Справа № 500/7358/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2026-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 500/7358/24 пров. № А/857/32107/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Пліша М.А.,

за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

за участю представника відповідача Куриляк М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року, прийняте суддею Юзьківим М.І. у м. Тернополі, повний текст складено 10 липня 2025 року, в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Тернопільській області (далі ГУ НП, відповідач) про визнання протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Тернопільській області №2923 від 20 листопада 2024 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Тернопільській області №461 о/с від 21 листопада 2024 про звільнення ОСОБА_1 , зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити ОСОБА_1 на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 (м.Заліщики) Чортківського районного управління поліції ГУ НП в Тернопільській області з 22 листопада 2024;

- стягнути з ГУ НП в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП у Тернопільській області від 20.11.2024 №2923 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 (м.Заліщики) Чортківського районного управління поліції ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_1 ..

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП у Тернопільській області від 21.11.2024 №461 о/с «По особовому складу».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 (м.Заліщики) Чортківського районного управління поліції ГУ НП в Тернопільській області з 26.11.2024.

Стягнуто з ГУ НП в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.11.2024 по 10.07.2025 у розмірі 164 100,57 грн. з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 , а також виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць, звернуто до негайного виконання.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Суд першої інстанції виходив з того, що службове розслідування відносно позивача призначено у зв`язку із доповідною запискою (рапортом) начальника УП ГУ НП в Тернопільській області підполковника поліції Підперигори П.І. від 07.11.2024 за №17217-2024 щодо можливих порушень службової дисципліни з боку окремих поліцейських ГУ НП в Тернопільській області, на підставі наказу керівника ГУ НП в Тернопільській області, та проведено у межах місячного строку, що узгоджується із положеннями Дисциплінарного статуту та Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 № 893 (далі - Порядок № 893).

На переконання суду, позивач скористався правом на надання пояснень в ході проведення службового розслідування, які в подальшому були розглянуті та оцінені дисциплінарною комісією. Обставин, які б унеможливлювали скористатись своїми правами в межах дисциплінарного провадження судом не встановлено.

Отже, відповідачем не порушено порядку проведення службового розслідування, визначеного Порядком № 893.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що з часу телефонного дзвінка ОСОБА_2 (21:58) та до прибуття позивача ОСОБА_1 на місце події (22:08), останній володів достовірною інформацією про обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, що має місце необхідність виклику ДСНС для деблокування потерпілих.

Також, доводи відповідача про наявність в діях позивача дисциплінарного проступку, у зв`язку із невчасним повідомленням про ДТП на спецлінію «102» та не виклику ДСНС для деблокування постраждалих, не ґрунтуються на нормах законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та фактичних обставинах справи.

Учасниками справи, зокрема позивачем, його представником та відповідачем визнавались обставина перебування позивача та ОСОБА_2 у дружніх стосунках.

Однак, висновки службового розслідування в тій частині, що ОСОБА_1 знав що ОСОБА_2 був за кермом автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» і не доповів нікому з поліцейських про цю обставину та надав слідчому неправдиву інформацію, що не встановив водія вказаного автомобіля, не ґрунтуються на достовірних доказах, а по суті є припущеннями.

Крім того, висновки службового розслідування в тій частині, що саме ОСОБА_1 дав змогу ОСОБА_2 покинути місце події не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах справи, підтверджених належними та допустимими доказами.

Відтак, не можуть вважатись порушенням службової дисципліни та етичних норм поведінки дії поліцейського щодо надання інформації родичам учасників ДТП про факт пригоди. Крім того, з пояснень ОСОБА_1 , наданих в ході службового розслідування та судового розгляду слідувало, що це дружина ОСОБА_2 телефонувала до позивача.

Тому, суд погодився із доводами відповідача про наявність приватного інтересу у ОСОБА_1 у зв`язку із дружніми стосунками з ОСОБА_2 .

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що вказані вище дії (телефонний дзвінок адвокату, надання інформації родичам учасника ДТП про факт пригоди), вчинені всупереч інтересів служби.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Головне управління Національної поліції у Тернопільській області подало апеляційну скаргу та вважає, що вказане винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, всупереч об`єктивним обставинам справи.

В обґрунтування апеляції покликання маються на те, що ОСОБА_1 знаючи точне місце ДТП, як працівник поліції, зобов`язаний був повідомити на спецлінію «102» та викликати ДСНС для деблокування постраждалих осіб ще до того, як слідувати на місце ДТП.

Капітан поліції ОСОБА_1 під час отримання телефонного дзвінка від свого кума ОСОБА_2 вже знав про критичність ситуації, яка трапилася під час ДТП в с. Торське, Чортківського району, Тернопільської області, проте діяв в особистих, приватних інтересах, що зумовлено дружніми стосунками, а не в інтересах служби.

Крім того мало місце не увімкнення портативного відеореєстратора з початку виконання службових обов`язків, не встановлено учасників події, не забезпечено охорону місця події та не вжито заходів щодо збереження обстановки.

Також, на місці події позивач підтримував нестатутні відносини з ОСОБА_2 , телефонував до дружини останнього, своєї матері та до адвоката ОСОБА_3 ..

В ході службового розслідування ОСОБА_1 не зміг пояснити чому не повідомив іншим поліцейським про те, що до нього телефонував ОСОБА_2 та що останній можливо був за кермом транспортного засобу як учасник ДТП. Також позивач підтвердив той факт, що будь-кому з керівництва відділення поліції про зазначену подію не доповідав.

Відповідач вважає, що така поведінка свідчить про непрофесійне виконання позивачем службових обов`язків, що нівелює статус поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, довіру керівництва в його спроможності ефективно виконувати покладені на нього як на носія влади службові обов`язки, що є не сумісним з подальшим перебуванням на службі в поліції.

Стороною позивача відзиву на апеляційну скаргу не подано проте подібне не позбавляє можливості розглянути справу по суті.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість оспореного судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом ГУ НП в Тернопільській області від 07.11.2024 за №2807 призначено службове розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни з боку окремих поліцейських ГУ НП в Тернопільській області під час реагування на подію, яка 06.11.2024 зареєстрована в ІТС ІПНП (журналі ЄО) відділення поліції №4 (м. Заліщики) за № 3295. Підставою для призначення службового розслідування була доповідна записка начальника УП ГУ НП в Тернопільській області підполковника поліції Підперигори П.І. від 07.11.2024 за №17217-2024.

Відповідно до наказу ГУ НП в Тернопільській області від 20.11.2024 за №2923 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» у зв`язку з тим, що капітан поліції ОСОБА_1 вчасно не повідомив на спецлінію «102» про дорожньо-транспортну пригоду, після прибуття на місце події не забезпечив охорону місця події, з метою збереження обстановки, не викликав ДСНС для деблокування постраждалих, не доповів нікому з поліцейських про те, що його кум ОСОБА_2 був за кермом автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», свідомо проігнорував вказівки слідчого щодо встановлення учасників дорожньо-транспортної пригоди та надав слідчому неправдиву інформацію про те, що не встановив водія автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», підтримуючи нестатутні відносини та переслідуючи приватний інтерес зателефонував до адвоката, дружини ОСОБА_2 та повідомив про факт дорожньо-транспортної пригоди, а в подальшому дав змогу ОСОБА_2 залишити місце події і така поведінка свідчить про непрофесійне виконання ним службових обов`язків, що нівелює статус поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, довіру керівництва в його спроможності ефективно виконувати покладені на нього як на носія влади службові обов`язки, що є не сумісним з подальшим перебуванням на службі в поліції, НАКАЗАНО:

1. За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2, 6 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VII1, Присяги поліцейського, затвердженої частиною 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», статей 37, 38, 39, 41, 42 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 6 Розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 № 100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.03.2019 за № 223/33194, підпунктів 3, 5, 6, 7, пункту 2 Розділу IX Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27.04.2020 №357, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.05.2020 за № 443/34726, пунктів 1, 2, 5, 7, 8 частини І Розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 06.12.2016 за № 1576/29706, Пам`ятки щодо етичної поведінки в Головному управлінні Національної поліції в Тернопільській області, затвердженої наказом ГУ НП в Тернопільській області від 29.02.2024 №584. Зобов`язання поліцейського щодо дотримання законності та службової дисципліни, затвердженого наказом ГУ НП в Тернопільській області від 21.05.2024 № 1433, пунктів 2.2; 2.3; 2.4; 2.9; 2.14; 2.17; 2.18; 2.25 розділу посадової інструкції, затвердженої 17.09.2024 начальником ВН №4 (м. Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області підполковником поліції ОСОБА_4 та зареєстрованої за №7788/105/01-24 до інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП №4 (м. Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_1 (№0089827) застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби поліції.

