Справа № 280/11379/25
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року Справа № 280/11379/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Садового І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр-т. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69035; код ЄДРПОУ ВП 44118663)

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

25.12.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача від 28.10.2025 №Ф-16781-0801 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 4705,00 грн;

- судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 26.12.2025 позовну заяву було залишено без руху на підставі статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), позивачу було надано 5-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30.12.2025 відкрито провадження у справі №280/11379/25, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення та виклику сторін.

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтування позовних вимог викладено в позовній заяві (вх.№64817 від 25.12.2025). Зокрема зазначено, що з 02.01.2023 позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте фактично працює за основним місцем роботи у Закладі дошкільної освіти (ясла-садок) №45 «Ліхтарик» Запорізької міської ради, а тому єдиний внесок сплачується роботодавцем із заробітної плати позивача. Крім того, у даний момент позивач перебуває у декретній відпустці, а тому нарахування єдиного внеску за позивача проводить Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради та Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Зауважено, що відповідно до частини 6 статті 4 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI), особи, які мають основне місце роботи, звільняються від сплати єдиного внеску за себе як ФОП за місяці, за які роботодавцем сплачено страховий внесок у розмірі не менше мінімального. Отже, оскільки всі необхідні відрахування здійснювалися роботодавцем, у позивача не виникло обов`язку сплачувати внесок як самозайнятою особою, що свідчить про відсутність бази для нарахування штрафних санкцій та пені. Однак, ГУ ДПС у Запорізькій області рішенням від 11.08.2025 № нарахувало позивачу штрафні санкції та пеню у розмірі 4705,00 грн, у зв`язку із чим 28.10.2025 була сформована податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-16781-0801. Враховуючи, що застосування фінансових санкцій за відсутності обов`язку зі сплати внеску є незаконним, а адміністративне оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-16781-0801 від 28.10.2025 до ДПС України не призвело до відновлення порушених прав позивача, представник позивача просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог викладені у відзиві на позовну заяву (вх.№1369 від 09.01.2026) де, зокрема зазначено, що позивач з 02.01.2023 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування. 04.01.2024 позивач самостійно подала податкову декларацію платника єдиного податку, фізичної особи - підприємця за 2023 рік (№) та Додаток 1 (№) від 04.01.2024, у яких власноруч нарахувала до сплати суму єдиного внеску в розмірі 17 688,00 грн із терміном сплати до 19.02.2024. У зв`язку з ненадходженням коштів, в інтегрованій картці платника за кодом БК 71040000 виникла заборгованість у зазначеному розмірі. Разом із тим, 25.04.2024 позивачем було подано уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку, фізичної особи - підприємця за 2023 рік та уточнюючий Додаток 1 до неї, яким задекларовано до зменшення нарахування єдиного внеску у сумі 17 688,00грн. У зв`язку із несвоєчасною сплатою позивачем податкових зобов`язань за період з 20.02.2024 по 25.04.2024 ГУ ДПС у Запорізькій області нараховано штрафну санкцію та пеню шляхом винесення Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 11.08.2025 № на загальну суму 4705,00 грн, у тому числі штрафна санкція 3537,60 грн та пеня 1167,40 грн), яке було надіслано засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу АДРЕСА_2 та повернуто із відміткою «за закінченням терміну зберігання». На думку відповідача, нарахування санкцій відбулося на суму, яку позивач задекларувала самостійно, а подальше уточнення показників не звільняє платника від відповідальності за несвоєчасну сплату внеску в період дії первинної декларації, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Згідно з відомостями із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань позивача зареєстровано фізичною особою-підприємцем 02.01.2023 (номер запису: 000244851) (а.с.35).

Згідно із витягом №19083 з реєстру платників податку позивач зареєстрована фізичною особою-підприємцем та з 02.01.2023 перебуває на спрощеній системі оподаткування, як платник податків 3 групи (а.с.8).

04.01.2024 позивачем подано податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2023 рік № та Додаток 1 «Відомості про суми нарахованого доходу зареєстрованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» по терміну сплати 19.02.2024, якими самостійно нараховано суму єдиного внеску до сплати у розмірі 17 688,00грн (а.с.23-27).

25.04.2024 позивачем подано уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2023 рік № та уточнюючий Додаток 1 «Відомості про суми нарахованого доходу зареєстрованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» до неї, якими задекларовано до зменшення нарахування єдиного внеску у сумі 17 688,00грн (а.с.18-22).

11.08.2024 ГУ ДПС у Запорізькій області прийняте рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, у відповідності до якого на позивача накладено штраф у розмірі 20% на загальну суму 3537,60 грн за період з 20.02.2024 до 25.04.2024 та нарахована пеня у розмірі 1167,40 грн, які протягом 10 календарних днів після надходження рішення підлягають сплаті у загальній сумі 4705,00грн. Вказане рішення разом із розрахунком штрафних санкцій та пені направлено на адресу реєстрації позивача. Проте, як вбачається із копії поштового конверту, долученого відповідачем до матеріалів справи, кореспонденція повернулась без вручення адресату із відповідною відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с.74-75).

У зв`язку зі несплатою позивачем у встановлений термін податкового зобов`язання, ГУ ДПС в Запорізькій області 28.10.2025 було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-16781-0801, відповідно до якої за даними інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС, станом на 30.09.2025 за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 4 705,00 грн (а.с.28).

