Справа № 460/4098/25
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 460/4098/25 пров. № А/857/19394/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Заверухи О.Б., Матковської З.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року (головуюча суддя: Друзенко Н.В., місце ухвалення - м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 05.03.2025 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії № 94 від 18.12.2024, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та зобов`язати відповідача призначити та виплатити, починаючи з 12.12.2024, пенсію за віком на пільгових умовах, зарахувавши до спеціального стажу за Списком № 2 період роботи у Рівненському радіотехнічному заводі з 15.10.1987 по 15.12.1999.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи загальний страховий стаж понад 38 років, спеціальний стаж роботи за Списком № 1 понад 12 років, після досягнення 57 річного віку (незважаючи на набуття права на призначення пенсії з 30.09.2022 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020), 12.12.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із проханням призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2. За принципом екстериторіальності (визначення в автоматичному режимі Пенсійного органу для призначення пенсії), надані нею документи передані для розгляду та прийняття рішення про призначення/відмову в призначенні пенсії Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області. Проте, рішенням відповідача від 18.12.2024 № 94 їй відмовлено у призначенні пенсії за віком. В обґрунтування свого рішення відповідач вказав, що у позивачки відсутній пільговий стаж, необхідний для призначення пенсії (за Списком № 2), у зв`язку з тим, що довідка № 2 від 30.10.2024 не відповідає формі додатку 5 Порядку підтвердження трудового стажу № 637 від 12.08.1993, оскільки відсутній підпис головного бухгалтера та начальника відділу кадрів, відсутній штамп, не зазначена фактично тривалість відпрацьованого стажу, не зазначений період перебування у відпустках або інші відволікання без збереження заробітної плати.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року позовну заяву задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії № 94 від 18.12.2024, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 , починаючи з 12.12.2024, пенсію за віком на пільгових умовах, зарахувавши до спеціального стажу за Списком № 2 період роботи у Рівненському радіотехнічному заводі з 15.10.1987 по 15.12.1999.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що пільговий стаж позивачки не зараховано згідно уточнюючої довідки ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод» від 30.10.2024 № 2, виданої на підставі архівної довідки від 04.03.2024 № 569/04-02, за період з 15.10.1987 по 15.12.1999, оскільки довідка не відповідає формі додатку 5 Порядку підтвердження трудового стажу Постанови № 637, оскільки відсутній підпис головного бухгалтера та начальника відділу кадрів, відсутній штамп, не зазначена фактично тривалість відпрацьованого стажу, не зазначений період перебування у відпустках або інші відволікання без збереження заробітної плати. Враховуючи, вищевикладене відсутні правові підстави для здійснення призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Позивачка відзиву на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.12.2024 звернулась до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою про призначення їй пенсії.

Рішенням відповідача від 18.12.2024 № 94 заява позивачки розглянута, як заява про призначення пенсії за віком, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України № 1058 від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказаним рішенням у призначенні пенсії за віком відмовлено з підстав відсутності пільгового стажу роботи. Зазначено, що страховий стаж складає 38 років 06 місяців 27 днів. Згідно з пунктом 20 цього Порядку, якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Пільговий стаж не зараховано згідно уточнюючої довідки № 2 від 30.10.2024 виданої на підставі архівної довідки від 04.03.2024 № 569/04-02 за період з 15.10.1987 по 15.12.1999, оскільки довідка не відповідає формі додатку 5 Порядку підтвердження трудового стаж № 637 від 12.08.1993, відсутній підпис головного бухгалтера та начальника відділу кадрів, відсутній штамп, не зазначена фактично тривалість відпрацьованого стажу, не зазначений період перебування у відпустках або інші відволікання без збереження заробітної плати. Тому, з підстав відсутності необхідного пільгового стажу відповідач вирішив відмовити заявнику в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV.

Вважаючи протиправним спірне рішення відповідача, позивачка звернулася до суду із позовом про його скасування.

Задовольняючи повністю позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що записами трудової книжки позивачки чітко підтверджується, як її пільгова посада, робота на якій дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, так і чіткий період роботи та організацію, в якій позивачка працювала. Посилання відповідача на те, що довідка не містить підпису головного бухгалтера та начальника відділу кадрів, суд першої інстанції вважає не інакше як надмірним формалізмом, які в жодній мірі не можуть спростовувати право позивачки на пенсію за віком на пільгових умовах, яке підтверджене належними та допустимими доказами. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що первинні документи, які позивачка надавала відповідачу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є достовірними та такими, що відповідають чинному законодавству.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон №1058-ІV.

За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Обсяг страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.

