Справа № 200/5826/25
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року Справа№200/5826/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника Єфімік О.О. звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення від № 72 від 02.06.2025;

зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.05.2025 про призначення пенсії за віком за нормами частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням трудового стажу зазначеного у трудовій книжці НОМЕР_1 від 14.06.1980 та періоду навчання з 01.09.1978 по 13.06.1980 згідно з атестатом №135 від 13.06.1980.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що звернулась до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії, проте отримала відмову в зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Відповідачем не зараховано до страхового та пільгового стажу певні періоди роботи, які підтверджені записами трудової книжки та період навчання. Позивач зазначає про протиправність прийнятого рішення про відмову у призначенні пенсії, на підставі чого просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 11 серпня 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 29 вересня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. До основних засад судочинства відноситься, зокрема, розумний строк розгляду справи судом. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. За визначенням пункту 11 частини першої статті 4 КАС України розумний строк - найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідно до наведених норм, враховуючи здійснення судочинства в умовах збройної агресії проти України та періоди відпустки, тимчасової непрацездатності та відрядження головуючого у справі, справа розглянута впродовж розумного строку, необхідного для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у відзиві на позовну заяву повідомило, що рішення про відмову у призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного стажу є обґрунтованим та прийнято відповідно до вимог чинного законодавства. До страхового та пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно з трудової книжки серії НОМЕР_1 від 14.06.1980 та періоду навчання з 01.09.1978 по 13.06.1980, згідно атестату №135 від 13.06.1980, оскільки зміна прізвища на титульній сторінці не завірена у встановленому порядку та в атестаті вказано прізвище « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним заявниці. Заявницею не надано свідоцтво про шлюб або інші документи, які підтверджують зміну прізвища. В зв`язку з чим, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), є громадянкою України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 .

Паспорт на сторінці 10 містить відмітку від 13.03.1983 про шлюб з ОСОБА_3 , 1961 року народження, та відмітку про розірвання шлюбу, згідно з актовим записом № 269 від 03.09.2001.

Позивач 25.05.2025 подала заяву про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до Пенсійного фонду України через вебпортал електронних послуг.

За принципом екстериторіальності заяву з доданими документами щодо призначення пенсії за віком розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та прийнято рішення № 72 від 02.06.2025 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідно стажу роботи не менше 30 років, передбаченого статтею 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Спірним рішенням встановлено:

Вік позивача 62 роки.

Страховий стаж становить 15 років 11 місяців 25 днів.

За доданими документами до заяви позивача не зараховано:

період навчання з 01.09.1978 по 13.06.1980, згідно атестату № 135 від 13.06.1980 року, оскільки в атестаті вказано прізвище « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним заявниці. Заявницею не надано свідоцтво про шлюб або інші документи, які підтверджують зміну прізвища.

періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 14.06.1980, оскільки на титульній сторінці наявне виправлення в дошлюбному прізвищі, що не звірено належним чином.

Трудова книжка серії НОМЕР_1 від 14.06.1980 виписана на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , містить печатку підприємства, запис про зміну прізвища на « ОСОБА_5 », згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 12.03.83 завірену підписом співробітника відділу кадрів.

Також в трудовій книжці містяться записи про навчання в технічному училищі № 8 м. Донецька з 01.09.78 по 13.06.80, згідно з атестатом №135 від 13.06.80 (запис №1). Записи є зрозумілими, містять відтиск печатки підприємства.

Позивачем наданий атестат № 135 від 13.06.1980 про закінчення технічного училища № 8 м. Донецька з 1978 по 1980 по професії прядильниця. Атестат містить печатку та підписи відповідальних осіб.

Матеріали справи містять копію свідоцтва про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 , запис № 269 від 03.09.2001 серії НОМЕР_5 .

Вважаючи протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV, набув чинності 01.01.2004) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 вказаного Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до приписів частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 1, частини 1, статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Днем зверненням за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Відповідно до абзацу першого та другого частини першої статті 26 Закону № 1058-IV - особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2024 року- не менше 30 років.

Згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі зараховується до стажу роботи.

При обчисленні страхового стажу позивача, до складу якого входять періоди роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-ІV, а саме положеннями Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Відповідно до статті 62 Закон № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до пунктів 1.7, 1.8 якого, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Розділом 2 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 такожсвизначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Враховуючи наведене, суд констатує, що трудова книжка є основним документом для підтвердження трудової діяльності, уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження стажу коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці.

Відповідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція № 162) до підпункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29 липня 1993 року (далі Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно пункту 2.11 розділу 2 Інструкції 162, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або зміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Згідно з пунктом 2.12 розділу 2 Інструкції 162, після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

Отже, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Відповідно, недотримання правил ведення трудової книжки не може бути підставою для не зарахування періодів роботи, відповідно до здійснених записів, до страхового стажу особи. Отже, суд вважає, що трудова книжка серії НОМЕР_1 від 14.06.1980, містить достатні дані про зміну прізвища з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_5 », згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 12.03.83, завірену підписом співробітника відділу кадрів.

Тому відповідач повинен врахувати відповідні записи про роботу для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

З цих же підстав підлягає прийняттю атестат № 135 від 13.06.1980 про закінчення технічного училища № 8 м. Донецька з 1978 по 1980 за професією прядильниця, як такий, що також підтверджений записом в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 14.06.1980.

Відомості щодо зміни прізвища позивачем під час одруження також підтверджено відмітками в паспорті серії НОМЕР_3 , у формі паспортної книжки, виданому 30.08.2000 та свідоцтвами про припинення шлюбу та про народження дітей позивача.

Отже доводи позивача щодо безпідставного не прийняття наданих для призначення пенсії документів знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, що обумовлює скасування оскарженого рішення.

Стосовно способу захисту права суд враховує зміст статті 58 Закону № 1058-IV, якою визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Проте дискреційні повноваження відповідача допускають прийняття на свій розсуд рішень лише у разі можливості вибору у межах, встановлених законом. У справі, що розглядається, орган Пенсійного фонду прийняв рішення, яке не відповідає закону та порушує права позивача.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 72 від 02.06.2025 та зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням висновків суду про зарахування стажу роботи, зазначеного у трудовій книжці НОМЕР_1 від 14.06.1980 та періоду навчання з 01.09.1978 по 13.06.1980, згідно атестату №135 від 13.06.1980.

За приписами статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Тому сплачений позивачем судовий збір в сумі 968,96 грн підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області () № 72 від 02.06.2025 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 25.05.2025 про призначення пенсії за віком за нормами частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду про зарахування до страхового стажу періодів роботи, зазначених у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 14.06.1980 та періоду навчання з 01.09.1978 по 13.06.1980, згідно з атестатом № 135 від 13.06.1980.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Г.А. Чекменьов