Справа № 160/22107/25
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В обґрунтування позову зазначено, що позивачем засобами поштового зв`язку отримано спірні податкові повідомлення-рішення, що стосуються податкового періоду 2020 та 2021 років. З посиланням на підпункт пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України (далі ПК України), позивач наголошує, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення за 2020 рік мали бути сформовані та направлені контролюючим органом до 01.07.2021, а за 2021 рік до 01.07.2022. Однак, у період з 2021 до 2024 роки, а також перша половина 2025 року, жодного податкового повідомлення-рішення стосовно відповідних об`єктів нерухомості позивач не отримував. Позивач звертає увагу, що податкові повідомлення-рішення не були сформовані, не направлялися, не відображалися у електронному кабінеті платника податків, а також контролюючий орган не інформував ОСОБА_1 про наявність будь-яких податкових зобов`язань за ці періоди. Лише у квітні 2025, тобто через більш ніж чотири роки після спливу граничного строку виставлення податкових повідомлень-рішень за 2020 рік, контролюючий орган виніс відповідні податкові повідомлення-рішення, що, на думку позивача, є порушенням вимог податкового законодавства. Вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 05.08.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
19.08.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій ГУ ДПС у Дніпропетровській області проти задоволення позову заперечує, зазначаючи, що позивач не заперечує у своєму позові що є власником житлової нерухомості, яке підлягає оподаткування відповідно до вимог статті 266 ПК України. Натомість, запереченням позивач є те, що спірні податкові повідомлення-рішення винесені з порушенням строків. Щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період 2020 2021 років, відповідач звертає увагу, що згідно з пунктом 52 прим. 2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України короновірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПК України. Разом з тим, пунктом 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у пункті 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України. 27.05.2022 набрав чинності Закон України від 12.05.2022 №2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» (далі Закон №2260-ІХ), яким внесено зміни, зокрема, до підпункту 69.9. пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України. Враховуючи викладене, за зверненням фізичної особи може здійснити перерахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за три останні звітні податкові роки. При цьому строк давності, визначений статтею 102 ПК України, збільшується на період з дати початку дії карантину до дати набрання чинності Законом №2260-ІХ, тобто на строк з 01.03.2020 до 27.05.2022. Зважаючи на зазначене, формування податкових повідомлень-рішень рішень після 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), не є підставою скасування таких податкових повідомлень-рішень та не звільняють платника податку від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
25.08.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій ОСОБА_1 звертає увагу, що стаття 102 ПК України регламентує загальний строк у 1095 днів (або інший залежно від обставин) для нарахування грошового зобов`язання, але не встановлює спеціального строку до 1 липня року, що настає за базовим, як це передбачено підпунктом 266.7.2. статті 266 ПК України для місцевого податку на нерухомість. Положення статті 102 ПК України є загальними нормами, тоді як положення підпункту 266.7.2 статті 266 ПК України спеціальною нормою, яка визначає не лише момент формування, а й граничний строк направлення податкових повідомлень-рішень. Крім того, позивач вказує, що посилання відповідача на підпункт 69.9. пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України як на підставу правомірності винесення та направлення податкових повідомлень-рішень у 2025 році за податкові періоди 2020 2021 років є безпідставними.
23.09.2025 до суду від представника відповідача надійшли пояснення, в яких ГУ ДПС проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначаючи, що перебіг строку давності, визначеного статтею 102 ПК України (1095 днів), було зупинено на період з 18.03.2020 до 31.07.2023 на підставі пункту 52 прим. 2, підпункту 69.9. пункті 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, а також з урахуванням положень пункту 102.9 статті 102 ПК України (у редакції, чинній до 01.08.2023). У зв`язку з цим, строк давності за статтею 102 ПК України підлягає подовженню на весь період його зупинення, а його перебіг поновлюється з 01.08.2023.