Згідно з п. 2 ч. 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

За змістом оскарженого рішення Пенсійний орган вважає відсутніми підстави для зарахування до спеціального стажу роботи за Списком № 2 період роботи позивача з 15.10.1987 по 15.12.1999 у Рівненському радіотехнічному заводі, які на переконання позивача відноситься до стажу роботи в шкідливих і важких умовах праці.

Відповідно до п. 1 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт і професій, посад та показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (далі Порядок застосування Списків № 383), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Список № 1) та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Список № 2), затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, які мали право на пенсію за віком на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з п. 3 Порядку застосування Списків № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи, а зокрема, в період роботи позивача в Рівненському радіотехнічному заводі (1987-1996 роки) був чинний Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 (далі - Список № 2 від 1994 року).

Суд враховує, що підрозділом 5 «Покриття металів гальванічним способом» розділу XIV «Металообробка» Списку № 2 від 1994 року передбачено право на пільгове пенсійне забезпечення гальванікам (крім зайнятих тільки на підвішуванні та зніманні деталей, а також у автоматичному режимі закритих ванн).

Таким чином, посада позивачки гальваніка 3 розгляду в цеху виробництва сітчастих трафаретів і друкованих схем була передбачені Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Відповідно до абз. 2 п. 20 Порядку № 637 у довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Так, судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки позивачки Серія НОМЕР_1 , дата заповнення 04.08.1986:

1. Запис № 2 від 01.08.1986 прийнята за путівкою виробником сітчастих трафаретів, друкованих схем і шкал 2 (другого) розряду з шкідливими умовами праці в цех №18 Рівненського радіотехнічного заводу (наказ від 31.07.1986 № 1311 ОК);

2.Запис № 3 від 15.10.1987 переведена гальваніком 2 (другого) розряду (С3) в цех друкованих плат № 18 (наказ від 16.10.1987 № 2164 ОК);

3.Запис № 4 від 01.03.1989 переведена гальваніком 3 (третього) розряду в той же цех (наказ від 27.03.1989 № 325 ОК);

4.Запис № 6 від 15.12.1999 звільнена за згодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України (наказ від 13.12.1999 № 180 ВК).

Судом також встановлено, що вказані записи трудової книжки підтверджуються доданими позивачкою до позовної заяви наказами про прийняття, переведення і звільнення з роботи та архівною довідкою архівного відділу комунального закладу.

Для підтвердження факту віднесення посади гальваніка 3 (третього) розряду (С3) цеху виробництва сітчастих трафаретів і друкованих схем до посади, передбаченої Списком № 2 позивачкою надано також наказ про проведення атестації робочих місць від 15.08.1994 № 231, виданий Рівненським радіотехнічним заводом, із переліком посад і професій, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах, в якому міститься вказана посада позивача гальванік, виробництво XIV «Металообробка» п. 5 «Виробництво покриття гальванічним способом», код професії 2150500-а-11627.

Наданою позивачкою уточнюючою довідкою ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод» від 30.10.2024 № 2 підтверджується, що позивачка дійсно працювала на Рівненському радіотехнічному заводі з 15.10.1987 (наказ № 2164-ВК від 16.10.1987) гальваніком 2 розряду, з 01.03.1989 (наказ № 325-ВК від 27.03.1987) гальваніком 3 розряду по 15.12.1999 (наказ № 180-ВК від 13.12.1999) зайнятим у виробництві покриття металів гальванічним способом на протязі повного робочого дня, інших робіт не виконувала що передбачено Списком № 2, розділ XIV «Металообробка», підрозділ 5 «Виробництво покриття металів гальванічним способом» п.а. «робітники», поз.2150500а-11629, затвердженим ПКМ України № 162 від 11.03.1994 р.

ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод» є правонаступником Рівненського радіотехнічного заводу, на підставі наказу № 129 від 07.02.1996 Регіонального відділення Фонду держмайна України в Рівненській області та на підставі рішення загальних зборів від 12.11.2010 № 11 перейменовано в ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод».

Суд враховує, що відсутність у вказаній довідці посилання на постанову Кабінету Міністрів України не може слугувати достатньою підставою для відмови у зарахуванні вказаного періоду роботи до стажу роботи за Списком № 2 за умови, що наказом про проведення атестації робочих місць із переліком до нього, витягами з наказів про прийняття та звільнення з роботи, підтверджується право на призначення пільгової пенсії за Списком № 2.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що інформацію, вказану у довідках від 30.10.2024 № 2, слід вважати дійсною, позаяк в ній містяться всі необхідні вищесказані відомості, які підтверджують період роботи позивачки в Рівненському радіотехнічному заводі, зокрема довідка підписана генеральним директором ВАТ РРТЗ, скріплена печаткою такої організації, містить вихідний номер та її дату, незалежно від того, чи підписана видана довідка головним бухгалтером і працівником кадрової служби.

