Справа № 560/12731/25
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 лютого 2026 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , в.о. начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області Квятківської Марії Францівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Хмельницького окружного адміністративного суду перебуває справа №560/12731/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в.о. начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області Квятківської Марії Францівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

30.01.2026 ОСОБА_1 подала заяву про відвід головуючого судді Польового О.Л. у зв`язку із наявністю обставин, які, на її думку, викликають сумніви у неупередженості або безсторонності судді.

Ухвалою судді Польового О.Л. від 30.01.2026 заяву позивачки про відвід головуючого судді визнано необґрунтованою, адміністративну справу передано для вирішення питання щодо відводу іншому судді у порядку, встановленому ст. 31 КАС України.

Заява розглядається протягом 2 робочих днів з дня її подачі (30.01.2025) іншим складом суду, якому вона передана відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 30.01.2025. Фактично заяву передано судді 02.02.2025, відтак вона вирішується невідкладно.

Згідно з ч. 8 статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 , питання відводу нею заявляється не вперше.

Дослідивши доводи, викладені позивачкою у заяві про відвід, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з`їзду суддів України від 22.02.2013, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які враховані при прийнятті Кодексу суддівської етики, суддя заявляє самовідвід в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не уявляється за можливе винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з ч. 4 ст. 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не можуть бути підставою для відводу.

Це означає, що сам факт непопулярного рішення, конфлікту сторін чи непогодження з судовою позицією у цій чи іншій справі не створює належної підстави для висновку про упередженість суду. Зазначену позицію Європейський суд з прав людини зазначив у рішенні Іліє проти Румунії (заява № 26220/10)

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Отже, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. Думка сторін при цьому враховується, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав на те, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Особиста безсторонність суду презюмується, доки не надано доказів протилежного.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, у рішенні у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від розгляду справи. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Об`єктивний критерій передбачає те, що окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява №33958/96, у справі «Газета «Україна-Центр» проти України», заява №16695/04, у справі «Хаусшільдт проти Данії» рішення від 24 травня 1989).

У справі Piersack v. Belgium ЄСПЛ зазначив про те, що поняття неупередженості означає «відсутність упередженості або схильності (absence of prejudice)», тобто суд має вирішувати справу без будь-яких упереджених уявлень чи інтересів щодо сторін.

Узагальнюючи вказані вище підходи ЄСПЛ до питання вирішення відводів суду, суд враховує насамперед наступні:

1) Неупередженість судді презюмується до появи конкретних доказів протилежного,

2) Суб`єктивні оцінки сторони самі по собі не утворюють підстав для відводу,

3) Необхідне існування фактичних і доведених доказами обставин, які здатні об`єктивно викликати сумніви щодо об`єктивності судді у зовнішнього спостерігача,

4) Попередні процесуальні правовідносини особи та суду не повинні впливати на довіру до суду.

Як вбачається зі змісту заяви про відвід, поданої ОСОБА_1 , а також інших документів у справі, які досліджені судом у тому обсязі, який дозволяє вирішувати питання про обґрунтованість відводу (суд, якому передане на вирішення питання відводу не розглядає справу по суті, отже не може знати та оцінити увесь масив попередніх процесуальних дій та особливостей конкретного провадження), у справі не вбачаються допустимі письмові докази, які "зі сторони стороннього спостерігача" достовірно і беззаперечно підтверджують або могли б підтвердити такі обставини, як: особиста зацікавленість судді на користь іншої сторони, поза процесуальні або сумнівні контакти/ зв`язки з іншим учасником справи, висловлювання чи дії судді, що об`єктивно свідчать про його упередженість щодо позивачки.

Суд враховує те, що зміст та характер процесуального спілкування позивачки та головуючого судді в судових засіданнях, який схематично відображений у протоколах судових засідань, і про яке згадується заявницею, не дає достатньої інформації про те, чи вчинялись суддею ті чи інші дії, і чи зазначались/ проголошувались ним ті чи інші висловлювання, про які вказує позивачка у заяві про відвід.

Разом з тим, прослуховування та дослідження аудіозаписів судових засідань з метою оцінки/перевірки того, чи підтверджуються доводи особи, що заявляє відвід, щодо процесуальної поведінки складу суду, КАС України не передбачено.

Доводи щодо того, що суддя Польовий О.Л. своєчасно не передав попередню заяву про відвід іншому складу суду, не є такими, що можуть бути оцінені цим складом суду як підстава для відводу, адже це питання належить до компетенції суду апеляційної інстанції, який розглядає апеляційну скаргу на рішення/ухвалу або заперечення, яке включається до апеляційної скарги на ухвалу, яка не підлягає самостійному оскарженню.

Крім того, інші доводи, які стосуються саме процесуального руху по справі, тобто тих рішень/ухвал, які приймав зазначений або інший склад суду в межах цієї або пов`язаних з нею справ, суд не може оцінювати як загалом, так і в контексті вирішення питання відводу, адже суддя не може надавати фактичну оцінку процесуальним діям іншого судді. Протилежне вважалось би порушенням принципів незалежності суддів та заборони втручання у їх діяльність.

Зважаючи на це, суд, що розглядає питання обґрунтованості відводу, не володіє належними доказами, які об`єктивно підтверджують ті обставини (їх частину), на які посилається заявниця, а також не має процесуальних повноважень для їх самостійного здобуття.

Водночас, як випливає зі змісту практики ЄСПЛ, особисте сприйняття стороною особи судді, її емоційне ставлення або недовіра до його персони, які не підтверджуються об`єктивними фактами/доказами, які можливо перевірити і фактично оцінити, не утворюють підстав для відводу.

Виходячи з зазначених підходів ЄСПЛ, а також загальних положень про суть інституту відводу, суд не може надати оцінку і доводам позивачки про упередженість іншого судді (Салюк П.І.) про якого також згадується у заяві про відвід, а також твердженню про наявність у діях головуючого судді ознак кримінального правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що в межах вирішення питання про відвід головуючому судді, інший склад суду не може здійснювати кваліфікацію дій іншої особи в контексті вимог кримінального, кримінально-процесуального, антикорупційного законодавства, будь - яким чином оцінювати по суті заяви сторони, які зачіпають вказані аспекти, погоджуватись або не погоджуватись з ними. Протилежне б вказувало на вихід суду за межі наданих повноважень та порушення засад незалежності суддів.

Суд погоджується з доводами позивачки про її право на справедливий і об`єктивний розгляд справи неупередженим складом суду, яке гарантоване усім особам, що звертаються до суду за захистом своїх прав.

Водночас, зі змісту заяви про відвід не встановлені обставини, які підтверджені об`єктивними і допустимими доказами по справі, які цей склад суду міг би перевірити та вважати законно встановленими, що б вказували про наявність конкретних підстав для відводу судді Польового О.Л., які перешкоджають подальшому розгляду ним цієї справи.

Керуючись статтями 39, 40, 41, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Польового Олександра Леонідовича відмовити.

Справу передати для продовження розгляду відповідно до вимог КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя І.С. Козачок