Справа № 160/23750/25
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Суть спору: 18 серпня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій позивач просить суд:
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 26.05.2025, зарахувати до страхового стажу періоди роботи відповідно до трудової книжки від 01.02.1990 серії НОМЕР_1 з 15.07.1989 по 15.01.1990 (записи №№3 та 4), з 02.01.1991 по 21.10.1991 (записи №№7 та 8), з 23.10.1997 по 27.11.2004 (записи №№21 та 22), а також періоди: з 01.02.1990 по 01.01.1991 (записи №№5, 6), з 26.10.1991 по 01.04.1992 (записи №№9, 10), з 02.04.1992 по 01.03.1993 (записи №№11, 12), з 18.03.1993 по 03.05.1993 (записи №№13, 14) , з 03.05.1993 по 30.11.1995 (записи №№15, 16), з 01.12.1995 по 28.06.1996 (записи №№17, 18), з 20.07.1996 по 02.07.1997 (записи №№19, 20) - та призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком з дня звернення із заявою 26.05.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні позивачу дострокової пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу. При цьому, позивач вказує, що відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні до стажу спірних періодів трудової діяльності попри те, що вони належним чином підтверджувалися наданими документами і записами трудової книжки. Вважаючи протиправним прийняте відповідачемрішення про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного провадження.
19 вересня 2025 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, надійшли пояснення у справі, в яких наголошено на безпідставності заявлених позовних вимог.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває, пенсію не отримує.
26.05.2025 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - ГУ ПФУ в Черкаській області) №29 від 02.06.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за відсутності необхідного страхового стажу.

В обґрунтування відмови у призначені пенсії, зокрема, зазначено, що необхідний страховий стаж, визначений пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 25 років. Натомість, страховий стаж заявника становить: 14 років 09 місяців 02 дні.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до трудової книжки від 01.02.1990 серії НОМЕР_1 , оскільки документ оформлено із порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом МПУ, МІОУ та МСЗНУ від 29.07.1993 №58 (на першій сторінці відсутній відбиток печатки підприємства).

Додаткового уточнення потребують періоди роботи:

-з 15.07.1989 до 15.01.1990, оскільки період роботи передує даті оформлення трудової книжки;

з 02.01.1991 до 21.10.1991, оскільки виправлення дати звільнення та дати розпорядження про звільнення не засвідчено належним чином;

з 23.10.1997 по 27.11.2004, оскільки запис про звільнення не містить посилання на підставу звільнення.

Не погодившись із відмовою відповідача у призначенні дострокової пенсії та зарахуванні спірних періодів роботи до страхового стажу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить із тих доводів, якими відповідач керувався при прийнятті оскаржуваного рішення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (надалі, також - Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з приписів Порядку №637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.

Відповідно до п. 26 Порядку №637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Згідно з п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції № 58, у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Працівник не несе відповідальності за правильність заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особою самостійно. Більше того, окремі недоліки заповнення трудової книжки, навіть якщо вони мають місце, не є підставою вважати відсутніми чи недоведеними відповідні періоди трудового стажу. Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а звернув увагу на те, що певні недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

З оскаржуваного рішення вбачається, що незарахування до страхового стажу спірних періодів трудової діяльності пов`язано виключно з порушенням ведення трудової книжки роботодавцями позивача.

Судом встановлено, що згідно з записами трудової книжки від 01.02.1990 НОМЕР_2 позивач в період з 15.07.1989 до 15.01.1990 працював в кооперативі «Крокус» по побутовому обслуговуванню у якості ізолювальника-плівочника 3-го розряду, звідки був звільнений у зв`язку із ліквідацією підприємства, про що зазначено в трудовій книжці з посиланням на рішення Бабушкінського виконкому від 12.01.1990 №29, записи №3 та №4.

З 01.01.1991 до 21.10.1991 позивач працював у Малому підприємстві «Радегаст» у якості маляра ізолювальника-плівочника записи №7 та №8.

З 23.10.1997 до 27.11.2004 позивач працював у Приватному підприємстві «Білка» у якості директора, звідки звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, але відсутнє посилання на наказ про звільнення із зазначенням номера та дати, записи №21 та №22.

Зазначені записи виконані без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та з відповідністю дати. Доказів того, що записи про навчання позивача є неправильними або непідтвердженими, відповідачем суду не надано.

Суд виходить з того, що записи трудової книжки є належною підставою для підтвердження стажу роботи чи періодів навчання для призначення (перерахунку) пенсії, а працівник не може нести відповідальності за правильність заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особою самостійно.

Відтак, спірні періоди з 15.07.1989 до 15.01.1990, з 01.01.1991 до 21.10.1991, з 23.10.1997 до 27.11.2004 підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині суд виходить також з того, що позивачем вживалися заходи з приводу отримання в Державному архіві Дніпропетровської області архівної довідки про стаж та заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи в Кооперативі «Крокус» по побутовому обслуговуванню, Малому підприємстві «Редагаст» (Днепропетровского обласного совета всесоюзного добровольного физкультурно- спортивного общества профсоюзов), Приватному підприємстві «Білка» (м.Дніпропетровськ).

Щодо незарахування відповідачем іншого періоду трудової діяльності, щодо якого наявні відомості в трудовій книжці позивача.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач працював у наступні періоди: з 02.01.1991 до 21.10.1991; з 23.10.1997 до 27.11.2004; з 23.10.1997 до 27.11.2004; з 01.02.1990 до 01.01.1991; з 26.10.1991 до 01.04.1992; з 02.04.1992 до 01.03.1993; з 18.03.1993 до 03.05.1993; 03.05.1993 до 30.11.1995; з 01.12.1995 до 28.06.1996; з 20.07.1996 до 02.07.1997, а з 31.05.1987 до 10.05.1989 позивач проходив військову службу в радянській армії.

Як стверджує відповідач у спірному рішенні, що періоди трудової книжки серії НОМЕР_1 не зараховані через відсутність печатки підприємства на першому аркуші.

Суд вважає такі висновки пенсійного органу невмотивованими, оскільки не проставлення такої печатки не позбавило можливості відповідача зарахувати до страхового стажу інші періоди роботи, відомості щодо яких містяться в трудовій книжці. Зазначені обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи довідкою форми РС-право.

Також, суд звертає увагу, що частиною 3 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV органам Пенсійного фонду надано право вимагати і отримувати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інші відомості, передбачені законодавством для визначення права на пенсію.

Однак, як свідчать матеріали справи, вказаних дій відповідач не вчиняв, тим самим не дотримався вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих пенсіонером документів.

З цих підстав суд вбачає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо зарахування до страхового стажу також періодів роботи позивача з 31.05.1987 до 10.05.1989, з 02.01.1991 до 21.10.1991, з 23.10.1997 до 27.11.2004, а також періоди: з 01.02.1990 до 01.01.1991, з 26.10.1991 до 01.04.1992, з 02.04.1992 до 01.03.1993, з 18.03.1993 до 03.05.1993, з 03.05.1993 до 30.11.1995, з 01.12.1995 до 28.06.1996, з 20.07.1996 до 02.07.1997.

Оскільки відповідачи не довели правомірності своїх дій, а також відсутності у позивача права на зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу, позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №29 від 02.06.2025 - скасуванню.

Щодо заявлених позовних вимог про призначення достроковї пенсії за віком.

Відповідно до п.4) ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20, 21 і 25 частини першої статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12, 13 і 16 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (крім працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів), особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до пунктів 3 і 4 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, пункту 5 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, а також пункту 6 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Станом на дату звернення за призначенням пенсії вік позивача - 56 років 01 міс. 17 днів. Страховий стаж - 14 років 09 місяців 02 дні.

З урахуванням стажу, який повинен бути зарахований на виконання рішення суду в цій справі, страховий стаж буде становити більш ніж 25 років, що є достатнім для призначення позивачу дострокової пенсії за віком.

З цих підстав суд задовольняє позовні вимоги про призначення достроковї пенсії за віком, що не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Так, згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

З урахуванням тієї обставини, що дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Крім того, суд розуміє, що захист порушених прав позивача в інший спосіб, ніж зобов`язання призначити позивачу пенсії, не є ефективним, оскільки не виключає відмови відповідача у призначенні пенсії за наслідком повторного розгляду заяви позивача, що призведе до необхідності ініціювання позивачем нових судових проваджень.

Відтак, позовна заява підлягає задоволенню.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (Ідентифікаційний код: 21366538, місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 23), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Ідентифікаційний код: 21910427, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №29 від 02 червня 2025 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 15.07.1989 до 15.01.1990, з 02.01.1991 до 21.10.1991, з 23.10.1997 до 27.11.2004, а також періоди: з 01.02.1990 до 01.01.1991, з 26.10.1991 до 01.04.1992, з 02.04.1992 до 01.03.1993, з 18.03.1993 до 03.05.1993, з 03.05.1993 по 30.11.1995, з 01.12.1995 до 28.06.1996, з 20.07.1996 до 02.07.1997.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 26.05.2025 призначення ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (Ідентифікаційний код: 21366538, місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 23) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон