Справа № 320/25697/25
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року справа №320/25697/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду м. Києва адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (адреса: 46001, Тернопільська обл., місто Тернопіль, Майдан Волі, будинок 3, ) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у Київський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просить суд:

-Визнати протиправним та скасувати рішення № 98 від 09 січня 2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату;

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі його заяви від 06.01.2025, з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 16.03.03.2018 року № 1188, довідки про заробітну плату для обчислення пенсії за період з квітня 1992 року по жовтень 1992 року, довідки від 18.04.2018 року № K-03, довідки від 26.07.2018 року № 0726/1; довідки про заробітну плату для обчислення пенсії за період з листопада 1996 року по грудень 1997 року, здійснивши виплату з урахуванням виплачених сум.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Вісьтак М. Я.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.05.2025 року ухвалено залишити без руху позовну заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області та отримую пенсію за віком. З метою реалізації права на належне пенсійне забезпечення ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії шляхом заміни періоду 60 місяців заробітної плати до 01.07.2000, відповідно до вимог Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У зв`язку із застосуванням принципу екстериторіальності, передбаченого постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за №339/35961, заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Тернопільській області. На підтвердження розміру заробітної плати за відповідні періоди до заяви було подано, зокрема, такі документи: архівну довідку від 16.03.2018 №1188 за період з вересня 1990 року по грудень 1990 року; довідку про заробітну плату для обчислення пенсії за період з квітня 1992 року по жовтень 1992 року, видану ГО «Всеукраїнський культурно-просвітницький центр «Нове життя»; довідку про заробітну плату для обчислення пенсії за період з січня 1993 року по лютий 1994 року від 18.04.2018 №К-03; довідку про заробітну плату для обчислення пенсії за період з березня 1994 року по жовтень 1994 року від 26.07.2018 №0726/1; довідку про заробітну плату для обчислення пенсії за період з листопада 1996 року по грудень 1997 року. За результатами розгляду заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України у Тернопільській області прийнято рішення від 09.01.2025 №8, яким відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії. Як убачається зі змісту зазначеного рішення, підставою для відмови визначено неможливість проведення перерахунку у зв`язку з тим, що надані довідки про заробітну плату, за висновком відповідача, не підтверджені первинними документами. З таким рішенням ОСОБА_1 не погоджується, вважає його протиправним, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процедурного права, та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відмова у перерахунку пенсії була здійснена без належної перевірки поданих документів і без дотримання встановленої законом процедури їх оцінки.

03.09.2025 на адресу Київського окружного адміністративного суду надійшов письмовий відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, із змісту якого випливає, що представник просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтуванні відзиву вказано, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та з 09.01.2018 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Його страховий стаж становить 43 роки 00 місяців 27 днів. 06.01.2025 ОСОБА_1 звернувся із заявою про перерахунок пенсії за віком із урахуванням довідок про заробітну плату за період з 07.04.1992 по грудень 1997 року. За принципом екстериторіальності розгляд заяви було здійснено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Під час розгляду заяви позивача за принципом екстериторіальності висновки про підтвердження поданих довідок про заробітну плату первинними документами до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не надходили, що унеможливило проведення перерахунку пенсії. У зв`язку з наведеним, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).

Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та з 09.01.2018 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

06.01.2025 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії за віком шляхом зміни періоду заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців до 01.07.2000, додавши до заяви довідки про заробітну плату за періоди з 1990 по 1997 роки.

Судом встановлено, що розгляд зазначеної заяви здійснювався за принципом екстериторіальності, а рішення за результатами її розгляду було прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яким 09.01.2025 ухвалено рішення № 8 про відмову в перерахунку пенсії.

Зі змісту оскаржуваного рішення судом встановлено, що підставою для відмови стало те, що подані позивачем довідки про заробітну плату не підтверджені первинними документами, у зв`язку з чим орган Пенсійного фонду України дійшов висновку про неможливість їх урахування при обчисленні пенсії.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відмова у перерахунку пенсії була зумовлена відсутністю підтвердження довідок про заробітну плату первинними документами, а не фактом заперечення права позивача на пенсійне забезпечення чи на звернення з відповідною заявою.

