Справа № 160/25853/25
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування в частині наказу,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний Суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:
- поновити строк на оскарження пункту 89 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2025 №3021 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді «ДОГАНА»;
- визнати протиправним та скасувати пункт 89 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2025 №3021 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді «ДОГАНА».
Ухвалою суду від 15.09.2025 року позовну заяву було залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст. 122,123 КАС України.
Позивачем усунуті недоліки позовної заяви.
15.09.2025 року відповідачем подано заяву про залишення заяви без розгляду, з підстав пропуску строку.
Ухвалою суду від 02.10.2025 року у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення заяви без розгляду - відмовлено. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Витребувано додаткові докази по справі, зокрема:
наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2025 №3021 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді «ДОГАНА»;
всі матеріали службового розслідування здійсненого відносно позивача;
відомості щодо доведення до відмова позивача, які саме порушення були нею допущено;
відомості щодо ознайомлення під підпис позивача зі спірним наказом;
надані позивачем пояснення з приводу допущених порушень;
всі наявні докази щодо суті спору.
13.10.2025 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву позивача. При цьому матеріали службового розслідування, витребувані судом до справи долучено не було.
21.10.2025 року позивачем до суду подано письмову відповідь на відзив.
23.10.2025 року відповідачем подані письмові заперечення на відповідь на відзив.
Ухвалою від 01.12.2025 року зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати до суду належним чином засвідчені копії, у строк до 15.12.2025 року, таких документів, зокрема:
матеріали службового розслідування, здійснених відносно позивача, на підставі яких було прийнято спірний наказ від 30.05.2025 року №3021 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді «ДОГАНА»;
всі докази/матеріли на підставі яких позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та докази ознайомлення позивача із такими матеріалами;
матеріли із визначенням обставин та подій, що послугували підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності;
всі наявні докази щодо суті спору.
10.12.2025 року відповідачем подано заява про виконання ухвали суду.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 26.01.2026 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.05.2025р. Командиром Військової частини НОМЕР_1 підполковником прийнято наказ №3021 від 30.05.2025р. (з адміністративно-господарської діяльності) «Про підсумки військової дисципліни за травень 2025р».
Вказує, що згідно з пунктом 89 наказу №3021 від 30.05.2025 року за порушення вимог ст.ст.11,12,13,255,256 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України, що полягало в невиконання вчасного огляду та госпіталізацію хворих та поранених капітана медичної служби ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «ДОГАНА».
Вказує про те, що вона не погоджується з оскаржуваним наказом в частині притягнення її до дисциплінарної відповідальності, оскільки підстав для оголошення догани не було, оскільки службові розслідування не проводилися, пояснення не запитувались.
Крім того, вказує про те, що їй не було доведено, які порушення дисципліни допущено, які фактичні обставини порушень стали підставою для накладення дисциплінарних стягнень.
Поряд з цим, статтями 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування.
Вказує про те, що службові розслідування, які би передували винесенню оскаржуваного наказу щодо позивача не проводилися, як і не було встановлено обставин нібито вчиненого порушення.
Зазначає про те, що відповідачем було оголошено догану позивачу стало відомо у червні 2025р., коли побачила про зменшення заробітної плати за травень 2025 року.
Адвокатський запит щодо отримання копію витягу з наказу від 30.05.2025р. залишився без реагування.
Відповіді не отримано.
При цьому, зміст витягу з наказу № 3021 від 30.05.2025р. став відомий у серпні 2025р. коли відповідач надіслав його позивачу у месенджер «Ва цап», при цьому підписів не зазначалось.
Також, зазначає про те, що на її думку, висновки представника відповідача про те, що призначення та проведення службового розслідування є правом, а не обов`язком командира або начальника, який ухвалює рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, є помилковими та не ґрунтуються на нормі закону.
Документів, про повноваження старшого лейтенанта до матеріалів не долучено, оскільки в дійсності начальником був інший військовослужбовець.
З долученого витягу з наказу №3021 також вбачається обставина про не повідомлення позивача про його зміст.
Посилаючись на вказані обставини просила, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що позивач своїми діями або бездіяльністю 10.05.2025 року вчинив порушення військової дисципліни, обставини якого не потребують додаткового встановлення причин і умов.
У зв`язку з чим, з урахуванням норм статті 97 Дисциплінарного статуту ЗС України Позивач був притягнутий до дисциплінарного стягнення у відповідності до п. «б» ст. 48 Дисциплінарного статут ЗС України «ДОГАНА».
Відповідач вважає, що притягнення позивача до дисциплінарного стягнення у відповідності до п. «б» ст. 48 Дисциплінарного статут ЗС України без проведення службового розслідування шляхом застосування норм статті 97 Дисциплінарного статуту не містять ознак протиправних дій по відношенню до позивача.
Відповідач вказує, що службове розслідування по факту порушення позивачем військової дисципліни, що мало місце в травні 2025 року не проводилось.
Вказують про те, що зі змісту наведених приписів ст. 84, 87 Дисциплінарного статуту ЗС України випливає, що службове розслідування може проводитися з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини, але проведення службового розслідування не є обов`язковою умовою для накладення дисциплінарного стягнення на військовослужбовця.
Призначення службового розслідування є правом командира, а не його обов`язком.
Вказують про те, що позивач порушив розпорядження начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 за невиконання вчасного огляду та госпіталізації хворих та поранених.
У наслідок чого своїми діями позивач порушила вимоги статті 255, статті 256 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Тобто, позивач своїми діями або бездіяльністю 10.05.2025 року вчинив порушення військової дисципліни, обставини якого не потребують додаткового встановлення причин і умов.
Крім того, Дисциплінарним статутом ЗС України визначено, що стягнення може бути оголошено усно або в письмовому наказі.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом громадянина України (ID-картка) № НОМЕР_2 , виданого 31.10.2018, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; на час виникнення спірних правовідносин, проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді ординатора лікувального відділення медичної роти Військової частини НОМЕР_1 .
26.05.2025р. тимчасово виконуючим обов`язки командира медичної роти військової частини НОМЕР_1 подано рапорт на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 , яким повідомлено, про порушення позивачем розпорядження начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 а саме: невиконання вчасного огляду та госпіталізацію хворих та поранених.
30.05.2025 року Командиром Військової частини НОМЕР_1 підполковником прийнято наказ №3021 від 30.05.2025р. (з адміністративно-господарської діяльності) «Про підсумки військової дисципліни за травень 2025р».
Так, згідно з пунктом 89 наказу №3021 від 30.05.2025 за порушення вимог ст.ст.11,12,13,255,256 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України, що полягало в невиконання вчасного огляду та госпіталізацію хворих та поранених капітана медичної служби ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «ДОГАНА».
Позивач не погоджується з оскаржуваним наказом в частині притягнення її до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку із чим звернулась до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав.
Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду із цим позовом про визнання протиправним та скасування пункт 89 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2025 №3021 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді «ДОГАНА».
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Частиною 2статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України від 24.03.1999 року №551-XIVзатверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут).
Преамбулою Дисциплінарного статуту визначено, що цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу.
Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Статтею 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Згідно зі статтею 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Частиною третьою статті 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Згідно з частиною першою статі 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Статтею 86 Дисциплінарного статуту передбачено, що, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Статтею 48 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608 (далі - Порядок №608).
Відповідно до пункту 1 розділу І Порядку №608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Згідно з пунктами 1-3 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі:
невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;
невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;
неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;
дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;
втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;
порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;
недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;
внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;
повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;
скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.
Службове розслідування не призначається:
у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг;
якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.
Службове розслідування проводиться для встановлення:
неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;
причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;
ступеня вини військовослужбовця;
порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;
причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;
причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 визначено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
За приписами пункту 3 розділу ІV Порядку №608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:
знати підстави проведення службового розслідування;
бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;
відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;
давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;
з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень;
порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;
висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;
ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);
оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (пункт 1 розділу V Порядку №608).
У пунктах 2-6 розділу V Порядку встановлено, що у вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.
В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.
Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності (пункт 1 розділу VІ Порядку №608).
Виходячи з аналізу зазначених вище норм Дисциплінарного статуту та Порядку №608, на переконання суду, підставою для дисциплінарної відповідальності військовослужбовця є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, а також Присяги.
Водночас підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем службової дисципліни.
Такими обставинами є лише фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діяннях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків і причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 14.01.2021 року у справі №817/1318/17.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Так, згідно матеріалів справи, 26.05.2025р. тимчасово виконуючим обов`язки командира медичної роти військової частини НОМЕР_1 подано рапорт на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 , яким повідомлено, про порушення позивачем розпорядження начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 а саме: невиконання вчасного огляду та госпіталізацію хворих та поранених.
30.05.2025 року Командиром Військової частини НОМЕР_1 підполковником прийнято наказ №3021 від 30.05.2025р. (з адміністративно-господарської діяльності) «Про підсумки військової дисципліни за травень 2025р».
Так, згідно з пунктом 89 наказу №3021 від 30.05.2025 за порушення вимог ст.ст.11,12,13,255,256 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України, що полягало в невиконання вчасного огляду та госпіталізацію хворих та поранених капітана медичної служби ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «ДОГАНА».
При цьому, дослідивши зміст оскаржуваного наказу №3021 від 30.05.2025 року, судом встановлено, що він не містить відомостей про: конкретні обставини дисциплінарного проступку; ступеня вини; наявності у його діях певного умислу; попередньої поведінки порушника дисципліни; шкідливих наслідків і причинного зв`язку між дисциплінарним проступком і діями порушника дисципліни.
Наказ 3021 від 30.05.2025 року містить загальну інформацію щодо порушення вчиненого позивачем.
При цьому, слід вказати про те, що за фактом притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності службове розслідування не проводилось.
При цьому, обставини, щодо того, яких хворих конкретно, не було проведено позивачем, коли саме, позивачем не було проведено такий огляд, в матеріалах справи відсутні.
Також в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення і самих хворих, яких нібито позивач не оглянула/неналежно оглянула.
З долучених до матеріалів справи доказів, неможливо встановити які саме безпосередньо обов`язки покладені на позивачку у взаємозв`язку з виявленими порушеннями дисципліни.
Обставини подій, що стали підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності, мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
А отже, враховуючи наведене, слід дійти висновку, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулось не на підставі та не у спосіб, визначений чинним законодавством, оскільки у спірному випадку належно не встановлювались обставини скоєння правопорушення, його наслідки, ступінь вини військовослужбовця, причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення.
Вищевказане свідчить про те, що наказ від 30.05.2025 №3021 винесено без урахування всіх обставин події, зокрема, письмових пояснень посадових осіб та самого позивача по факту вчинення порушення.
Поряд з цим, суд зазначає, що прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 813/1021/17.
Проте як убачається з матеріалів справи, та не заперечується і самим відповідачем, останній не проводив службове розслідування щодо встановлення дійсної наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Натомість притягуючи позивача до дисциплінарної відповідальності військова частина обмежилась лише констатацією факту без перевірки зазначених фактичних обставин з метою їх підтвердження чи спростування.
За таких обставин, суд вважає, що на позивача накладено дисциплінарне стягнення без дослідження обставин, які мають значення для вирішення питання про встановлення ступеня вини позивача, ступінь його вини не з`ясовано.
Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності прийнятих рішень у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідно до положень процесуального законодавства покладено саме на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.
Належних та допустимих доказів, що підтверджують вчинення позивачем дисциплінарного проступку, відповідач суду не надав.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява підлягає задоволенню.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування в частині наказу.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування в частині наказу задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати пункт 89 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2025 №3021 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді «ДОГАНА».
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 1211,20 гривень.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 26.01.2026 року.

Суддя В.В. Ільков