Справа № 640/15898/22
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві та Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

22 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту також відповідач 1, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати відмову ГУ ПФУ в м. Києві від 25.01.2022 в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 13.01.2022.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повідомив, що віє є учасником ліквідації ядерної аварії внаслідок вибуху ядерної енергетичної установки 1985 року, категорія 2. Позивач пояснив, що 13.01.2022 він звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як ліквідатору наслідків ядерної аварії. Проте, відповідач відмовив у призначенні пенсії, не зарахувавши подану позивачем довідку №2282, оскільки положеннями статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачено призначення пенсій учасникам ліквідації ядерних аварій за межами зони Чорнобильської АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.11.2022 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області (далі по тексту також відповідач 2, ГУ ПФУ в Луганській області).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено частково:

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 21.12.2022 №74 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 13.01.2022.

У позові до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що підстави прийняття спірного рішення є протиправними, оскільки позивач під час проходження військової служби значився у списках осіб, які постраждали від радіаційного впливу при аваріях на ЯЕУ атомних підводних човнів та інших військових об`єктах ТОФ, в силу прирівняння його за статусом до учасників ліквідації аварії на ЧАЕС, має право на пенсію із зменшенням пенсійного віку, тому спірне рішення підлягає скасуванню.

Відповідач-2, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що позивачу правомірно було відмовлено у призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII, оскільки статтею 55 Закону №796 не передбачено призначення пенсій учасникам ліквідації ядерних аварій за межами зони Чорнобильської АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення.

Відповідач-1, також подав апеляційну скаргу, якою просить відмовити у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в м. Києві.

Позивач не скористався своїм правом на подачу відзиву.

Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційні скарги призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Колегія суддів зауважує, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на території України було введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений та діє на час розгляду даної справи.

Відповідно до рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану опублікованих Радою Суддів України 02.03.2022 процесуальні строки за можливістю продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану.

Отже, враховуючи зазначене та умови сьогодення, колегія суддів продовжує строк розгляду даної справи на розумний термін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 28.06.1996.

Позивач є учасником ліквідації ядерних аварій (категорія 2) відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 28.10.2021.

13.01.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення йому пенсії за віком як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС.

Рішенням ГУ ПФУ в Луганській області від 21.12.2022 №74 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі по тексту також - Закон №796). Рішення мотивоване неврахуванням для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС довідки №2282 від 31.08.2021, оскільки статтею 55 Закону №796 не передбачено призначення пенсій учасникам ліквідації ядерних аварій за межами зони Чорнобильської АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення.

Означеним рішенням позивача проінформовано про право на призначення пенсії згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 16.02.2026 (після досягнення віку 60 років) при наявному страховому стажі 37 років 10 місяців 14 днів.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 25.01.2022 №2600-0205-8/13629 позивача проінформовано про неврахування для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС довідки №2282 від 31.08.2021, оскільки статтею 55 Закону №796 не передбачено призначення пенсій учасникам ліквідації ядерних аварій за межами зони Чорнобильської АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 №1058-ІV (Закон №1058-ІV).

Згідно із статтею 26 № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 796) визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №796 особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Разом з тим, положеннями частини четвертої статті 14 Закону №796 визначено, що громадяни, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, належать до категорії 1, або 2, або 3. Порядок визначення цих категорій встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Умови віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також громадян, які постраждали від радіаційного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і поховання радіоактивних речовин, що сталися не з вини потерпілих, до 1, 2 або 3 категорій, встановлених статтею 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначає Порядок віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.1992 №674 (далі по тексту також - Порядок №674).

Відповідно до пункту 2 Порядку №674 громадяни із числа тих, які брали участь у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, відносяться, зокрема до категорії 2 - учасники випробувань ядерної зброї в атмосфері, бойових радіоактивних речовин і учасники військових навчань із застосуванням такої зброї та ліквідації наслідків ядерних аварій.

Згідно пункту 4 Порядку №674 особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, видаються посвідчення учасника ліквідації ядерних аварій відповідної категорії на підставі таких документів:

1) довідки, що підтверджує безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, виданої відповідною військовою частиною або архівною установою, до якої було передано первинні підтвердні документи на зберігання;

2) військового квитка (за необхідності);

3) завіреного в установленому порядку витягу з особової справи військовослужбовця (за необхідності).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (далі по тексту також - Порядок №551).

Відповідно до абзацу 3 пункту 4 Порядку №551 учасникам випробувань ядерної зброї в атмосфері, бойових радіоактивних речовин, учасникам військових навчань із застосуванням такої зброї, учасникам ліквідації наслідків ядерних аварій, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення «Учасник ліквідації ядерних аварій» (категорія 2) серії Я синього кольору.

Пунктом 2 Порядку №551 визначено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон), іншими актами законодавства.

Додатком 2 до Порядку №551 є зразок посвідчення учасника ліквідації ядерних аварій, який містить обов`язковий реквізит «Пред`явник посвідчення є особою з інвалідністю і має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, виходячи з положень Закону №796 та Порядку №551, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав вважати, що особа, яка брала участь у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у зв`язку з тим, що їй надано право на пільги та компенсації, встановлені Законом №796, прирівнюється за правовим статусом до учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідної категорії, якщо інше не встановлено законом.

Однією з таких пільг є визначене частиною першою статті 55 Закону №796 зменшення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для осіб, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу:

Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

- які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів зменшення віку 10 років;

- які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів зменшення віку 8 років;

- які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році зменшення віку 5 років.

Зазначені у пункті 1 частини першої статті 55 Закону 796 особи відповідають ознакам учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, до якої прирівняний позивач.

Колегія суддів зауважує, що надання позивачу статусу учасника ліквідації ядерних аварій 2 категорії не є спірним з огляду на документування його посвідченням учасника ліквідації ядерних аварій серії НОМЕР_2 , виданим Київською обласною державною адміністрацією 28.10.2021.

З огляду на викладене, та враховуючи, що позивач під час проходження військової служби значився у списках осіб, які постраждали від радіаційного впливу при аваріях на ЯЕУ атомних підводних човнів та інших військових об`єктах ТОФ, в силу прирівняння його за статусом до учасників ліквідації аварії на ЧАЕС, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, що позивач має право на пенсію із зменшенням пенсійного віку.

Наявність у позивача посвідчення учасника ліквідації ядерних аварій, а не учасника ліквідації аварії на ЧАЕС чи потерпілого, не має значення для вирішення спору, оскільки їх правовий статус, в аспекті права на пенсію із зниженням віку, є однаковим. Інший підхід призвів би до дискримінації учасників ліквідації ядерних аварій порівняно з учасниками ліквідації аварії на ЧАЕС.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.09.2023 у справі № 280/6884/21.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 (провадження № 11-555заі18), із посиланням на положення ст. ст. 1, 8, 92 Конституції України, а також на ст. 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Цей принцип також неодноразово був застосований Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду під час вирішення спорів у соціальній сфері, зокрема, у постановах від 13.02.2018 у справі № 580/122/17, від 20.02.2018 у справі № 576/1724/17, від 20.02.2018 у справі № 679/761/15-а, від 27.02.2018 у справі № 642/3284/17, від 27.02.2018 у справі № 227/2360/17, від 17.12.2018 у справі № 344/12315/16-а.

Так, оскільки подані позивачем документи не викликають сумнівів щодо наявності у встановленні йому статусу учасника ліквідації ядерних аварій 2 категорії та, як наслідок, наявності у нього права на пільги, передбачені Законом №796, у тому числі і щодо зменшення пенсійного віку на 10 років, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про необґрунтованість відмови відповідачем 2 у призначенні позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги відповідача-2 не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

Разом з тим, апеляційна скарга відповідача-1 також не підлягає задоволенню, з огляду на правильність висновків суду першої інстанції щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та відмови у задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 р. - без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263, п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

В.В. Файдюк