У матеріалах справи міститься довідка про заробітну плату для обчислення пенсії, видана на підставі особових рахунків за 19931994 роки орендним підприємством Українського головного орендного підприємства по інженерних та екологічних розвідуваннях для будівництва «Укрбудрозвідування» за 1993 1994 роки для ОСОБА_1 .

Згідно з довідки громадської організації «Всеукраїнський культурно-просвітницький центр „Нове життя» встановлено, що така видана для ОСОБА_1 за 1992 рік на підставі особового рахунку за 1992 рік.

Окрім цього, суд встановив, що довідка ТОВ «Дніпровська Чайка» за період 1996 1997 років видана на підставі Відомостей нарахування заробітної плати за 1996 та 1997 рік.

Довідка ТОВ «ІНВЕКС ТЕЛЕКОМ» за 1994 рік видана на підставі особових рахунків за 1993 1994 роки, містить точну адресу зберігання первинних документів, а також печатку та підписи керівника і бухгалтера.

Згідно з поданою архівною довідкою Національного архіву Республіки Хакасія за 1990 рік, суд встановив, що довідка видана державною архівною установою, містить посилання на архівний фонд, описи та справи, та підтверджує факт нарахування заробітної плати із зазначенням конкретних сум. Водночас суд встановив, що документи з кадрових питань збереглися не повністю, відомості не містять повної інформації, немає повної помісячної розшифровки зарплати, а також відсутні дані про тривалість роботи, посаду та режим.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Стаття 3 Конституції України, відповідно, гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Офіційне тлумачення положення статті 1 Конституції України міститься у рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, згідно якого Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 4 Закону №1058-IV, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно ст. 5 Закону №1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Статтею 40 Закону № 1058-IV визначено порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

Відповідно до абзаців 1, 2 та 5 частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно з частиною другою статті 40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.

Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії врегульований нормами ст. 44 Закону № 1058-IV.

Відповідно до абз. 2 ч. 1ст. 44 Закону №1058звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року № 1566/11846) (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до абз. 1, 2 п. 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/ перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Підпунктом 3 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 визначено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з п. 2.10 розділу ІІ Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Зміст наведених вище норм права свідчить про те, що роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати для обчислення пенсії відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період. При цьому єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у спірних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду України від 17 березня 2015 у справі № 21-11а15, від 15 грудня 2015 у справі № 2-а/576/29/14 та Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі № 358/1179/17, від 17 квітня 2018 року у справі № 376/2559/17, від 25 вересня 2018 року у справі № 539/1386/17, від 10 липня 2019 року у справі № 539/2726/16-а та від 05 березня 2020 року у справі № 539/3234/16-а.

Стаття 40 Закону №1058-IVвстановлює, що заробітна плата для обчислення пенсії за період до 30 червня 2000 року повинна враховуватися у двох випадках: 1) якщо страховий стаж осіб починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, а також 2) за бажанням самих пенсіонерів, однак за умови, підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами

Щодо другого випадку, то єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписок з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 17 березня 2015 року у справі № 21-11а15 та Верховним Судом, зокрема, у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 358/1179/17, від 24 квітня 2018 року у справі № 686/6278/17, від 29.07.2020 року у справі № 341/1132/17, від 17.08.2023 року у справі № 808/1771/18.

Починаючи з 1 липня 2000 року стаж пенсіонера становить менше 60 місяців, законодавцем не вимагається обов`язкового підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, адже постановою Кабінету Міністрів України №919 від 05.07.2006 року затверджено Порядок визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату (далі Порядок №919). Цей Порядок встановлює механізм визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії застрахованої особи, страховий стаж якої починаючи з 1 липня 2000 року становить менш як 60 місяців, за основним місцем роботи за період страхового стажу до 1 липня 2000 року за умови відсутності заробітної плати (доходу) за будь-які інші 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 1 липня 2000 року у разі втрати первинних документів про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати (доходу) у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або з інших незалежних від застрахованої особи обставин (п. 1 Порядку).

