Справа № 420/36383/25
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ), яка полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів відомостей про виключення з військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

- зобов?язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів відомості про виключення з військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП: НОМЕР_2 )..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11 березня 2013 року його було виключено з військового обліку за досягненням граничного віку перебування у запасі (досягненням 45-річного віку, за категорією учета НПО: сержанти), відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» і підпадав (станом на 2013 р.) під його дію як особа, яка досягла встановленого законом граничного віку перебування у запасі військовозобов`язаних другого розрядку (п. 2) ч. 2 ст. 28 Закону 2232-ХІІ. Відповідно набув статусу «виключений з військового обліку» і не перебував у запасі з 2013 року, про що внесено відомості до військового квитка (военного билета) НОМЕР_3 , а саме на стор. 11, на стор. 27 і на стор. 33.

Але зі змісту електронного ВОД отриманого 26.09.2025р. через портал Дія вбачається, що ОСОБА_1 перебуває «на обліку» у ІНФОРМАЦІЯ_5 , номер в реєстрі Оберіг: 9, а відомості про виключення ОСОБА_1 з військового обліку військовозобов?язаних, - відсутні у державному реєстрі призовників, військовозобов?язаних та резервістів містяться недостовірні відомості щодо мене, як щодо «військовозобов?язаного, що перебуває на обліку», які істотно відрізняється від відомостей паперового ВОД УН Nє0375457 про виключення з військового обліку за досягненням граничного віку, створеного і оформленого задовго до виникнення самого ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов?язаних та резервістів» (16 березня 2017 року Nє 1951-VIII). Проте, у даному випадку первинний документ (військовий квиток) передує створенню Реєстру і має підтверджену юридичну силу, тому будь-яке внесення протилежних даних до електронної системи є неправомірним і таким, що порушує принцип достовірності інформації державних реєстрів.

29.09.2025р, з метою внесення дійсних відомостей до Реєстру, позивач звернувся (за допомогою засобів поштового зв?язку, листом/заявою з описом вкладення) до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про внесення даних щодо виключення мене з військового обліку і надав підтверджуючі документи (заява з додатками, надіслана з описом вкладення, додається до позову Зазначив, що саме 11.03.2013р. у відносинах ОСОБА_1 з Державою/держ.органами вже застосовувався статус «виключений з військового обліку» (тобто не військовозобов?язаний), який у подальшому враховувався (приймався до уваги) паспортними столами та сервісами МВС, а саме: видавалися паспорти (мій діючий паспорт) та змінювалися місця реєстрації без попередньої зняття/постановки на облік у райвійськкоматах. Відповідні записи містяться у наданих до заяви належним чином засвідчених копіях документів (паспорт, військовий квиток). Наголосив, що відомості із штампами і печатками про виключення з військового обліку за досягненням граничного віку перебування у запасі внесено до військово-облікового документа ОСОБА_1 і містяться на стор.27 і стор.33 військового квитка («военного билета» зразка СРСР) УHN НОМЕР_4 . Відповідно приписів ч.6 ст. 37 Закону Nє 2232-XII «До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку».

Листом від 20.10.2025р. Nє15281 відповідач запропонував «...прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зручний для Вас час, для належної актуалізації Ваших персональних даних (в т. ч. оригінали та копії - паспорту, ІНПП, військовий квиток, рішення ВЛК, свідоцтво про хворобу та інші документи)...». Такий Лист-відповідь підписав начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 . Тобто в жодної інформації про те, що заява позивача розглянута та за наслідком розгляду ним прийнято рішення про виправлення недостовірних відомостей Реєстру або відсутності підстав для такого виправлення, а також щодо внесення відповідних змін до військово-обліковий документа в електронній формі. Натомість, за наслідком розгляду заяви позивача, запропоновано особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З наведених підстав позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Заяви чи клопотання від сторін не надходили.

Процесуальні дії вчинені судом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Станом на час розгляду справи відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

Згідно з ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з військового квитка № УН0375457 ОСОБА_1 виключено з військового обліку 11 березня 2013 року за досягненням граничного віку перебування у запасі (досягненням 45-річного віку, за категорією учета НПО: сержанти), відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Військовий квиток скріплено належними підписами та печатками посадових осіб, відповідальних за його заповнення.

В той же час, зі змісту електронного ВОД отриманого 26.09.2025р. через портал Дія вбачається, що ОСОБА_1 перебуває «на обліку» у ІНФОРМАЦІЯ_5 , номер в реєстрі Оберіг: 9, категорія обліку «військовозобов`язаний».

ОСОБА_1 звернувся з листом від 29.09.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , просив внести дані щодо виключення його з військового обліку. До листа додано, серед іншого, копія військового квитка НОМЕР_5 .

Листом 20.10.2025 № НОМЕР_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 запропоновано ОСОБА_1 прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зручний для нього час особисто для належної актуалізації персональних даних, надати оригінали та копії паспорту, ІНПП, військового квитка, рішення ВЛК, свідоцтва про хворобу, інших документів. Лист скріплено підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_3 .

Позивач, не погодившись із ухваленим рішенням, звернувся до суду з цим позовом.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Так, Закон України від 25.03.92 N 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ст. 1 Закону N 2232 військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Згідно ст. 33 Закону N 2232 військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів

Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно положень статті 37 Закону N 2232 взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, зокрема, на військовий облік військовозобов`язаних: звільнені з військової служби в запас; які звільнені зі служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування у запасі.

Виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають зокрема громадяни України, які досягли граничного віку перебування в запасі.

Відповідно до положень п. 20 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 р. N 1487, військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. Військово-обліковими документами є:

для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці;

для військовозобов`язаних - військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного;

для резервістів - військовий квиток.

