Справа № 320/57674/25
Суддя: Войтович І. І.
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

30 січня 2026 року м. Київ Справа № 320/57674/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І. І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просить суд:

1. Визнати протиправним і скасувати наказ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 297-к від 25.01.2024 в частині встановлення з 01.01.2024 року ОСОБА_2 начальнику Управління - головному бухгалтеру Управління бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення, у розмірі 30 % посадового окладу.

2. Зобов?язати Київське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України провести ОСОБА_1 , державному службовцю Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, нарахування та виплату надбавки за вислугу років за 2024 рік відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII - у розмірі 50 відсотків посадового окладу за кожен місяць 2024 року та до 04.06.2025 року.

15.12.2025, ухвалою суду вказана позовна заява залишена без руху з підстав невідповідності позову вимогам ч. 6 ст. 161 КАС України, запропоновано позивачу усунути недолік шляхом подання до суду - заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати підстави для поновлення строку, а також повідомити суду коли саме позивачка була ознайомлена з оскаржуваним в цій справі наказом № 297-к від 25.01.2024 про встановлення з 01.01.2024 року ОСОБА_2 начальнику Управління - головному бухгалтеру Управління бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення, надбавки за вислугу років на державній службі у розмірі 30 % посадового окладу.

24.12.2025 (зареєстровано судом 06.01.2026) позивачем подано до суду заяву щодо виконання вимог ухвали суду від 15.12.2025, зазначено про ознайомлення зі спірним наказом 06.08.2024, надано відповідні докази та про відсутність підстав вважати пропущений строк звернення до суду визначений ст. 233 КЗпП України у зв`язку із Рішенням Великої Палати Конституційного Суду України № 1-р/2025 від 11 грудня 2025 року про визнання неконституційним положень частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України.

Суддя вказує, що вчинення процесуальних дій у справі здійснюється у відповідні процесуальні строки враховуючи навантаження у роботі судді.

Розглянувши заяву позивача, зазначені в ній обґрунтування та долучені докази, суддя враховує та зазначає наступне.

Згідно із частиною 5 статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Предметом спірних правовідносин є встановлення позивачці на підставі наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 297-к від 25.01.2024 з 01.01.2024 надбавки до посадового окладу у розмірі 30 %.

З даним наказом позивач ознайомлена 06.08.2024, про що останньою надано докази до заяви.

Таким чином, перебіг місячного строку звернення до суду розпочинається з дати ознайомлення зі спірним наказом з 06.08.2024 та закінчується - 09.09.2024.

До суду позивач звернулася засобами поштового зв`язку "Укрпошта" 13.11.2025.

Крім того, за змістом абзацу 1 частини 1 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Однак, приписами частини 1 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або ж іншими законами.

Чинне процесуальне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Тому, предметом спірних правовідносин щодо розміру надбавки за вислугу років є трудовий спір щодо оплати праці позивача.

Положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебували на публічній (військовій) службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (грошового забезпечення) у разі порушення законодавства про оплату праці при визначенні її розміру. Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до частини 1 статті 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

При цьому, обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Слід врахувати, що у постанові від 02.12.2021 у справі №640/20314/20 Верховний Суд досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску процесуального строку зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, при цьому такі обставини повинні бути підтверджені належним чином.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 120/5780/20-а.

За приписами частини 7 статті 50 Закону України "Про державну службу" складові заробітної плати та особливості оплати праці державних службовців центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, їх територіальних органів визначаються Митним кодексом України та Податковим кодексом України.

Відповідно до статті 52 Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон №889-VIII) надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Статтею 24 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи.

Таким чином, позивачка повинна була дізнатися про порушення свого права при отриманні заробітної плати за січень 2024 року.

До суду позивачка звернулася 13.11.2025, тобто з пропуском звернення до суду щодо оскарження розміру надбавки на державні службі.

Щодо покликання позивача на Рішення Великої Палати Конституційного Суду України № 1-р/2025 від 11 грудня 2025 року, суддя зазначає що вказаним Рішенням положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України в частині, яка стосується строку звернення працівника до суду з вимогами про виплату заробітної плати та інших належних йому виплат, визнана неконституційною та втрачає чинність з дня ухвалення цього рішення.

Відтак, позивачка не надала належні докази існування об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду з січня 2024 року та не навела поважних обставин, які не залежали від її волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Таким чином, визначений місячний строк звернення за ч. 5 ст. 122 КАС України позивачем пропущено. Доказів визнання поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем не надано, таких судом не встановлено.

Відповідно до частини другої ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 122, 123 169, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

у х в а л и в:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, - повернути позивачеві.

2. Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Войтович І. І.