Такою матеріалами справи підтверджується, що на підставі службової записки начальника контрольно-перевірочної роботи ГУ ПФУ в Рівненській області від 09.12.2024 № 1110/10-16 проведено перевірку довідки від 30.10.2024 № 2 виданої ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод» особі на прізвище ОСОБА_1 , за результатом якої складено акт від 05.12.2024 № 1700-1102-1/6947 (а.с. 43-46).

Сформованим за результатами перевірки висновком підтверджується, як перевірка книг наказів про призначення та звільнення позивачки, так і особові рахунки по зарплаті за 1986 - 1999 роки, особова картка форми Т-2 із наявним розділом «відомості про відпустки». Зазначено, що відповідно до наданих на перевірку первинних документів підтверджено, що ОСОБА_2 працювала з 01.08.1986 по 15.12.1999 на Рівненському радіотехнічному заводі, а саме виробником сітчастих трафаретів, друкованих схем і шкал цеху № 18 з 01.08.1986, гальваніком цеху № 18 з 15.10.1987 по 15.12.1999, а завірені комунальною установою «Трудовий архів Рівненської міської ради» копії первинних документів відповідають оригіналам документів, що передані на зберігання до архіву. Розбіжностей з даними первинних документів в ході проведення перевірки Пенсійним органом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що первинні документи, які позивачка надавала відповідачу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є достовірними та такими, що відповідають чинному законодавству.

Відтак, станом на дату подання заяви про призначення пенсії 12.12.2024 позивачка досягнула 57 річного віку, мала передбачений законом загальний страховий стаж, 12 років 2 місяці 1 день спеціального стажу роботи за Списком № 2.

Водночас слід зазначити, що з матеріалів справи вбачається відсутність спору щодо наявності у позивачки загального страхового стажу та досягнення нею визначеного законом віку для призначення пенсії.

За змістом спірного рішення, єдиною підставою, яка на думку пенсійного органу перешкоджає позивачці в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є відсутність необхідного пільгового стажу роботи за Списком № 2, а саме 10 років (передбаченого виключно для жінок, які працювали за Списком № 2 у випадку звернення їх із заявою про призначення пенсії по досягненню 55 річного віку), оскільки в наданій позивачці довідці, яка б підтверджувала спеціальний стаж її роботи відсутній підпис головного бухгалтера та начальника відділу кадрів, відсутній штамп, не зазначена фактично тривалість відпрацьованого стажу, не зазначений період перебування у відпустках або інші відволікання без збереження заробітної плати.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивачки конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Помилки, допущені у трудовій книжці, довідках та іншій документації за наявності відомостей трудової книжки та інших документів, які підтверджують періоди роботи, не можуть бути підставою для неврахування до стажу відповідних періодів.

Так, згідно з правовим висновком Верховного Суду право пенсіонера на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні (постанови від 07.02.2018 по справі №275/615/17, від 24.05.2018 по справі №490/12392/16-а).

Верховний Суд не відходив від вказаного правового висновку та підтвердив його у постанові від 20.01.2022 №591/7003/16а, в якій зазначив, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Відповідно до пункту 20 «Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637) у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Такі висновки викладені Верховним Судом в постановах від 27 лютого 2018 року у справі № 681/813/17, від 21.11.2019 року у справі № 501/3014/16-а, від 27 квітня 2020 року у справі № 648/1613/17, від 16 січня 2023 року у справі №171/843/17(2-а/171/46/17).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що записами трудової книжки позивачки чітко підтверджується, як пільгова посада, робота на якій дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, так і чіткий період роботи та організацію, в якій позивачка працювала.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці чи у поданих довідках щодо спірного періоду роботи позивачки, відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при обрахуванні пільгового стажу роботи, необхідного для призначення пенсії позивачці.

Водночас, посилання пенсійного органу на формальні недоліки при оформленні уточнюючих довідок суд до уваги не бере, адже вказана довідки були складені роботодавцем, тому працівник не може бути позбавлений свого права на пенсійне забезпечення через їх наявність. Позивачка не може відповідати за внесення/невнесення відомостей або точність відображення певних даних у документах.

Крім того, відповідачем, не надано будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження доводів щодо відсутності у позивачки необхідного пільгового стажу за Списком № 2 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах з дня її звернення.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність та незаконність оскарженого рішення, прийнятого відповідачем про відмову в призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, а тому спірне рішення підлягає скасуванню, а період роботи у Рівненському радіотехнічному заводі з 15.10.1987 по 15.12.1999 підлягають зарахуванню до спеціального стажу для призначення пенсії по Списку № 2.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не вбачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Таким чином, апеляційна скарга пенсійного органу не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року у справі № 460/4098/25 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді О. Б. Заверуха
З. М. Матковська