Статтею 32 Закону N 2232-XII у редакції, яка діяла на момент досягнення позивачем сорокап`ятирічного віку, було визначено, що військовозобов`язані, які досягли граничного віку перебування в запасі, виключаються з військового обліку і переводяться у відставку.

Запас військовозобов`язаних згідно зі статтею 28 Закону N 2232-XII у редакції, яка діяла на момент досягнення позивачем сорокап`ятирічного віку, поділявся на два розряди, що встановлювалися залежно від віку військовозобов`язаних. Військовозобов`язані, які перебували у запасі та мали військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділялися на розряди за віком: 1) перший розряд - до 35 років; 2) другий розряд: рядовий склад - до 40 років; сержантський і старшинський склад: сержанти і старшини - до 45 років; прапорщики і мічмани - до 50 років.

При цьому граничний вік перебування в запасі другого розряду був граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону N 2232-XII (тут і далі - в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин при зверненні позивача до відповідача з заявою від 29.09.2025 р.) військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ч. ч. 3-5 ст. 33 Закону N 2232-XII військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами частини 1 статті 34 Закону N 2232-XII персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону N 2232-XII взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, зокрема, на військовий облік військовозобов`язаних: звільнені з військової служби в запас; які звільнені зі служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування у запасі.

Водночас, за приписами пункту 4 частини 6 статті 37 Закону N 2232-XII виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які досягли граничного віку перебування в запасі.

За приписами Постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 559, пунктом 2 зазначеної постанови визначено, що військово-облікові документи, оформлені до набрання чинності цією постановою, вважаються дійсними на всій території України до видачі військово-облікового документа нового зразка.

Згідно з п. 20 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 р. N 1487 (далі Порядок N 1487 в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.

Пунктом 79 Порядку N 1487 встановлено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього.

Відповідно до п. 81 Порядку N 1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пункті 15 цього Порядку). При цьому взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, визначених у пункті 20 цього Порядку. Районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, підрозділи Служби зовнішньої розвідки беруть на військовий облік, знімають або виключають з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у яких відсутні військово-облікові документи, лише після відновлення зазначених документів.

Суд зазначає, що Законами України N 1169-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації" та N 1604-VII "Про внесення змін до статті 28 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" до ст. 28 Закону N 2232-XII було внесено зміни, згідно з якими граничний вік військовозобов`язаних, які перебувають в запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу поділяються на розряди за віком: 1) перший розряд - до 35 років; 2) другий розряд - до 60 років.

При цьому, положення ч. 4 ст. 28 Закону N 2232-XII про те, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі, станом на теперішній час змін не зазнало.

Тобто, з набранням чинності змінами до ч. 2 ст. 28 Закону N 2232-XII позивач є таким, що підпадає під дію цього Закону і вважається військовозобов`язаним, як особа, яка ще не досягла передбаченого цим Законом граничного віку перебування в запасі військовозобов`язаних другого розряду.

Таким чином, у зв`язку із продовженням граничного віку перебування в запасі позивача було автоматично поновлено в запасі, незалежно від того чи перебував він на військовому обліку, оскільки позивач не досягнув 60-річного віку, тобто повинен згідно з чинним законодавством перебувати на військовому обліку військовозобов`язаних.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 11.03.2013 року виключено з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі.

Також, відповідно до записів у військовому квитку серії НОМЕР_3 (стор. 11, 27, 33) позивач виключений з військового обліку 11.03.2013 року.

Суд зазначає, що процедурно рішення про виключення громадянина України з військового обліку означає, що ця особа більше не перебуває на військовому обліку та втрачає статус військовозобов`язаного/резервіста, а отже не може бути призваною на військову службу за мобілізацією під час дії правового режиму воєнного стану.

Таким чином, оскільки позивач 11.03.2013 року був виключений з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі, то з цієї дати він є звільненим від виконання військового обов`язку як особа, що в силу закону вважається непридатною до проходження військової служби.

Факт виключення позивача з військового обліку свідчить про те, що позивач більше не є військовозобов`язаним та, відповідно, не може бути призваний на військову службу під час мобілізації відповідно до частини 1 статті 39 Закону N 2232-XII та статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають громадяни, які були зняті, звільнені, але не виключені з військового обліку.

Оскільки позивач був саме виключений з військового обліку, то повторному взяттю на такий облік він не підлягає.

Водночас, як встановив суд, відповідач проігнорував ту обставину, що позивач вже не є військовозобов`язаним та, відповідно, не може бути призваний на військову службу під час мобілізації внаслідок того, що він звільнений з військової служби та виключений з військового обліку.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 N 5-р/2018 зазначено, що звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини є їх обмеженням.

Конституційний Суд України також висловив позицію, згідно з якою закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (Рішення Конституційного Суду України від 13.05.97 N 1-зп).

Європейський суд з прав людини зазначає, що принцип унеможливлення зворотної дії закону в часі не застосовується, коли нове законодавство ставить особу в сприятливіший стан (Scoppola v. Italy, заява N 126/05, п. 102-111).

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що оскільки заяву позивача відповідач належним чином не розглянув, не дослідив всіх доказів та не здійснив перевірку наявності підстав для внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо виключення позивача з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі, зазначене свідчить про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача та за наслідками її розгляду прийняти відповідне обґрунтоване рішення, з врахуванням висновків суду.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права у цьому випадку є зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про виключення з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі, з урахуванням інформації, яка вказана у військовому квитку серії НОМЕР_3 .

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними та належать задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968 грн 96 коп.

Керуючись ст.ст.6, 72-73, 77, 132, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), яка полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів відомостей про виключення з військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , відповідно до відомостей, зазначених у військовому квитку серії НОМЕР_3 .

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , про виключення з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі, з урахуванням інформації, яка вказана у військовому квитку серії НОМЕР_3 .

4. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968 грн 96 коп.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Ю.В. Харченко

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.