Справа № 380/9854/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань відводу

28 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 380/9854/23 пров. № А/857/24722/24
№А857/24724/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Мікули О. І.,

суддів Кузьмича С. М., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання - Волчанського А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду заяви Громадської організації «Народна дія Львів», ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , Громадської організації «Народна дія Львів» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року та на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року у справі №380/9854/23 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ореста", третя особа на стороні позивача - Громадської організації «Народна дія Львів» про визнання протиправними дій, визнання протиправним і скасування дозволу на виконання будівельних робіт,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває справа за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , Громадської організації «Народна дія Львів» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року та на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року у справі №380/9854/23 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ореста" про визнання протиправними дій, визнання протиправним і скасування дозволу на виконання будівельних робіт.

У судовому засіданні 28 січня 2026 року Громадська організація «Народна дія Львів» та ОСОБА_1 подали заяви про відвід колегії суддів Мікули Оксани Іванівни, Кузьмича Сергія Миколайовича, Курильця Андрія Романовича, які обґрунтовані тим, що характер процесуальної поведінки та спосіб документування позицій учасників об`єктивно породжують у стороннього спостерігача виправдані сумніви щодо неупередженості складу колегії, зокрема у справах, що стосуються питань публічного інтересу, порушень у сфері містобудування та/або здійснення громадського контролю. Зазначають, що системна недовіра до колегії суддів обумовлена прямою дискримінацією учасників судового процесу у справі 380/1427/20, зокрема, у судовому засіданні у справі №380/1427/20 суддя Мікула О. І. ставила питання, які не мали відношення до предмета відводу/справ та створювали враження формальної підстави для відмови. ОСОБА_1 зауважує, що у судовому засіданні 14 січня 2026 року у справі №380/1427/20 під час розгляду відводу колегії суддів при зачитуванні короткого тексту ухвали суддя Курилець А. Р. озвучив, що заява про відвід подана ГО «Народна дія Львів», але така була подана не громадською організацією, а трьома громадянами України: представниками ГО «Народна дія Львів» ОСОБА_1, А.Біликівською та представником позивача ОСОБА_5, що свідчить про недовіру до колегії суддів не лише як представниці ГО «Народна дія Львів», але і як правозахисниці, пам`яткоохоронниці. Недовіру до суду сформували громадяни України ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 саме у статусах: «представниці ГО «Народна дія Львів» та «Представник позивача» відповідно. Недовіру до суду формує людина, її суб`єктивне відношення до суду формується на основі когнітивного сприйняття та аналізу інформації, отриманої про колегію суддів та кожного суддю зокрема. Заявники акцентують увагу на порушенні автоматизовано розподілу справ між суддями, зокрема, вказують на концентрації спорів містобудівного характеру у складі одних і тих самих суддів як об`єктивний індикатор ризику порушення принципу випадковості, а також включення до автоматизованого розподілу суддів неспроможних брати участь у розгляді справи. Таким чином, вищенаведені обставини вмотивовано підтверджують наявність інших обставин, що викликають сумнів у неупередженості та необ`єктивності колегії суддів у результаті розгляду цієї справи.

Заслухавши суддю-доповідача, думку позивача, його представника та представників ГО «Народна дія Львів», які підтримують заявлений відвід, думку представника відповідача, яка покликається на розсуду суду, думку представника третьої особи- ТОВ "Ореста", який заперечив проти заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяв, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вказаних заяв, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.3 ст.40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Ч.4 ст.40 КАС України передбачає, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до положень ч.3 ст.39 КАС України відвід (самовідвід), зокрема, повинен бути вмотивованим.

Ч.1 ст.36 КАС України передбачає, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

З вищенаведеного вбачається, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, необхідно довести наявність відповідних вищезазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення даної справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав та свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 КАС України.

Так, суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення, крім випадку, коли проведення врегулювання спору за участю судді було ініційовано суддею, але до закінчення встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строку сторона заперечила проти його проведення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, винесеного за результатами нового розгляду цієї справи.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій адміністративній справі. Положення цієї частини не застосовуються у випадку розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстав, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради Організації Об`єднаних Націй від 27.07.2006 об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим постановлення об`єктивного рішення у справі або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, "правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться" (§ § 28-32 рішення у справі "Газета Україна-центр" проти України" від 15.07.2010, заява № 16695/04). Подібний підхід висловлено і в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (§ § 65-66 рішення від 03.05.2007, заява № 7577/02).

Таким чином, підставами для відводу судді є існування суб`єктивного та / або об`єктивного критеріїв.

Оцінюючи наявність підстав для відводу колегії суддів в цій справі за суб`єктивним критерієм, колегія суддів зазначає про відсутність підстав стверджувати, що судді виявили особисту упередженість. Наведені заявниками підстави, на думку колегії суддів, є їхніми припущеннями

Саме на заявника покладається обов`язок подання доказів упередженості судді для цілей відводу. Водночас доказів на спростування презумпції неупередженості суддів заявником не надано.

Сумніви у неупередженості судді повинні ґрунтуватися на фактичних обставинах, а не на припущеннях. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність суддів. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності в певного судді об`єктивно виправдані.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту поданих заяв вбачається, що заявники, як на обставини, що викликають сумнів у неупередженості та необ`єктивності колегії суддів, покликаються саме на спосіб розгляду заяви про відвід 14 січня 2026 року у справі №380/1427/20 та дії суддів, зокрема найменування заявників, питання від складу суду, (не) аргументація ухвали від 14 січня 2026 року, тобто заявники, здійснюючи аналіз дій колегії суддів під час розгляду заяви про відвід 14 січня 2026 року у справі №380/1427/20 покликаються на зміст ухвали суду й на основі наведених в цій ухвалі мотивів сформували думку про сумнів в неупередженості і об`єктивності суддів.

Разом з тим, наведені в заявах про відвід доводи не підтверджують наявності обставин, які могли б за об`єктивними критеріями викликати сумнів в об`єктивності або неупередженості суддів при розгляді цієї справи, як це передбачено відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КАС України, оскільки зводяться до власних припущень заявників, які не містять достатніх обґрунтувань.

Колегія суддів зазначає, що поставлені суддею Мікулою О. І. у судовому засіданні 14 січня 2026 року у справі №380/1427/20 питання були необхідними для з`ясування обставин, на які учасники справи покликаються, як на підстави для відводу, зокрема, щодо порядку визначення судді, яке здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою.

Щодо доводів заявників про те, що у судовому засіданні 14 січня 2026 року у справі №380/1427/20 недовіру до суду сформували громадянки України ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та громадянин України ОСОБА_5 саме у статусах: «представниці ГО «Народна дія Львів» та «Представник позивача», відповідно, а не як озвучено судом - ГО «Народна дія Львів», то колегія суддів зазначає про те, що оцінку вищевказаних доводів надано в ухвалі про відвід від 14 січня 2026 року у справі №380/1427/20.

Крім того, в ухвалі про відвід від 14 січня 2026 року у справі №380/1427/20 надано оцінку доводам заявників про включення до автоматизованого розподілу суддів неспроможних брати участь у розгляді справи, а також про концентрацію спорів містобудівного характеру у складі одних і тих самих суддів; розподіл справ автоматизованою системою документообігу суду знаходиться поза волею суддів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення. Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є також порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Колегія суддів зазначає, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості вважають за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Таким чином, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Статтями 126, 129 Конституції України передбачено, що судді при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Стаття 2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" передбачає, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій та статус суддів").

Не є підставами для відводу судді заяв, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Таким чином, колегією суддів не встановлено підстав, передбачених статтею 36 КАС України, які б перешкоджали колегії суддів брати участь у розгляді цієї адміністративної справи чи свідчити про її упередженість, а тому колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вказаних заяв.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, враховуючи наведені заявниками мотиви відводу, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення заяв про відвід колегії суддів відсутні, вказані у заявах мотиви є необґрунтованими, тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.36, 39, 40, 248, 310, 321, 325 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяв Громадської організації «Народна дія Львів», ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у справі №380/9854/23 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді С. М. Кузьмич
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 02 лютого 2026 року.