Не погоджуюсь із сформованою відповідачем вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 28.10.2025 №Ф-16781-0801 позивач 07.11.2025 звернулася до Державної податкової служби України із скаргою, у якій просила скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.10.2025 №Ф-16781-0801 (а.с.29).

За результатами розгляду скарги Державною податковою службою України 24.11.2025 було прийнято рішення №33686/6/99-00-06-02-01-06, яким скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.10.2025 №Ф-16781-0801 без змін (а.с.33-34).

Вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-16781-0801 від 28.10.2025 протиправною і такою, що підлягає скасуванню, позивач звернулась із даним адміністративним позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

За змістом статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Статтею 2 Закону №2464-VI визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів); особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У силу частин 2, 3 статті 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Абзацом 3 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

За приписами частини 4 статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Сума єдиного внеску своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом України №2464-VI, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (пункт 6 частини 1 статті 1, частина 3 статті 25 Закону №2464-VI).

Відповідно до абзацу другого пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.15 №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 №469) (надалі - Інструкція №449), у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (пункт 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI).

Одночасно, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (частина 10 статті 25 Закону №2464-VI).

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції №449.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи податкового органу.

Згідно з частиною 14 статті 25 Закону №2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску або на єдиний рахунок. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення податкового органу про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень податкового органу щодо нарахування пені та застосування штрафів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди (підпункт 2 пункту 2 розділу VII Інструкції № 449).

У рішенні вказується період виникнення недоїмки (проставляється з картки інтегрованої картки платника, формується після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки окремо за кожний період, тобто дата від виникнення боргу до дати зарахування суми єдиного внеску, сплаченого на відповідні розрахункові рахунки, та погашення у повному обсязі недоїмки).

На суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Документи, які є підставою для нарахування пені:

документи, що підтверджують суму єдиного внеску та строк її сплати, - звіт платника щодо нарахування єдиного внеску (з додатним значенням); вимога про донараховані суми єдиного внеску за актами документальних перевірок або повідомленням-розрахунком; рішення суду;

документи, що підтверджують суму та дату погашення недоїмки за єдиним внеском, - виписки з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; корінець прибуткового документа про приймання установою банку платежів готівкою; звіт платника щодо нарахування єдиного внеску з від`ємним значенням; відомості або довідка (витяг) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; свідоцтво про смерть фізичної особи (пункт 5 розділу VII Інструкції №449).

Судом встановлено, що 11.08.2024 ГУ ДПС у Запорізькій області прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, у відповідності до якого на позивача накладено штраф у розмірі 20% на загальну суму 3537,60 грн за період з 20.02.2024 до 25.04.2024 та нарахована пеня у розмірі 1167,40 грн, які протягом 10 календарних днів після надходження рішення підлягають сплаті у загальній сумі 4705,00грн.

Вказане рішення разом із розрахунком штрафних санкцій та пені направлено на адресу реєстрації позивача. Проте, як вбачається із копії поштового конверту, долученого відповідачем до матеріалів справи, кореспонденція повернулась без вручення адресату із відповідною відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Вказане рішення не оскаржувалося в адміністративному чи судовому порядку, таким чином вказане рішення є обов`язковим до виконання. Нараховані цим рішенням штрафні санкції та пені після спливу строку на оскарження рішення набувають статусу узгоджених сум боргу, та при несплаті в добровільному порядку підлягають примусовому стягненню.

За змістом пункту 3 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацом 3 та/або 4 цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у пп. 3, 4, 6 п. 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Абзацом 1 пункту 4 розділу VI Інструкції №449 визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Суд звертає увагу, що д сума заборгованості ОСОБА_1 із сплати єдиного внеску станом на 30.09.2025 у оскарженій вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 28.10.2025 №Ф-16781-0801 повністю відповідає сумі боргу за рішенням ГУ ДПС у Запорізькій області від 11.08.2025 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску 4705,00 грн, у тому числі штраф 3537,60 грн, пеня 1167,40 грн.

Питання правомірності відображення в інтегрованих картках зобов`язань по такому рішенню не охоплюється предметом цього позову, оскільки їх аналіз (у разі непогодження) має здійснюватися в рамках окремої справи з іншими позовними вимогами.

Оскільки позивач не оскаржила рішення ГУ ДПС у Запорізькій області від 11.08.2025 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у встановленому порядку до суду, слідує висновок, що остання погодилася з донарахованими контролюючим органом зазначеним рішенням штрафними санкціями та пенею.

Суд зауважує, що рішення про застосування штрафу та нарахування пені є обов`язковим до виконання як платником єдиного внеску, так і для податкових органів.

Спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) від 28.10.2025 №Ф-16781 була сформована та надіслана позивачу саме з метою стягнення недоїмки, яка виникла внаслідок несплати донарахованих штрафних санкцій та пені.

Доказів сплати суми визначеного контролюючим органом у рішенні від 11.08.2025 № податкового зобов`язання у розмірі 4 705,00грн також не надано, отже вимога про сплату боргу (недоїмки) від 28.10.2025 №Ф-16781 винесена правомірно, за даними інтегрованої картки платника єдиного внеску, а тому підстав для її скасування суд не вбачає.

Щодо інших посилань учасників справи, суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно із пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність складеної вимоги про сплату боргу (недоїмки), а тому у задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат в порядку статті 139 КАС України судом не проводиться.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр-т. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69035; код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 02.02.2026.

Суддя І.В.Садовий