Наказом ГУ НП в Тернопільській області №461 о/с від 21 листопада 2024, звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України «Про Національну поліцію».

Предметом спору у даній справі є наказ Головного управління поліції в Тернопільській області від 20.11.2024 за №2923 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та наказ Головного управління поліції в Тернопільській області від 21 листопада 2024 за №461 о/с, якими до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби поліції та звільнено з роботи.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 2 липня 2015 (далі - Закон № 580-VIII), Дисциплінарним статутом Національній поліції України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 № 2337-VIII (далі як і раніше - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п. п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частинами 1-2 ст. 19 Закону № 580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно п. 11 ч. 1 ст. 22 Закону № 580-VIII керівник поліції приймає на службу та звільняє зі служби, призначає та звільняє з посад поліцейських відповідно до положень цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 47 Закону № 580-VIII призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

У відповідності ч. 1 ст. 48 Закону № 580-VIII призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Частинами 1, 3, 4, 5 ст. 59 Закону № 580-VIII встановлено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України. Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону № 580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно зі статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування регулює Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 № 893 (далі як і раніше - Порядок № 893).

Згідно п. 1, 2 р. ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про недотримання норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування.

Відповідно п. п. 1-2 р. V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Частиною 1 статті 16 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Відповідно п. п. 1-2 р. VI Порядку № 893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи та оспореного судового рішення встановлено, що відповідачем не порушено порядку проведення службового розслідування визначеного Порядком №893 та в цій частині рішення суду стороною позивача не оскаржене.

Разом з тим, на думку суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження зроблені дисциплінарною комісією висновки службового розслідування, а тому заснований на таких висновках наказ ГУ НП у Тернопільській області від 20.11.2024 за №2923 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» є протиправним та підлягав скасуванню. Як наслідок, скасовано і похідний наказ ГУ НП у Тернопільській області від 21.11.2024 за №461 о/с «По особовому складу».

З вказаною позицією суду не може погодитись апеляційний суд та виходить з наступного.

Судом першої інстанції зазначено, що матеріали справи не містять доказів того, що з часу телефонного дзвінка ОСОБА_2 (21:58) та до прибуття позивача ОСОБА_1 на місце ДТП (22:08), останній не володів достовірною інформацією про обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема про необхідність виклику ДСНС з метою деблокування потерпілих. Однак, в поясненнях позивач зазначав, що його кум ОСОБА_2 сказав йому по телефону, що вони розбились та з машини неможливо повитягувати людей.

Натомість позивач лише вжив таких заходів, як повідомив своєму напарнику сержанту поліції ОСОБА_5 , про те, що вони їдуть до с. Бересток Чортківського району, бо там якась ситуація.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що в даній ДТП загинули люди, тобто дане ДТП з летальними наслідками і кожна хвилина була важливою.

Відтак, слід погодитись із доводами апелянта, що наведеної інформації якою володів позивач було достатньо для повідомлення на спецлінію «102» та виклик працівників ДСНС з метою деблокування постраждалих осіб ще під час того, як патрульний автомобіль їхав в напрямку ДТП.

З матеріалів справи також вбачається, що лише о 22:08 год. капітан поліції ОСОБА_1 , після прибуття на місце події, зателефонував на мобільний телефон до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , а не на спецлінію «102» та повідомив неповну інформацію про те, що під час патрулювання автодороги М-19, поблизу с. Бересток, Чортківського району виявлено ДТП з потерпілими, на що останній вказав негайно телефонувати на лінію «102».

Неповна інформація полягала в тому, що на місце ДТП позивач прибув за викликом свого кума ОСОБА_2 , який йому по телефону повідомив, що потрапив в ДТП і, можливо, був за кермом автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter».

