Справа № 160/36550/25
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2025 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2022, 2023, 2024 роки з урахуванням раніше виплачених сум.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 з 31.10.2025 року перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до ст.40 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2022, 2023, 2024 роки.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що їй була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 1788, а у подальшому призначено інший вид пенсії за віком, відповідно до іншого закону - Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-IV). Однак, для розрахунку розміру пенсії відповідачем взято показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, а не згідно з нормами частини другої статті 40 Закону №1058-IV, визначеної для призначення нової пенсії за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2018-2020).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2025р. відкрито провадження у цій справі.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не подало відзив на позовну заяву.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить з такого.
Суд встановив, що позивачка - ОСОБА_1 з 03.09.2010 року отримувала пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення.
Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З 01.01.2004 набув чинності Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Пунктом 2-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Частиною третьою статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2020 року (справа № 528/196/17) вказав, що системний аналіз наведених положень дає змогу дійти висновку, що частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, а відтак показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №348/2271/16-а.
Проте, у справі, яка була предметом касаційного оскарження, суд апеляційної інстанції встановив, що позивачу була призначена пенсія відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернувся вперше.
Таким чином, у вказаній справі Верховний Суд дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29.07.2016 (справа 21-6331а15) та постанові Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №334/917/17(2-а/334/267/17).
Як вказав Верховний Суд у постанові від 08.02.2024 року (справа №500/1216/23) за змістом частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Таким чином, лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Також зазначені висновки Верховного Суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, який у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV.
Зазначена правова позиція Верховного Суду України була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у праві № 876/5312/17
У справі, яка розглядається суд встановив, що з 2010 року позивач отримував пенсію за вислугу років, призначену з урахуванням Закону України Про пенсійне забезпечення.
Тобто, перше призначення пенсії позивачу у 2010 році відбулось згідно з Законом № 1788, друге призначення пенсії у 2025 році - вже згідно з іншим законом, а саме ЗУ № 1058, тобто мав місце не перехід з одного виду пенсії на інший, в межах одного закону, а призначення іншої пенсії за іншим законом.
Суд також зазначає, що використання при першому призначенні пенсії Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не спростовує того факту, що пенсію призначено з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення" та на підставі саме цього закону.
Так, пунктом 2-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Таким чином, призначаючи позивачу пенсію у 2025 році відповідно до Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, ПФУ фактично, згідно з пунктом 2-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування призначив пенсію з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Крім того, статтею 2 Закону № 1788 передбачено такі види державних пенсій:
в разі втрати годувальника;
Натомість статтею 9 Закону № 1058 передбачено такі пенсійні виплати:
2) пенсія по інвалідності;
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Отже, такий вид пенсії, як пенсія за вислугу років, яку отримував з 2010 року позивач, передбачений лише Законом № 1788, тому суд дійшов висновку, що саме за цим законом була вперше призначена пенсія позивачу.
У подальшому, за призначенням нового виду пенсії, а саме пенсії за віком позивач звернувся вперше 25.06.2025 р.
Суд вважає, що такі висновки відповідача помилковими, оскільки в цьому випадку мало місце призначення іншого виду пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV.
З матеріалів справи слідує, що при призначенні позивачу замість пенсії за вислугу років, призначеної за Законом №1788-ХІІ, пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV, відповідач застосував показник середньої заробітної плати за 2014, 2015 та 2016 роки.
Проте, оскільки в цьому випадку мало місце призначення іншого виду пенсії за іншим законом, висновки відповідача є помилковими.
З урахуванням наведеного, суд приходить висновку про наявність у позивача права на нарахування та виплату територіальним органом Пенсійного фонду України пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, а саме: за 2022 - 2024 роки.
Суд звертає увагу на те, що висновки Верховного Суду у постанові від 22.10.2024 року (справа №300/5450/2), не застосовуються у цій справі, оскільки вони стосується інших правовідносин, а саме позивачу було призначено пенсію за віком на пільгових умовах та він звернувся про призначення такого ж виду пенсії за віком, але за іншим законом. Відповідно, ВС вказав, що позивач, як особа, якій вже було призначено пенсію за віком на пільгових умовах, визначених статтею 13 Закону 1788-XII, не має права на повторне призначення того самого виду пенсії за віком на загальних підставах (після досягнення пенсійного віку) відповідно до Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії.
У справі ж, яка розглядається, позивачу призначено інший вид пенсії за вислугу років, а не пенсію за віком на пільгових умовах, відтак обставини у справах різні.
До того ж, у постанові від 22.10.2024 року (справа №300/5450/2) ВС вказав, що вважає помилковим посилання позивача на необхідність застосування під час розгляду цієї справи висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23.10.2020 у справі №528/196/17 з огляду на таке.
Так, у справі №528/196/17 спірні правовідносини виникли щодо реалізації позивачем, який отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону 1788-XII, права на перехід на інший вид пенсії - пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV.
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, вищенаведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду у справі 500/1216/23, беручи до уваги повноваження суду, визначені у статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Суд дійшов висновку про задоволення позову з викладених вище підстав та відшкодування з відповідача судового збору згідно зі статтею 139 КАС України.
Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2022, 2023, 2024 роки.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 з 31.10.2025 року перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2022, 2023, 2024 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко