Справа № 640/10741/21
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Яцишина Андрія Миколайовича про визнання протиправними та скасування постанов, стягнення коштів, -
16.04.2021 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного виконавця Яцишина Андрія Миколайовича з вимогами:
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого органу м.Києва Яцишина Андрія Миколайовича від 19.02.2019 р. ВП № 58423195 про стягнення з боржника основної винагороди;
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого органу м.Києва Яцишина Андрія Миколайовича від 12.03.2019 р. ВП № 58423195 про стягнення з боржника основної винагороди про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження;
30.06.2021 ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду, відкрито провадження у справі, та призначено розгляд справи в судовому засіданні.
Відповідач 13.07.2021 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду, мотивуючи тим, що про спірні постанови позивачу стало відомо 09.10.2019 р. під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 58423195. Вказує, що єдиною підставною для визнання вказаних постанов протиправними є рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16.07.2019 р. у справі № 755/3463/19, яке набрало законної сили 16.08.2019 р. Проте з позовом позивач звернувся лише через 550 днів після того, як було відомо про існування спірних постанов, а також рішення суду, як підставу для скасування спірних постанов. Також вказано, що позовна заява не містить порушень відповідачем норм права, які регулюють питання винесення приватним виконавцем постанови про стягнення основної винагороди та постанови про стягнення витрат виконавчого провадження, а також не надано доказів існування таких обставин.
Згідно з положеннями ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що
На підставі виконавчого напису № 163, виданого 14.02.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А., приватним виконавцем Яцишиним Андрієм Миколайовичем 19.02.2019 р. відкрито виконавче провадження №58423195, про що винесена відповідна постанова.
Вказаною постановою про відкриття виконавчого провадження постановлено стягнути з боржника - ОСОБА_1 основну винагороду приватного виконавця у розмірі 136977,38 грн. (пункт 3).
Також 19.02.2019 р. приватним виконавцем Яцишиним А.М. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 136977,38 грн.
12.03.2019 р. в рамках виконавчого провадження №58423195 приватним виконавцем Яцишиним А.М. винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, якою постановлено стягнути з боржника - ОСОБА_1 витрати на проведення виконавчих дій у сумі 649,56 грн.
Постановою приватного виконавця Яцишина А.М. від 08.04.2019 р. про закінчення виконавчого провадження закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 163, виданого 14.02.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А..
Досліджуючи правомірність вказаних постанов та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить із того, що у відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктами 3, 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця (пункт 1 частини 1 статті 42 Закону № 1404-VIII).
Відповідно до частини 3 статті 42 Закону № 1404-VIII витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.
Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.
Згідно зі статтею 45 Закону № 1404-VIII розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:
1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;
2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;
3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);
4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.
Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.
Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.
Так, пунктом 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 р. № 643, визначено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження, одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
Досліджуючи правомірність спірних постанов, суд виходить із того, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.07.2019 р. у справі № 755/3463/19 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, що вчинений 14 лютого 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. та зареєстрований в реєстрі за № 163, про звернення стягнення на квартиру, загальною площею 53,40 кв.м, житловою площею 35,10 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки, та власником якої є ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 2621/0407/88-021 від 05 квітня 2007 року, укладеним ним із АКТ «ТАС-КОМЕРЦБАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СВЕДБАНК», який на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року відступив права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», який на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року відступив права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором ПАТ «АЛЬФА-БАНК» невиплачених в строк відповідно до кредитним договором № 2621/0407/88-021 від 05 квітня 2007 року за період з 07 грудня 2016 року по 07 грудня 2018 року у сумі 44 487,62 євро.
Вказане рішення суду набрало законної сили 16.08.2019 року.
За приписами частини 7 статті 27 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Так, питання повернення/стягнення основної винагороди приватного виконавця чинним законодавством не врегульовано. Проте суд вказує, що виконавчий збір за своєю суттю є аналогічним винагороді приватного виконавця.
Отже, зважаючи на те, що підставою для відкриття виконавчого провадження №58423195, а отже і винесення спірних постанов про стягнення з боржника основної винагороди від 19.02.2019 р. та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 12.03.2019 р., був виконавчий напис нотаріуса, який визнаний таким, що не підлягає виконанню, тобто підстави для їх винесення перестали існувати, вказані спірні постанови приватного виконавця Яцишина А.М. є безпідставними та підлягають скасуванню.
Так, судом встановлено, що в рамках виконавчого провадження №58423195 розпорядженням приватного виконавця Яцишина А.М. №58423195 від 12.03.2019 року визначено, що грошові кошти, які надійшли 01.03.2019 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 163, виданого 14.02.2019 року, необхідно перерахувати у наступному порядку: 56 272,46 грн. - на користь приватного виконавця; 562 274,61 грн. - на користь АТ "Альфа-Банк"; 69,00 грн. - на користь АТ "Альфа-Банк"; 580,56 грн. витрат виконавчого провадження на користь приватного виконавця.
Згідно платіжного доручення № 647 від 12.03.2019 р., грошові кошти у сумі 580,56 грн. були перераховані 12.03.2019 р. на рахунок приватного виконавця Яцишина А.М. (призначення: відшкодування витрат за ВП 58423195).
Вимоги в частині стягнення суми 56 853 грн. 02 коп., які було перераховано на користь приватного виконавця Яцишина Андрія Миколайовича, не були задоволені.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За викладених обставини позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 2724,00 грн.
Отже, відповідно до положень частини 1 статті 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 2724,00 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок відповідача.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця Яцишина Андрія Миколайовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання протиправними та скасування постанов, стягнення коштів задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого органу м.Києва Яцишина Андрія Миколайовича від 19.02.2019 р. ВП № 58423195 про стягнення з боржника основної винагороди.
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого органу м.Києва Яцишина Андрія Миколайовича від 12.03.2019 р. ВП № 58423195 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.
Стягнути з приватного виконавця виконавчого органу м.Києва Яцишина Андрія Миколайовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2724,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А. Ю. Рищенко