Справа № 380/21380/25
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 рокусправа № 380/21380/25

Львівській окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Грень Н.М. розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві, в якому просить суд:

- Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області року щодо не зарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до страхового стажу періоду роботи з 10.06.1985 року по 27.12.1988 рік та щодо відмови у перерахунку пенсії;

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до страхового стажу період роботи з 10.06.1985 року по 27.12.1988 рік та перерахувати пенсію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з урахуванням зарахованого до страхового стажу періоду роботи з 10.06.1985 року по 27.12.1988 рік з дати призначення пенсії за віком, а саме з 28.03.2025 року, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити перераховану пенсію за віком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з дати призначення пенсії за віком, а саме з 28.03.2025 року..

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що їй протиправно відмовлено у зарахуванні до страхового (трудового) стажу періоди роботи з 10.06.1985 року по 27.12.1988 рік , що призвело до протиправної відмови у призначенні пенсії.

Ухвалою від 31.10.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та запропонував відповідачам надати відзиви на позовну заяву.

Відповідачі правом на подачу відзиву не скористались.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , (надалі - Позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку та отримує пенсію за віком в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в м. Києві (надалі - Відповідач 2) з 28.03.2025 року.

28.05.2025 року Позивач звернулася до Відповідача 2 із заявою про призначення пенсії.

Дану заяву згідно принципу екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі Відповідач 1), що підтверджується Листом Відповідача 2 № 42667-45247/Ч-02/8-2600/25 від 17.09.2025 року.

Пенсію Позивачу призначено. Однак, ознайомившись зі своєю пенсійною справою, Позивач виявила, що Відповідач 1 не зарахував до загального стажу при призначенні пенсії період роботи з 10.06.1985 року по 27.12.1988 рік у Київському спеціалізованому будівельно-монтажному управлінні зв`язку № 1тресту Виробничого будівельно-монтажного об`єднання «Укрзв`язокбуд».

02.09.2025 року Позивача звернулася із заявою до Відповідача 1 з проханням здійснити належним чином розгляд та аналіз її заяви від 28.05.2025 року про призначення пенсії і документів доданих до заяви про призначення пенсії та зарахувати до її стажу період роботи з 10.06.1985 року по 27.12.1988 рік та перерахувати пенсію за дати її призначення, а саме з 28.03.2025 року.

Відповідач 1 Листом № 19327-20726/Ч-52/8-1300/25 від 15.09.2025 року повідомив Позивача: «…до страхового стажу не зараховано період роботи з 10.06.1985 по 27.12.1988 згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки, назва підприємства на печатці не відповідає назві підприємства після реорганізації згідно запису трудової книжки. Для зарахування до страхового стажу вищезазначеного періоду роботи необхідно долучити уточнюючу довідку відповідно до Порядку 637.»

Позивачка не погоджуючись з такими діями відповідачів, звернулася до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керується таким.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: - з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).

Згідно з п. 1 ч. 22 Закону № 1058 відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду поміж іншого для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12.08.1993 року (далі Постанова № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відмовляючи позивачці у врахуванні спірного періоду до її страхового стажу, відповідач- 1 виходив з наступного:

- з 10.06.1985 по 27.12.1988 згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки, назва підприємства на печатці не відповідає назві підприємства після реорганізації згідно запису трудової книжки.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 2.2 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях", затвердженої Наказом Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162, що діяв до 29 липня 1993 року (надалі - Інструкція № 162) заповнення трудової книжки уперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Згідно пункту 2.3 Інструкції № 162 усі записи в трудовий книжці про приймання на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження й заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 2.10 Інструкції № 162 врегульовано, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по-батькові (повністю, без скорочень чи зміни імені та по-батькові на ініціали) та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

У відповідності до пункту 2.11 Інструкції № 162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник власним підписом завіряє правильність внесення відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, та після цього проставляється печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.

Контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснюється в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 6 вересня 1973 року № 656 "Про трудові книжки робітників і службовців" (п. 8.1. Інструкції № 162).

Так, відповідно до пункту 18 Постанови Міністрів СРСР від 06 вересня 1973 року № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" відповідальність за організацію робіт щодо ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, закладу, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, закладу, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну відповідальність, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Неналежне оформлення трудової книжки, не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача, які дають йому право на призначення/перерахунок пенсії, оскільки відповідальність за порядок ведення трудової книжки покладено безпосередньо на посадових осіб установи-роботодавця.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 (реєстраційний номер у РСР 72366973).

Судом встановлено, що спірний період підтверджується записом у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 22.02.1982, а саме № запису 5 про те що з 10.06.1985 року позивачка прийнята на роботу м/зв`язку по монтажу обладнання 3-го розряду на території №4 у Київському спеціалізованому будівельно-монтажному управлінні зв`язку №1 тресту Виробничого будівельно-монтажного об`єднання «Укрзв`язокбуд», звідки була звільнена 27.12.1988 року, що підтверджується записом №9 у трудовій книжці позивача.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Отже, відповідач -1 протиправно відмовив позивачці у зарахуванні до ї страхового стажу періоди роботи з 10.06.1985 року по 27.12.1988 рік. Тому, суд висновує про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області року щодо не зарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до страхового стажу періоду роботи з 10.06.1985 року по 27.12.1988 рік та щодо відмови у перерахунку пенсії.

При цьому, обов`язок зарахування страхового стажу та повторного розгляду заяви позивачки покладається саме на відповідача-2, оскільки місцем реєстрації позивачки є м. Київ.

Стосовно позовних вимог позивачки про зобов`язання відповідача призначити нарахувати та виплатити пенсію за віком з 28.03.2025, суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини першої ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Тобто, враховуючи вищевказані норми чинного законодавства, вищевказані позовні вимоги не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем, тому суд вважає, що з метою належного та ефективного захисту прав позивачки, відповідача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області повторно розглянути заяву позивачки від 28.03.2025 про призначення та виплати їй пенсії за віком.

Щодо спірного періоду, який необхідно зарахувати ОСОБА_1 суд зазначає таке.

Відповідно до листа ГУ ПФУ у Львівській області № 19327-20726/Ч-52/8-1300/25 від 15.09.2025 року, вбачається, що спірним періодом, який не зараховано до стажу позивачки є період з 10.06.1985 року по 27.12.1988 рік.

Відтак суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги у цій частині, зарахувавши до стажу період роботи ОСОБА_1 у Київському спеціалізованому будівельно-монтажному управлінні зв`язку № 1тресту Виробничого будівельно-монтажного об`єднання «Укрзв`язокбуд» з 10.06.1985 року по 27.12.1988 рік.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тому позов належить задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, пропорційно до задоволених вимог.

Отже, у зв`язку із висновком суду про часткове задоволення позову судові витрати позивача на сплату судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Позов ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10,м. Львів,79016 ), Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська,16,м. Київ, )про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії- задовольнити частково.

2. Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області року щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 10.06.1985 року по 27.12.1988 рік та щодо відмови у перерахунку пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до страхового стажу період роботи з 10.06.1985 року по 27.12.1988 рік та п повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.03.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

СуддяГрень Наталія Михайлівна