Виходячи з положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд адміністративної справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
З долучених відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та даних ІКС ДПС України вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Соборному районі м. Дніпра як платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та у відповідні періоди був власником об`єктів житлової і нежитлової нерухомості, а саме:
- квартира за адресою: АДРЕСА_1 (право власності з 03.04.2020 до 07.09.2024);
- квартира за адресою: АДРЕСА_2 (право власності з 16.06.2020);
- квартира за адресою: АДРЕСА_3 (право власності з 23.02.2016);
- квартира за адресою: АДРЕСА_4 (право власності з 09.06.2016);
- домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 (право власності з 24.06.2015);
- нежитлова будівля магазину з приміщеннями офісів за адресою: АДРЕСА_6 (право власності з 31.07.2009 до 04.03.2020).
Зазначені обставини підтверджують наявність у позивача об`єктів оподаткування та підлягають урахуванню при визначенні податкових зобов`язань за відповідні податкові періоди.
Позивач не погоджується зі вказаними податковими повідомленнями-рішеннями оскільки вони прийняті з порушенням установлених ПК України строків, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до підпункту 265.1.1. пункту 265.1. статті 265 ПК України податок на майно складається в тому числі із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України).
Відповідно до підпункту 266.2.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Згідно з положеннями підпунктів 266.3.1., 266.3.2., пункту 266.3 статті 266 ПК України, Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до статті 10 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є місцевим податком.
Згідно з підпунктом 266.5.1. пункту 266.5. статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.6 статті 266 ПК України).
Відповідно до підпункту 266.7.1. пункту 266.7. статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:
а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (підпункт 266.7.2. пункту. 266.7 статті 266 ПК України).
Пунктом 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується: а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Так, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Соборному районі м. Дніпра як платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та у відповідні періоди був власником об`єктів житлової і нежитлової нерухомості, а саме:
- квартира за адресою: АДРЕСА_1 (право власності з 03.04.2020 до 07.09.2024);
- квартира за адресою: АДРЕСА_2 (право власності з 16.06.2020);
- квартира за адресою: АДРЕСА_3 (право власності з 23.02.2016);
- квартира за адресою: АДРЕСА_4 (право власності з 09.06.2016);
- домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 (право власності з 24.06.2015);
- нежитлова будівля магазину з приміщеннями офісів за адресою: АДРЕСА_6 (право власності з 31.07.2009 до 04.03.2020).
Зазначені обставини підтверджують наявність у позивача об`єктів оподаткування та підлягають урахуванню при визначенні податкових зобов`язань за відповідні податкові періоди.
Згідно з підпунктом 266.10.2. пункту 266.10 статті 266 ПК України, у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Підпунктом 266.10.3. пункту 266.10. статті 266 ПК України встановлено, що податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
В даному випадку суд враховує, що в межах цього спору позивач не оспорює правильність проведених розрахунків податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки згідно з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, як і обставин наявності у нього нерухомого майна, яке є об`єктом оподаткування.
Натомість, основною підставою, за якою позивач звернувся до суду з даним позовом є те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення в порушення приписів підпункту 266.7.2. пункту 266.7. статті 266 ПК України не були сформовані та направлені контролюючим органом у строк до 1 липня року, що настає за базовим податковим періодом (роком). Тобто, позивач вважає, що податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік могло бути нараховане до 01.07.2021, а за 2021 рік до 01.07.2022.
З приводу вказаних аргументів, суд зазначає таке.
Як було зазначено вище, нормами підпункту 266.7.2. пункту 266.7. статті 266 ПК України податкове повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку разом з детальним розрахунком суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього кодексу, до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
Разом з тим, усталеним є підхід Верховного Суду, згідно з яким винесення податкових повідомлень-рішень після 01 липня року базового податкового періоду є лише підставою для сплати податкового зобов`язання в більш пізній термін відповідно підпункту 266.10.1, пункту 266.10 статті 266 ПК України (протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення), однак, не впливає на правомірність самого податкового повідомлення-рішення та не може бути підставою для його скасування (зокрема, постанова від 23.01.2025 у справі №160/568/24).
Недотримання контролюючим органом встановлених строків надіслання податкового повідомлення-рішення не є підставою для припинення податкового обов`язку платника податку або звільнення від його виконання.
Підпунктом 266.10.3. пункту 266.10. статі 266 ПК України передбачено, шо податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 102.1. статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Разом з тим, позивач залишив поза увагою, що Законом України від 17.03.2020 №533-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (набрав чинності 18.03.2020) підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено, зокрема, пунктом 52-2, яким, серед іншого, встановлено, що на період з 18 березня по 31 травня 2020 зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.
В подальшому, процитована норма пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України змінена Законом України від 13.05.2020 №591-IX, а саме слова та цифри «по 31 травня 2020 року» замінено цифрами та словами «по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)».
Разом з тим, до завершення карантину Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжувався та станом на час розгляду справи триває.
З метою реалізації необхідних заходів щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу російської федерації та забезпечення прав і обов`язків платників податків Верховна Рада прийняла Закон України від 03.03.2022 №2118-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану», який набрав чинності 07.03.2022 (далі - Закон №2118-IX).
Законом №2118-IX підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнений пунктом 69, зокрема підпунктом 69.9. установлено, що для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
12.05.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України №2260-IX (набрав чинності 27.05.2022), який зупинив дію пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України на період дії воєнного, надзвичайного стану, а також доповнив статтю 102 пунктом 102.9 такого змісту: « 102.9. На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи».
Законом України від 03.11.2022 № 2719-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу» (набрав чинності 25.11.2022) пункт 69.9. доповнено абзацом п`ятим, за змістом якого для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім,
дотримання строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 та 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, сплати податків та зборів платниками податків;
строків проведення камеральних перевірок, оформлення їх результатів у порядку, визначеному статтею 86 цього Кодексу, подання скарги на податкове повідомлення-рішення за результатами камеральної перевірки, прийняття рішення за результатом її розгляду, нарахування пені;
строків проведення фактичних та документальних позапланових перевірок, оформлення їх результатів у порядку, визначеному статтею 86 цього Кодексу, подання скарги на податкове повідомлення-рішення, рішення про застосування фінансових санкцій за результатами документальної позапланової перевірки або фактичної перевірки та прийняття рішення за результатами їх розгляду, адміністративного арешту майна за результатами документальної позапланової перевірки або фактичної перевірки;
строків здійснення заходів з погашення податкового боргу платників податків - суб`єктів господарювання, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені статтями 59-60, 87-101 цього Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із статтею 116 цього Кодексу;
строків подання та розгляду скарг на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбачених підпунктом 56.23.3 пункту 56.23 статті 56 цього Кодексу.
В подальшому Законом України від 30.06.2023 №3219-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» (набрав чинності 01.08.2023) пункт 102.9 статті 102 виключено.
- з 18.03.2020 до 17.03.2022 - відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України для всіх платників податків;
- з 07.03.2022 до 24.11.2022 - відповідно до підпункту 69.9. пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України для всіх платників податків;
- з 17.03.2022 до 01.08.2023 - відповідно до пункту 102.9. статті 102 Кодексу, при цьому в період з 17.03.2022 до 27.05.2022 норма діяла без виключень, а з 27.05.2022 до 01.08.2023 - з виключеннями щодо випадків, передбачених ПК України.
Разом з тим, позивач покликаючись на те, що відповідач пропустив строк нарахування йому податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не врахував законодавчого зупинення строків з 2020 року.
Оскільки з 18.03.2020 до 31.07.2023 (включно) перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи зупинявся, а оскаржувані у цій справі податкові повідомлення-рішення прийняті 25.04.2025 (тобто протягом 1095 днів, починаючи з 01.08.2023), суд зауважує, що ці строки для нарахування податку були дотримані, а підстав для визнання рішень протиправними не встановлено.
Таким чином, проаналізувавши приписи діючого податкового законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд не знаходить підстав вважати, що прийняття ГУ ДПС у Дніпропетровській області оскаржуваних податкових повідомлень рішень не в строк до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом, є достатньою правовою підставою для висновку про протиправність таких рішень. Інших обставин, які б вказували на неправомірність нарахування позивачу визначених сум грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивачем не доведено та таких судом не встановлено.
За встановлених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправними й скасування спірних податкових повідомлень-рішень.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
На підставі частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Враховуючи відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства, суд,
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар