Справа № 420/23486/25
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2026-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Грабової Т.П., представника відповідача адвоката Маришевої Н.В., інші учасники справи - не з`явилися, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про відстрочення виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про стягнення невикористаної щорічної відпустки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Вказаним рішенням визнано протиправною бездіяльність Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка полягає в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за всі не використані ним дні щорічної відпустки (основної та додаткової) за період з 10.09.2018 по 31.01.2022 року.

Зобов`язано Кароліно-Бугазьку сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі не використані ним дні щорічної відпустки (основної та додаткової) за період з 10.09.2018 по 31.01.2022 року.

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Рішення набрало законної сили 01.01.2026 року.

14.01.2026 року позивачу видано виконавчий лист.

20.01.2026 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження за заявою ОСОБА_1 з виконання виконавчого листа № 420/23486/25, виданого 14.01.2026 року.

22.01.2026 року представник Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області адвокат Маришева Н.В. подала до суду клопотання про відстрочення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про стягнення невикористаної щорічної відпустки.

В обґрунтування поданого клопотання заявник зазначила, що Кароліно-Бугазькою сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області до початку нового бюджетного періоду не було прийнято відповідного рішення про затвердження місцевого бюджету на 2026 рік. Відповідно до ст.79 Бюджетного кодексу України якщо до початку нового бюджетного періоду не прийнято рішення про місцевий бюджет, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцева державна адміністрація або виконавчий орган місцевої ради мають право здійснювати витрати місцевого бюджету лише на цілі, визначені у рішенні про місцевий бюджет на попередній бюджетний період та одночасно передбачені у проекті рішення про місцевий бюджет на наступний бюджетний період, схваленому Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевою державною адміністрацією чи виконавчим органом місцевої ради та поданому на розгляд Верховної Ради Автономної Республіки Крим або відповідної місцевої ради. При цьому щомісячні бюджетні асигнування місцевого бюджету сумарно не можуть перевищувати 1/12 обсягу бюджетних призначень, встановлених рішенням про місцевий бюджет на попередній бюджетний період. Тому через відсутність затвердженого бюджету на 2026 рік відповідач не може виконати рішення суду у цій справі. Також представником відповідача надано суду копії протоколів про неможливість проведення чергової 35 сесії VIII скликання Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 25.12.2025, від 09.01.2026, від 23.01.2026 через відсутність кворуму (зареєструвалися 8 з 22 депутатів).

Відповідно до приписів ч.2 ст.378 КАС України стягувач та боржник (позивач та відповідач) були викликані у судове засідання на 03.02.2026 року на 14:30 год.

У судове засідання з`явився представник відповідача. Повідомлений належним чином позивач до суду не з`явився.

Згідно ч.2 ст.378 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Тому суд ухвалив про розгляд заяви (клопотання) відповідача за відсутності позивача.

Розглянувши клопотання представника Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про відстрочення виконання судового рішення, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до положень частини третьої статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 ст.378 КАС України, зокрема, передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до ч.3 ст.378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тобто, зі змісту даної норми випливає, що стаття 378 Кодексу адміністративного судочинства України визначає підстави та порядок відстрочення і розстрочення виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі з метою створення оптимальних умов для належного та якісного його виконання у процесі виконавчого провадження.

Наведена норма не містить виключного переліку обставин, що є підставою для вирішення питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення.

Згідно ч.4 ст.378 КАС України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Інститут розстрочення та відстрочення виконання рішення суду впроваджений саме з метою забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом (документом) реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення.

У постанові від 06.12.2019 року у справі №2а/0570/6531/2011 Верховний Суд дійшов висновку, що відстрочення в розумінні зазначеної норми закону є відкладенням чи перенесенням дати виконання рішення на новий строк, який визначається адміністративним судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи. Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Суд зазначає, що наведені відповідачем підстави для відстрочення виконання судового рішення, зокрема, відсутність затвердженого місцевого бюджету на 2026 рік, не є тією виключною обставиною, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, яка б давала підстави для відстрочення виконання судового рішення. Вказана обставина, навпаки, свідчить про неналежне виконання окремими депутатами Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області своїх депутатських обов`язків, передбачених частиною 4 ст.49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме: обов`язку брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.

Отже, відповідач, який є колегіальним органом, власними діями (бездіяльністю) створює умови, що ускладнюють виконання судового рішення.

Тому суд вважає, що обставини, на які посилається відповідач в обґрунтування підстав для відстрочки виконання судового рішення, залежать виключно від нього самого (відповідача) та не є тими виключними обставинами, що зумовлюють необхідність відстрочення виконання судового рішення.

Також суд зауважує, що надання відстрочки виконання рішення суду у даній справі може призвести до порушення майнових інтересів позивача.

Також судом враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до якої несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого п.1 ст.6 Конвенції.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції", Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява N 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 06.03.2003 у справі "Ясюнієне проти Литви", заява N 41510/98, п. 27).

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. І саме Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України", заява N 71186/01, п. 84).

Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Суд також враховує п.70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі Рисовський проти України, в якому суд зазначив, що принцип належного урядування, зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Правомірне очікування виникає у тому випадку, коли внаслідок заяв чи обіцянок від імені органу публічної влади, або внаслідок усталеної практики в особи сформувалося розумне сподівання, що стосовно до неї орган публічної влади буде діяти саме так, а не інакше.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про відстрочення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 року у справі № 420/23486/25 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 293, 378 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про відстрочення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 року у справі № 420/23486/25 про зобов`язання Кароліно-Бугазьку сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі не використані ним дні щорічної відпустки (основної та додаткової) за період з 10.09.2018 по 31.01.2022 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 03.02.2026 року.

Суддя В.В. Андрухів