB (далі Контракт) є ModernWorld OU (Естонія), та країною відправлення в графі 15 ЕМД № 25UA73U9 декларантом вказано Естонію, тоді як завантаження товарів згідно графи 4 CMR від 26.07.2025 б/н (далі- CMR) відбулося в місті Дрезден (Німеччина). Вказане може свідчити про наявність третіх осіб в ланцюгу постачання товару, які не є стороною Контракту, та надання неправдивих відомостей. Відповідно до графи 4 CMR завантаження відбулося 26.07.2025, тоді як товари були продані згідно інвойсу № 2025/MB-13 лише 28.07.2025. При цьому, в графі 5 CMR вже вказано інвойс №2025/MB-13 (тобто, номер інвойсу був вказаний в CMR ще до дати його видачі).

14. МД №25UA22U5 від 02.09.2025 року (рішення про коригування митної вартості №UA205050/2025/000217/2 від 02.09.2025) Продавцем товарів відповідно до контракту від 19.03.2025 №03/2025/MB (далі Контракт) є ModernWorld OU (Естонія), та країною відправлення в графі 15 ЕМД № 25UA22U5 декларантом вказано Естонію, тоді як завантаження товарів згідно графи 4 CMR від 30.08.2025 №029803 (далі- CMR) відбулося в місті Люнебург. Вказане може свідчити про надання неправдивих відомостей, а також про наявність третіх осіб в ланцюгу постачання товарів, які не є стороною Контракту, що створює ризик наявності комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов Контракту, витрати на оплату яких можуть бути невід`ємними складовими митної вартості товарів. Отже, існує ризик недостовірності повноти декларування всіх складових митної вартості товарів. Відповідно до графи 4 CMR завантаження відбулося 30.08.2025, тоді як товари були продані згідно інвойсу № 2025/MB-15 лише 01.09.2025. При цьому, в графі 5 CMR вже вказано інвойс №2025/MB-15 (тобто, номер інвойсу був вказаний в CMR ще до дати його видачі). Вказане може свідчити про надання неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товарів, а також надання недостовірних документів.

15. МД №25UA26U0 від 03.09.2025 року (рішення про коригування митної вартості №UA205050/2025/000218/2 від 03.09.2025) Продавцем товарів відповідно до контракту від 19.03.2025 №03/2025/MB (далі Контракт) є ModernWorld OU (Естонія), та країною відправлення в графі 15 ЕМД № 25UA26U0 декларантом вказано Естонію, тоді як завантаження товарів згідно графи 4 CMR від 29.08.2025 №0091992 (далі- CMR) відбулося в місті Ванта (Фінляндія). Вказане може свідчити про надання неправдивих відомостей, а також про наявність третіх осіб в ланцюгу постачання товарів, які не є стороною Контракту, що створює ризик наявності комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов Контракту, витрати на оплату яких можуть бути невід`ємними складовими митної вартості товарів. Отже, існує ризик недостовірності повноти декларування всіх складових митної вартості товарів. Відповідно до графи 4 CMR завантаження відбулося 29.08.2025, тоді як товари були продані згідно інвойсу № 2025/MB-14 лише 01.09.2025. При цьому, в графі 5 CMR вже вказано інвойс №2025/MB-14 (тобто, номер інвойсу був вказаний в CMR ще до дати його видачі).

Позивачем було направлено лист від 23 травня 2025 року №25/05/23-1 в якому зазначено, що: «Для подальшої роботи по контракту №03/2025/МВ від 19.03.2025, зв`язку з необхідністю розкриття додаткової інформації, ТОВ "БРЕНД ПРОПЕРТІ", код за , просить надати роз`яснення що відправки товара, а саме «Чому відправка товара здійснюється не тільки з місця реєстрації вашого підприємства?».

Контрагентом надано відповідь на лист №2025_05_27(1) від 27.05.2025 де зазначено, що «У відповідь на лист від 23 травня 2025 №25/05/23-1, який ми отримали. Повідомляєм вам в зв`зку з тим, що компанія виде свою економічно діяльність по всій території Європейського Союза і має ділові відносини з багатьма резидентами ЄС, які надають можливість збирати, зберігати та відправляти товар (вживаний одяг, вживане взуття, вживаний текстиль) безпосередньо зі своїх складів. Для того щоб мінімізувати витрати та час при транспортуванні, компанією було прийнято рішення відправляти, вище зазначений товар, відразу вам. Що не суперечить пункту 14.2, контракта купівлі-продажу №03/2025/МВ від 19.03.2025».

