Справа № 160/24683/25
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
28.08.2025 року представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвокат Джеджея Луїза Анатоліївна звернулася через підсистему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо відмови у внесенні до Реєстру платників єдиного податку відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , як платника єдиного податку ІІ групи з 01.08.2024 року;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести до Реєстру платників єдиного податку відомості про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , як платника єдиного податку ІІ групи з 01.08.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , 31 липня 2024 року подала нотаріусу Падалка Р.О. заяву про державну реєстрацію ФОП та одночасно з такою заявою нею було подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування (2 група). На початку травня 2025 року у позивачки виникла необхідність отримати витяг з єдиного реєстру платників єдиного податку і тоді вона дізналась про те що її не включено до реєстру платників єдиного податку 2 групи. На відповідний запит про причині не включення її до реєстру платників єдиного податку другої групи, позивачка отримала відповідь від податкової. У тексті відповіді зазначається, що причиною відмови слугувало недотримання вимог ст. ст.298 ПКУ, що полягає у тому, що реєстрація ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця мала місце 31.07.2024 року, в свою чергу заява щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для другої групи була подана ОСОБА_1 01.08.2024 року, що є порушенням в розумінні приписів п.п.298.1.2. п.298.1 ст.298 ПКУ. Також підставою для прийняття рішення про відмову стала наявність у ОСОБА_1 станом на 01.08.2024 року не погашеної заборгованості суми боргу з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 302,51 грн., чим було порушено пп.291.5.8. п.291.5. ст.291 ПКУ. Позивач не погоджується із такими діями відповідача, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 13.10.2025 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 року продовжено строк розгляду адміністративної справи до 02.02.2026 року.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що згідно даних інформаційно комунікаційних систем Державної податкової служби України в ГУ ДПС у Дніпропетровській області Криворізька Південній ДПІ (м. Кривий Ріг) на обліку як основний платник податків на загальній системі оподаткування з 01.08.2024 року перебуває фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ).
Фізичною особою ОСОБА_1 до контролюючого органу засобами електронного зв`язку було подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування ІІ групи з 01.08.2024 року (реєстраційний номер №39122752 від 01.08.2024 року.
Листом від 02.08.2024 року № 5740/АП/04-36-74-01-13 Криворізька південна ДПІ ГУ ДПС повідомило фізичну особу ОСОБА_1 , що з 01.08.2024 року вона не може застосовувати спрощену систему оподаткування як платник єдиного податку податку ІІ групи у зв`язку з наявністю боргу у сумі 302,51 грн., проте ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 01.08.2024 року на загальній системі оподаткування.
07.05.2025 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до контролюючого органу з заявою про надання відповіді щодо не включення її до Реєстру платників єдиного податку ІІ групи.
Не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови у внесенні до Реєстру платників єдиного податку відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , як платника єдиного податку ІІ групи з 01.08.2024 року, позивач звернулася до суду із цим позовом за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до приписів пунктів 291.2, 291.3 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п. 297.1 ст. 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
За положеннями підпункту 298.1.1 пункту 298.1 статті 298 ПК України для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу за місцем податкової адреси заяву.
Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку регламентується стаття 299 ПК України, пунктом 299.1 цієї статті встановлено, що реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
Згідно з пунктом 299.3 статті 299 ПК України у разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний протягом двох робочих днів від дати надходження заяви щодо переходу на спрощену систему оподаткування зареєструвати таку особу платником єдиного податку.
Таким чином, у разі надходження заяви суб`єкта господарювання контролюючим органом має бути прийняте рішення про реєстрацію такої особи платником єдиного податку у разі відсутності підстав для відмови у такій реєстрації.
Відповідно до пункту 299.5 статті 299 ПК України у разі відмови у реєстрації платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний надати протягом двох робочих днів з дня подання суб`єктом господарювання відповідної заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб`єктом господарювання у встановленому порядку.
Підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:
1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу;
2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;
3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.
Підпунктом 291.5.8. пункту 291.5 статті 291 ПК України визначено, що не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).
Судом встановлено, що за даними інтегрованої картки платника станом на дату подання заяви (01.08.2024 року) фізична особа ОСОБА_1 мала борг у сумі 302,51 грн. по земельному податку.
Вказані обставини не були спростовані позивачем під час розгляду цієї справи.
Судом враховано, що позивач не заперечує наявність у неї на дату подання заяви про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця податкового боргу з плати за землю. Докази на користь того, що позивачем було оскаржено або сплачено вказаний податковий борг матеріали справи не містять.
Відтак, оскільки станом на день подання заяви про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця платника єдиного податку ІІ групи за позивачем обліковувався податковий борг, в силу вимог пункту 299.6 статті 299, пункту 291.5 статті 291 ПК України указане є підставою для відмови у реєстрації позивача платником єдиного податку.
Відтак, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, відмовляючи у внесенні до Реєстру платників єдиного податку відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , як платника єдиного податку ІІ групи з 01.08.2024 року діяло відповідно, у межах та на підставі вимог чинного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а отже, задоволенню не підлягають.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна