Справа № 440/11188/24
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2026-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. ПолтаваСправа № 440/11188/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головка А.Б., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я.Левітана" до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

19 вересня 2024 року Комунальне підприємство "Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я.Левітана" засобами системи "Електронний суд" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області про визнання протиправними та скасування постанов від 03.09.2024 №№ 58.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач здійснює перевезення пасажирів у звичайному режимі руху, тобто здійснює перевезення пасажирів автобусами на маршруті загального користування з дотриманням усіх зупинок, передбачених розкладом руху. Зазначив, що довжина міського маршруту № 25 «ПАТ «Укртатнафта» - вулиця Правобережна» становить 22,5 кілометра, що значно менше встановленого, пунктом 6.1. Положення, протяжності маршруту. Транспортні засоби не використовуються для перевезення пасажирів у нічний час. Таким чином, транспортні засоби, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального використання, можуть бути не обладнані тахографами. Відтак відсутній обов`язок перевізника встановлювати тахограф та здійснювати його перевірку, оскільки транспортний засіб здійснює перевезення на міському маршруті, довжина якого, складає менше 50 кілометрів. Відтак, всі постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача винесені з порушенням норм діючого законодавства України. Зазначає, що на момент проведення перевірки у водіїв був в наявності графік змінності водіїв. Водіями він не був наданий, оскільки співробітники Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті не вимагали надавати дані документи, лише просили надати протоколи адаптації та перевірки тахографу. Таким чином, відсутні підстави для притягнення до відповідальності позивача у зв`язку з відсутністю у водіїв індивідуальної контрольної книжки або графіку змінності. Вважає, що в актах перевірки та постановах про застосування адміністративно-господарського штрафу не вірно зазначено найменування позивача. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань повне найменування позивача є Комунальне підприємство «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я.Левітана» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, а скорочена назва є Комунальне підприємство «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я.Левітана». Таким чином, на думку позивача, складені постанови взагалі стосуються іншої юридичної особи та не мають відношення до позивача.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), витребувано докази.

У наданому до суду відзиві відповідач позов не визнав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Свою позицію мотивував тим, що оскільки на момент проведення рейдових перевірок 07.08.2024 та 12.08.2024 у водіїв позивача під час керування транспортними засобами, обладнаними цифровими тахографами, були відсутні чинні протоколи про перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів та особисті картки до таких тахографів, а також відсутні індивідуальні контрольні книжки та копії графіків змінності водіїв, зазначене формує в діяльності позивача склад порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та є підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу згідно абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що під час проведення рейдових перевірок 07.08.2024 та 12.08.2024 складено акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом:

- згідно з актом № 020370 від 07.08.2024 року, під час перевірки виявлено, порушення ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме при здійсненні регулярних пасажирських перевезень за міським автобусним маршрутом № 25 м. Кременчук «ПАТ «Укрнафта» вул. Правобережна» транспортний засіб обладнано цифровим тахографом, відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, відсутня індивідуальна контрольна книжка або графік змінності водія. Порушено вимоги статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт»;

- згідно з актом № 020449 від 12.08.2024 року, під час перевірки виявлено, при надані послуг з перевезення пасажирів на міському маршруті «ПАТ «Укрнафта» - вул. Правобережна» (маршрут № 25) на момент здійснення перевірки у водія відсутні документи визначені ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа, транспортний засіб обладнаний цифровим тахографом. Водій не використовує особисту картку водія;

- згідно з актом № 020450 від 12.08.2024 року під час перевірки виявлено, при надані послуг з перевезення пасажирів на міському маршруті «ПАТ «Укрнафта» - вул. Правобережна» №25 на момент здійснення перевірки у водія відсутні документи визначені ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме, відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа, транспортний засіб обладнаний цифровим тахографом, водій не використовує особисту картку водія;

- згідно з актом № 020456 від 07.08.2024 року під час перевірки виявлено, при здійсненні регулярних пасажирських перевезень за міським автобусним маршрутом № 25 «ПАТ «Укрнафта» - вул. Правобережна» відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, індивідуальна контрольна книжка водія, або графік змінності, схема маршруту, транспортний засіб обладнано цифровим тахографом. Порушено вимоги ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт»;

- згідно з актом № 020369 від 07.08.2024 року під час перевірки виявлено, при здійсненні регулярних пасажирських перевезень за міським автобусним маршрутом № 25 м. Кременчук (ПАТ «Укртатнафта» - вул. Правобережна) транспортний засіб обладнано цифровим тахографом, відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, відсутня індивідуальна контрольна книжка або графік змінності водія. Порушено вимоги ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт»;

- згідно з актом № 020458 від 07.08.2024 року під час перевірки виявлено порушення ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт». При здійсненні регулярних пасажирських перевезень за міським маршрутом № 25 «ПАТ «Укртатнафта» - вул. Правобережна» транспортний засіб обладнаний тахографом, відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, відсутня індивідуальна контрольна книжка або графік змінності водія.

На підставі вказаних актів прийнято постанову № 063958 від 03.09.2024 року, якою накладено штраф у розмірі 17 000,00 згідно акту проведення перевірки від 07.08.2024 року № АР 020370; постанову № 063957 від 03.09.2024 року, якою накладено штраф у розмірі 17 000,00 згідно акту проведення перевірки від 12.08.2024 року № АР 020449; постанову № 063956 від 03.09.2024 року, якою накладено штраф у розмірі 17 000,00 згідно акту проведення перевірки від 12.08.2024 року № АР 020450; постанову № 063955 від 03.09.2024 року, якою накладено штраф у розмірі 17 000,00 згідно акту проведення перевірки від 07.08.2024 року № АР 020456; постанову № 063954 від 03.09.2024 року, якою накладено штраф у розмірі 17 000,00 згідно акту проведення перевірки від 07.08.2024 року № АР 020369; постанову № 063953 від 03.09.2024 року, якою накладено штраф у розмірі 17 000,00 згідно акту проведення перевірки від 07.08.2024 року № АР 020458.

Позивач не погоджується з вищезазначеними постановами про застосування адміністративно-господарського штрафу у зв`язку із чим оскаржив їх до суду.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з положеннями статті 34 Закону №2344-ІІІ, автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/ чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати контроль їх технічного і санітарного стану, забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до вимог статті 39 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України; для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду електронний квиток та документи для пільгового проїзду. Формулювання «інші документи, передбачені законодавством» передбачає необхідність звернення до інших нормативно-правових актів, якими регулюються ті чи інші суспільні відносини в сфері перевезень, для визначення необхідних для здійснення внутрішніх перевезень пасажирів документів.

Відтак, перелік документів, наведений у статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», не є вичерпним.

Відповідно до статті 40 Закону №2344-ІІІ водій автобуса при перевезенні пасажирів зобов`язаний, серед іншого, мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством.

Таким чином, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а на водія пред`явлення для перевірки відповідних документів.

Відповідно до пункту 1.2 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далі Положення №340), це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку. Дане Положення розроблено, у тому числі, відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті та Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), що також перевіряється під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) відповідно до Порядку №1567.

Згідно частини 3 статті 10 даної Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

Приписи пункту «а» частини 1 статті 10 вказаної Конвенції, є універсальними для будь-якого транспортного засобу, на якому використовується наймана праця водія.

Пунктом 6.1 Положення №340 передбачено, що, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Водночас, відповідно до пункту 6.3 Положення №340 водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Пункт 7.1 Положення №340 визначає, що органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

При цьому, чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.

В свою чергу, порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів, визначається нормами Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі Інструкція №385).

Відповідно до положень Інструкції №385 виробники транспортних засобів здійснюють установлення тахографів згідно з вимогами ЄУТР (пункт 2.1). Виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР (пункт 3.1 Інструкції №385).

Відповідно, перевізники зобов`язані забезпечувати належну експлуатацію встановленого на транспортному засобі тахографа та, зокрема, мати в наявності всі необхідні документи на встановлений тахограф та забезпечувати надання їх водієві для подальшого пред`явлення під час проведення перевірок.

Натомість, посадовими особами Укртрансбезпеки під час проведення рейдових перевірок здійснюється перевірка наявності документів на встановлений тахограф (у тому числі протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу), обов`язкова наявність яких визначається відповідно до статті 39 Закону №2344-ІІІ.

Так, відповідно до Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв. Натомість, адаптація тахографа до транспортного засобу оновлення або підтвердження параметрів автомобільного транспортного засобу, що зберігаються у пам`яті тахографа, до яких залежно від типу тахографа належать: ідентифікаційний номер (VIN-код) та номерний знак (цифри та літери, нанесені на номерному знаку, - VRN) автомобільного транспортного засобу, розмір застосованих пневматичних шин, результати визначення константи тахографа "k", характеристичного коефіцієнта автомобільного транспортного засобу "w", ефективного кола шини "l", а також показники часу, пробігу, граничного значення швидкості, на яке налаштований обмежувач швидкості транспортного засобу (за наявності). Термін "адаптація тахографа до транспортного засобу", за визначенням ЄУТР, - "калібрування".

Відповідно до пункту 2.5 Інструкції №385 повірку тахографів здійснюють повірочні лабораторії, які уповноважені на проведення повірки тахографів відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції №385 ПСТ (пункти сервісу тахографів) виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР періодично кожні два роки, а також у разі: установлення або заміни тахографа; ремонту тахографа; зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу; якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, накладених на його складові, під час установлення або адаптації або у разі зміни конструкції автотранспортного засобу, що може вплинути на роботу тахографа.

Пунктом 2.7 Інструкції №385 передбачено, що за результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1. Бланк протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу роздруковується відповідальною особою ПСТ на папері формату А4 (210х297 мм) щільністю 100 г/кв.м або більше. Не допускається робити закреслення чи виправлення відомостей, які заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписано та поставлено печатку відповідальної особи ПСТ. У графах, які не заповнюються під час складання протоколу, проставляються прочерки. ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа - з роздруківкою та електронними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних.

Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт.

Відповідно до пункту 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зобов`язаний мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. Пунктом 3.6 Інструкції №385 передбачено, що перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: - правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); - дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа.

Слід звернути увагу, що нормами зазначених вище нормативно-правових актів, зокрема, Інструкції №385, не передбачено жодних винятків щодо можливості автомобільних перевізників не проводити обов`язкову періодичну перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу чи відтермінування такого обов`язку з тих чи інших підстав.

Таким чином, нормами чинного законодавства чітко передбачено обов`язок автомобільного перевізника із забезпечення, а водія пред`явлення для перевірки відповідних обов`язкових документів для здійснення перевезень пасажирів та/або вантажів.

Відсутність вказаних документів та/або ненадання їх для перевірки є порушенням вимог законодавства про автомобільний транспорт та є підставою для притягнення перевізника до відповідальності.

В ході проведення рейдових перевірок посадовими особами відповідача було встановлено, що перевізником не виконано встановлені законодавством вимоги щодо забезпечення належної експлуатації транспортних засобів та встановлених на них контрольних пристроїв (тахографів), а також не забезпечено здійснення обліку та контролю за дотриманням режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів та забезпечення останніх відповідними обов`язковими для здійснення перевезень документами.

Натомість, позивачем за змістом позовної заяви не надано належних та допустимих доказів на спростування фактів виявлених порушень, зокрема, не надано доказів на підтвердження наявності у водіїв транспортних засобів на момент проведення перевірок копій графіків змінності.

В цьому контексті варто зазначити, що відповідно до положень чинного законодавства виявлення факту порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та встановлення наявності підстав для притягнення особи до відповідальності за виявлене порушення відбувається саме на момент проведення рейдової перевірки на основі пред`явлених водієм документів. Зокрема, формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути наявні у водія, саме на місці зупинки (події) мають бути надані первинні документи, інші документи, на підставі яких здійснюється перевезення, та саме на підставі цих, а не складених в інший час документів та наявних поза місцем події, встановлюються фактичні обставини, зокрема, щодо перевізника. Носієм доказової інформації щодо встановлених таким чином обставин, є первинні документи контролю, що складаються контролюючим органом, акти, довідки - відповідно до зазначених вище правил і процедур, передбачених вищезгаданими профільними нормативно-правовими актами.

Таким чином, оскільки на момент проведення рейдових перевірок 07.08.2024 та 12.08.2024 у водіїв позивача під час керування транспортними засобами, обладнаними цифровими тахографами, були відсутні чинні протоколи про перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів та особисті картки до таких тахографів, а також відсутні індивідуальні контрольні книжки та копії графіків змінності водіїв, зазначене формує в діяльності позивача склад порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та є підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу згідно абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ.

Матеріалами справи підтверджується, що підставою для висновків відповідача про порушення позивачем вимог статті 39 Закону №2344-ІІІ слугувала відсутність на час проведення перевірки відповідних документів.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, до осіб, які здійснюють такі перевезення, застосовуються адміністративно-господарські штрафи. Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону №2344-ІІІ, а тому відповідачем правомірно було складено спірні постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, оскаржувані постанови від 03.09.2024 №063953, №063954, №063955, №063956, №063957, №063958, винесені Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі по 17 000,00 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, винесені відповідно до чинного законодавства уповноваженим державним органом, в рамках повноважень, визначених Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), та щодо належного суб`єкта за наявності встановленого факту

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Комунального підприємства "Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я.Левітана" до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області про визнання протиправними та скасування постанов відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Б. Головко