Пуктом 14.2 Договору визначено, що «Продавець самостійно визначає місце відвантаження Товару та відправника Товару, про що зазначається в Фактурі»

Примітка:* Пуктом 14.2 Договору визначено, що «Продавець самостійно визначає місце відвантаження Товару та відправника Товару, про що зазначається в Фактурі».

Однак вищенаведені твердженні Відповідача, не впливають на ціну товару та не суперечать умовам Договору.

Також в якості правомірності винесення оскаржуваних рішень відповідач посилається на те, що ряд Інвойсів датовані більш пізньою датою за дату міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR), в яких є посилання на інвойси.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 МК України.

Варто звернути увагу на те, що в міжнародних перевезеннях CMR використовується як первинний документ для супроводу товару під час транспортування, а інвойс як бухгалтерський документ, що деталізує фінансові аспекти угоди. Тому інвойс міг бути виписаний після фактичного відвантаження товару, але це не впливає на законність угоди.

Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (CMR), прийнята в Женеві 19 травня 1956 року (із поправками), регулює міжнародні перевезення вантажів автомобільним транспортом.

CMR підтверджує факт перевезення товару, але вона не є документом, що регулює фінансові розрахунки між сторонами.

Проформа міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) вимагає введення номеру товаросупровідного документа (в даному випадку, Інвойса). Разом з тим, фактично інвойс оформлюється після завершення завантаження транспортного засобу і визначення нетто і брутто товару. Тому випадки, за яких дата оформлення Інвойса є більш пізньою за дату CMR не є порушенням митного законодавства України та жодним чином не впливають на кількісні показники митної вартості товару.

При цьому, суд звертає увагу, що СMR не входять до переліку документів, визначених частиною другою статті 53 МК України, що підтверджують митну вартість товарів, а сам факт розбіжностей в Інвойсах та CMR не свідчать про неправомірність формування числових значень складових митної вартості товарів.

На підставі викладеного, суд вважає, що зауваження відповідача, зазначені в оскаржуваних рішеннях, є необґрунтованими та такими, що жодним чином не впливають на неможливість підтвердження задекларованої позивачем митної вартості товару. У відповідача були відсутні достатні та обґрунтовані докази для коригування митної вартості.

Суд зазначає, що за умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішень цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Протиправність невмотивованого та безпідставного витребування митним органом додаткових документів підтверджується також правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 23.04.2021 у справі №808/1402/18, адміністративне провадження №K/9901/4996/19, якою визначено, що: «Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість».

Що стосується обставин не подання позивачем на вимогу митного органу витребуваних документів у повному обсязі, суд відмічає, що витребувані відповідачем документи частково були надані разом зі спірними митними деклараціями, а самі по собі обставини неподання документів жодним чином не свідчать про наявність у поданих документах розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Суд наголошує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України, а саме статтею 53, заборонено.

Стосовно наявності розбіжностей щодо відправника товару та місця відправлення товару суд ураховує таке.

З наявних інвойсів №№2025/MB-1; 2025/MB-2; 2025/MB-3; 2025/MB-4; 2025/MB-5; 2025/MB-6; 2025/MB-7; 2025/MB-8; 2025/MB-9; 2025/MB-10; 2025/MB-11; 2025/MB-12; 2025/MB-13; 2025/MB-14; 2025/MB-15 вбачається, що поставка товару здійснюється на умовах: CPT KYIV Ukraine.

Відповідно до умов CPT визначено, що «Обов`язки відправника (продавця): Продавець організовує і оплачує транспортування товару до вказаного місця призначення. Продавець також зобов`язаний оплатити витрати на експортне оформлення. Однак після того, як товар переданий перевізнику, всі ризики переходять до покупця, навіть якщо товар ще не прибув у кінцевий пункт призначення.