Як встановлено судом, у матеріалах справи міститься довідка про заробітну плату для обчислення пенсії, видана на підставі особових рахунків за 1993 1994 роки орендним підприємством Українського головного орендного підприємства по інженерних та екологічних розвідуваннях для будівництва «Укрбудрозвідування» за 19931994 роки для ОСОБА_1 .

Окрім цього, наявна довідка громадської організації «Всеукраїнський культурно-просвітницький центр „Нове життя» згідно з якої встановлено, що така видана для ОСОБА_1 за 1992 рік на підставі особового рахунку за 1992 рік.

Довідка ТОВ «Дніпровська Чайка» за період 1996 1997 років оформлена відповідно до форми додатку до Порядку №22?1, містить помісячну розшифровку заробітної плати, зазначено загальну суму нарахувань, а також наявні підпис та печатка. Суд встановив, що у вказаній довідці зазначено, що на всі виплати нараховані страхові внески. Довідка видана на підставі Відомостей нарахування заробітної плати за 1996 та 1997 рік.

ОСОБА_1 також додав довідку ТОВ «ІНВЕКС ТЕЛЕКОМ» за 1994 рік, що видана на підставі особових рахунків за 1993 1994 роки. Вказана довідка містить точну адресу зберігання первинних документів, а також печатку та підписи керівника і бухгалтера. Форма довідки відповідає вимогам Порядку №22?1. Суд констатує, що така довідка підтверджує факт нарахування заробітної плати, і допускає перевірку первинних документів для остаточного підтвердження.

Згідно з поданою архівною довідкою Національного архіву Республіки Хакасія за 1990 рік, суд встановив, що така видана державною архівною установою, містить посилання на архівний фонд, описи та справи, та підтверджує факт нарахування заробітної плати із зазначенням конкретних сум.

Таким чином, дослідивши подані позивачем додатки, суд дійшов висновку, що довідки про заробіток для обчислення пенсії є документами, які в розумінні пп. 3 п.2.1 Розділу ІІ Порядку №22-1 підтверджують нарахування позивачу заробітної плати за періоди з квітня 1992 року по жовтень 1992 року; за період з листопада 1996 року по грудень 1997 року.

Також суд зазначає, що оскаржувана відмова відповідача не містить будь-яких посилань на невідповідність наданих позивачем зазначених вище довідок чинному законодавству або їх недостовірності.

У постанові від 21.02.2020 року у справі №291/99/17 Верховний Суд зробив висновок, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.04.2021 року у справі № 219/4550/17, від 03.06.2021 року у справі № 127/8001/17.

Крім цього, як зазначено Верховним Судом у постанові від 23.12.2020 року у справі №520/7125/17 посилання органу Пенсійного фонду України на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості видачі довідки є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки як на первинні документи, на підставі яких вона видана, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.

З урахуванням викладеного та статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що належним та достатнім способом захисту прав позивача є визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови врахувати відповідну довідку та зобов`язання відповідача здійснити такий перерахунок .

Так, згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Дослідивши матеріали позову, положення законодавства України та детально оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на вище зазначене.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 2082 від 20.05.2025.

Враховуючи задоволення позову, вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

На підставі наведеного та керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (адреса: 46001, Тернопільська обл., місто Тернопіль, Майдан Волі, будинок 3, ) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 98 від 09 січня 2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі його заяви від 06.01.2025, з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 16.03.03.2018 року № 1188, довідки про заробітну плату для обчислення пенсії за період з квітня 1992 року по жовтень 1992 року, довідки від 18.04.2018 року № K-03, довідки від 26.07.2018 року № 0726/1; довідки про заробітну плату для обчислення пенсії за період з листопада 1996 року по грудень 1997 року, здійснивши виплату з урахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211, 20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (адреса: 46001, Тернопільська обл., місто Тернопіль, Майдан Волі, будинок 3, ).

Копію рішення направити сторонам у справі (їх представникам) відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.