06.11.2024 о 22:11 год. на спеціальну лінію «102» надійшло повідомлення від сержанта поліції ОСОБА_5 , а не ОСОБА_1 , про те, що на автодорозі М-19, поблизу с. Бересток, Чортківського району виявлено ДТП з потерпілими за участі автомобілів «Ford Focus» р.н. НОМЕР_1 та «Mercedes-Benz Sprinter», р.н. НОМЕР_2 .

Вказане повідомлення цього ж дня о 22:12 год. зареєстровано в інформаційно- телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі ЄО) відділення поліції №4 (м. Заліщики) за № 3295.

Отже, лише після отримання повідомлення, старший лейтенант поліції ОСОБА_6 відразу доповів про подію підполковнику поліції ОСОБА_4 , а також повідомив ДСНС, ЕМД та чергову частину УШІ в Тернопільській області ДПП НП України, після чого на місце події скеровано екіпаж «Сорока-10» та «Сорока-11».

Зі справи також вбачається, що капітан поліції ОСОБА_1 та сержант поліції ОСОБА_5 перебуваючи на місці дорожньо-транспортної пригоди, всупереч вимогам пункту 5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2016 №1026, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 за №28/32999, підпунктів 3, 5, 6, 7, пункту 2 Розділу IX Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27.04.2020 №357, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.05.2020 за № 443/34726 не увімкнули портативний відеореєстратор з початку виконання службових обов`язків, не встановили учасників події, не забезпечили охорону місця події та не вжили заходів щодо збереження обстановки.

Перебуваючи на місці ДТП при виконанні посадових обов`язків капітан поліції ОСОБА_1 в той же час, підтримував нестатутні відносини з ОСОБА_2 , телефонував до адвоката ОСОБА_3 , своєї матері та дружини ОСОБА_2 .

О 22:17 год. на місце події прибула слідчо-оперативна група. Старшим на місці події був слідчий ОСОБА_7 , який очолював вказану групу.

Капітан поліції ОСОБА_8 повідомив старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 про необхідність виклику на місце події наряду ДСНС та додаткової бригади ЕМД, після цього поліцейські почали вивільняти із заблокованого автомобіля водія транспортного засобу «Ford Focus».

Також, капітан поліції ОСОБА_7 надав вказівку наряду ГРПП та оперативному працівникові на встановлення всіх учасників події та неодноразово запитував в капітана поліції ОСОБА_1 чи встановлено хто був водієм автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», оскільки наряд ГРПП першим прибули на місце події, однак останній повідомляв, що ще не відомо, дану інформацію встановлюють.

Судом зазначено, що з наданого відповідачем відеозапису, не встановлено, що слідчий давав якість вказівки ОСОБА_1 , в тому числі і вказівки щодо затримання ОСОБА_2 чи інших учасників ДТП, які на час пригоди перебували в автомобілі «Mercedes-Benz Sprinter». Однак, слідчий надавав вказівки наряду ГРПП встановити всіх учасників події, проте ОСОБА_1 своєю бездіяльністю дану вказівку не виконував, лише неодноразово наголошував, що нічого не відомо, дану інформацію встановлюють, хоча перебував із ОСОБА_2 в близьких відносинах і прибув на місце ДТП за інформацією останнього, тому міг дізнатись особу водія автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter».

Подібне склало підстави для того, що близько 22:30 год. ОСОБА_2 , приховуючи від поліцейських що він був за кермом автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Матеріали справи також підтверджують той факт, що згідно інформації, наданої ВП №4 (м. Заліщики), службовий автомобіль марки «Peugeot 301» р.н. НОМЕР_3 , який закріплений за СРПП ВП №4 (м.Заліщики), зарядним пристроєм для портативного відеореєстратора не обладнаний. Зарядка портативних відео реєстраторів здійснюється в службових приміщеннях відділення поліції.

Відтак вбачається, що під час реагування нарядом ГРПП на ДТП, портативний відеореєстратор був розряджений, а вже зранку, 07.11.2024 - працював з 08:05 год. до 08:09 год., так як відбувалася фіксація освідчення на стан сп`яніння водія ОСОБА_2 в КНП «Заліщицька центральна міська лікарня» Заліщицької міської ради. Де саме даний портативний відеореєстратор заряджався, матеріали справи не містять, також відсутні обґрунтовані пояснення, зокрема й зі сторони позивача, чому будучи увімкненим лише 12 хвилин 06.11.2024 він розрядився, а 07.11.2024 о 08:05 год. вже був заряджений і працював.