Однак, місце відправлення партій товарів може відрізнятися від місця завантаження враховуючи те, що контрагенти постачальники імпортованого позивачем товару мають відокремленні структурні підрозділи в країнах Євросоюзу і комплектування партій товару же відбуватися з декількох складів продавця, місцезнаходження якого може відрізнятися від місця реєстрації юридичної особи, що в жодному разі не є порушенням обчислення митної вартості товарів, оскільки, як вже зазначалось вище, згідно умов контрактів, враховуючи умову лавки CPT KYІV за правилами Інкотермс 2020, в ціну товару вже включено пакування, маркування, завантаження, всі податки та мито, інші збори на території країни продавця, а також вартість доставки до міста Київ імпортованих товарів.

Таким чином різниця у місцях відправлення та завантаження товарів не має впливу на митну вартість товарів та не змінює її шляхом збільшення оплати за транспортування товарів з різних країн відправлення, оскільки вартість доставки вже включена до вартості таких товарів, ще до моменту їх відправлення.

Суд зауважує, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.08.2020 у справі №815/3451/16, від 12.06.2020 у справі №826/4434/16, від 10.10.2019 у справі №809/1469/16.

Відповідач не встановив таких розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, або ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви митного органу щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.

Отже, на переконання суду, позивач, здійснюючи митне оформлення вантажу за спірними митними деклараціями, надало митному органу повний перелік документів, визначений частиною другою статті 53 МК України, на підтвердження всіх складових митної вартості товару.

Суд відмічає, що не заперечує права митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, проте для цього він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознак підробки або відсутність усіх відомостей про числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, та що в документах, поданих ним до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Зі змісту спірних рішень слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що визначена позивачем у відповідних митних деклараціях митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Матеріалами справи підтверджено подання позивачем разом з деклараціями необхідних та додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Отже, зазначені відповідачем у спірних рішеннях обставини не можуть бути підставою для витребування додаткових документів, оскільки виключно на підставі частини третьої статті 53 МК України митний орган може витребувати додаткові документи.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.

Контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу.

Зважаючи на викладене, в даній справі митний орган не спростував дійсності поданих до митного оформлення основних документів, достовірності зазначених у них відомостей, контрактну ціну оцінюваних товарів, а також не довів об`єктивну неможливість перевірити вартість операції на підставі наданих позивачем документів.

При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 29.05.2012 у справі № 21-91а12 та від 31.03.2015 у справі № 21-127а15.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Підсумовуючи, слід зазначити, що висновки відповідача щодо документального непідтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі аналогічних митних декларацій є протиправним.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за ціною договору.

Отже, у відповідача під час прийняття оскаржуваних рішень не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною контракту.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом та прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваних рішень, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваних рішень, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання даного адміністративного позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 30280,00 грн., який в силу положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000109/2 від 15.04.2025.

3. Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000110/2 від 15.04.2025.

4. Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000139/2 від 30.05.2025.

5. Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000142/2 від 02.06.2025.

6. Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000141/2 від 02.06.2025.

7. Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000144/2 від 04.06.2025.

8. Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000150/2 від 23.06.2025.

9. Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000151/2 від 25.06.2025.

10. Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000154/2 від 30.06.2025.

11. Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000165/2 від 03.07.2025.

12. Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000175/1 від 18.07.2025.

13. Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000179/2 від 23.07.2025.

14. Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000184/2 від 29.07.2025.

15. Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000218/2 від 03.09.2025.

16. Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000217/2 від 02.09.2025.

17. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000323 від 15.04.2025.

18. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000324 від 15.04.2025.

19. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; №UA205050/2025/000455 від 30.05.2025.

20. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000458 від 02.06.2025.

21. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000459 від 02.06.2025.

22. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000465 від 04.06.2025.

23. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000516 від 23.06.2025.

24. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000522 від 25.06.2025.

25. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000530 від 30.06.2025.

26. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000552 від 03.07.2025.

27. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000609 від 18.07.2025.

28. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000626 від 23.07.2025.

29. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000652 від 29.07.2025.

30. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000756 від 02.09.2025.

31. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000759 від 03.09.2025.

32. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бренд Проперті" (код з ) судові витрати у сумі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Державної митної служби України (код з ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.