Відсутні дані і щодо звернень поліцейськими ВП №4 (м.Заліщики) до керівництва з приводу технічних несправностей портативних відеореєстраторів.

Однак, відповідно до інформації управління превентивної діяльності, згідно розподілів матеріальних цінностей, сектор реагування патрульної поліції ВП №4 (м.Заліщики) забезпечений 5 портативними відеореєстраторами (бодікамерами), а саме: DMT-9 (1шт), В5 (1шт) та Tecsar BDC-53-02 (Зшт). Дані портативні відеореєстратори укомплектовані кабелем для зарядки та зарядним блоком. Також зазначено, що для належного виконання службових обов`язків поліцейськими сектору реагування патрульної поліції ВП №4 (м. Заліщики) у 2018 видано додатковий зовнішній акумулятор «Power Bank Vipow Magic pover for your life», який призначений для здійснення зарядок технічних пристроїв: планшетного пристрою (в комплекті з зарядним перехідником в прикурювач до автомобіля), портативних відеореєстраторів, термопринтера та диска з червоним світлоповертачем.

Наведеному, судом першої інстанції оцінки не надано, а тому слід погодитись із доводами апелянта, що замовчування чи надання неправдивої інформації слідчому працівником поліції, який прибув на місце події, про обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема водія транспортного засобу - учасника ДТП є порушенням службової дисципліни, Присяги поліцейського та є несумісними з перебуванням на службі в поліції.

Відповідно до приписів статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до розділу II завдання та обов`язки посадової інструкції, затвердженої начальником ВП №4 (м. Заліщики) підполковником поліції ОСОБА_4 від 17.09.2024 вих. №7788/105/01-24, капітан поліції ОСОБА_1 , який був належним чином із нею ознайомлений і це останнім не оспорюється, зобов`язаний (п. 2.14) забезпечувати контроль своєї поведінки та емоцій, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішення та службову поведінку.

Щодо особи капітана поліції ОСОБА_1 , то виходячи із його характеризуючих даних, що маються в матеріалах справи, останній за час служби зарекомендував себе посередньо. До виконання своїх службових обов`язків відноситься поверхнево, дещо безвідповідально. Нормативні документи, що регламентують службову діяльність знає, але не завжди використовує в частині виконання завдань, пов`язаних зі службовою діяльністю.

Капітан поліції ОСОБА_1 вимогливий до себе, йому притаманні такі риси як ввічливість, комунікабельність, у стосунках з колегами порядний. Користується авторитетом серед особового складу.

При вирішенні службових питань проявляє принциповість та безкомпромісність, але не завжди правильно приймає рішення в екстремальних ситуаціях.

За період служби в Національній поліції України капітан поліції ОСОБА_1 заохочувався один раз та до дисциплінарної відповідальності притягувався чотири рази.

Також дисциплінарною комісією встановлено, що 21.07.2022 в межах кримінального провадження №0000304 капітану поліції ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК У країни.

Вказані факти підтверджуються висновками службового розслідування, наявними у матеріалах справи поясненнями поліцейських, відповідними рапортами, відеозаписами, які свідчать, що така поведінка позивача як поліцейського суперечить загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що вчинення таких дій призводить до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку, які відповідно до своїх службових обов`язків повинні неупереджено дотримуватись законодавства України, в тому числі щодо морально-етичних принципів.

З урахуванням наведених обставин, на думку суду, підтверджується належними та допустимими доказами, в установленому законодавством порядку вчинення позивачем порушень, за які до нього спірним наказом застосовано дисциплінарне стягнення.

При цьому Верховний Суд неодноразово наголошував, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у спірних правовідносинах.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судові витрати розподілу не підлягають виходячи зі спірних правовідносин та вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області задовольнити.

Скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у справі №500/7358/24 та прийняти постанову в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
М.А. Пліш
Повне судове рішення складено 02.02.2026.