Справа № 380/7857/25
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 рокусправа № 380/7857/25 м.Львів
Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/7857/25 за позовом Фермерського господарства «Фруктово-Трейд» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Фермерське господарство «Фруктово-Трейд» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до ГУ ДПС у Львівській області, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати Рішення № 383/13-01-04-10/37322554 про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи від 21 березня 2025 року, прийняте ГУ ДПС у Львівській області;

- зобов`язати ГУ ДПС у Львівській області поновити реєстрацію Фермерське господарство «Фруктово-Трейд», як платника єдиного податку четвертої групи з 01 січня 2025 року, та встановити для цього розумний строк.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 2012 перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку четвертої групи. На виконання своїх обов`язків за законом та з метою визначення розміру податкового зобов`язання на 2025 рік позивачем 19.02.2025 (в межах граничного строку, визначеного законодавством) подано:

- Податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2025 рік з відміткою «Звітна», з додатком 1 «Відомості про наявність земельних ділянок» та додатком 3 «Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік» до ГУ ДПС в Івано-Франківській області, Івано-Франківська ДПІ щодо земельних ділянок, розташованих у Рогатинській міській територіальній громаді (надалі - Декларація-Рогатин). Декларація-Рогатин була прийнята контролюючим органом 19.02.2025 та отримала реєстраційний № , згідно з квитанцією № 2;

- Податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2025 рік з відміткою «Звітна», з додатком 1 «Відомості про наявність земельних ділянок» та додатком 3 «Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік» до Івано-Франківській області, Івано-Франківська ДПІ щодо земельних ділянок, розташованих у Букачівській селищній територіальній громаді (надалі - Декларація-Букачівці). Декларація-Букачівці була прийнята контролюючим органом 19.02.2025 та отримала реєстраційний № , згідно з квитанцією № 2;

- Податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2025 рік з відміткою «Звітна», з двома додатками 1 «Відомості про наявність земельних ділянок» та додатком 3 «Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік» до ГУ ДПС у Львівській області, Стрийська ДПІ щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (надалі - Декларація- Загальна). Декларація-Загальна була прийнята контролюючим органом 19.02.2025 та отримала реєстраційний № , згідно з квитанцією № 2;

- Розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік як додаток до Декларації-Загальної з відміткою «Звітний» до ГУ ДПС у Львівській області, Стрийська ДПІ (надалі - Розрахунок частки). Розрахунок частки був прийнятий контролюючим органом 19.02.2025 та отримав реєстраційний № , згідно з квитанцією № 2.

21.03.2025 відповідачем складено Акт про результати камеральної перевірки щодо набуття (підтвердження) статусу платника єдиного податку четвертої групи № 12783/13-01-04-10/37322554. У висновку Акта перевірки вказано, що позивачем не дотримано вимог п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України та станом на 20.02.2025 подано неповний пакет документів для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи, зокрема не подано загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок.

На підставі Акта перевірки відповідач прийняв Рішення № 383/13-01-04-10/37322554 про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи від 21 березня 2025 року. У висновку спірного рішення вказано: «ФГ «Фруктово-Трейд» не може бути платником єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, відповідно до підпункту 5 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України». Оскаржуваним рішенням реєстрацію платником єдиного податку анульовано з 01.01.2025.

Відповідач також скерував позивачу лист № 9818/6/13-01-04-10-06 від 26.03.2025 «Про відмову у реєстрації платника єдиного податку четвертої групи», в якому зазначено:

«ФГ «Фруктово-Трейд» () не дотримано вимог підпунку 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Кодексу та станом на 20.02.2025 року подано неповний пакет документів для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи, зокрема не подано загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку). Враховуючи вищенаведене, ГУ ДПС у Львівській області повідомляє про відмову у наданні та/або підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи, а подана Вами звітність отримує статус «історія подання»».

На думку позивача, контролюючий орган застосував надмірний формалізм, анулювавши реєстрацію платником єдиного податку через відсутність відмітки «Загальна» на податковій декларації

Загальна податкова декларація та звітна податкова декларація як різні декларації, подання яких вимагається від платника податку, насправді це не так. Для обох видів податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи передбачена єдина форма, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2015 № 578 «Про затвердження форм податкових декларацій платника єдиного податку». Відрізнити загальну податкову декларацію від звітної можна за ознаками форми та за змістовними ознаками.

Щодо формальних ознак: згідно з приміткою 3 до форми податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи, для юридичних осіб при поданні загальної, загальної нової або уточнюючої загальної податкової декларації у рядку 1 загальної частини податкової декларації зазначаються одночасно дві відмітки: «Загальна» та «Звітна» / «Загальна нова» та «Звітна нова» - при поданні загальної / загальної нової податкової декларації; «Уточнююча загальна» та «Уточнююча» - при поданні уточнюючої загальної податкової декларації. Тобто при поданні звітної податкової декларації платник податку ставить одну відмітку «Звітна», а при поданні загальної податкової декларації - дві відмітки «Загальна» та «Звітна», різниця лише у наявності однієї відмітки.

Фактично, при поданні Декларації-Загальної Позивач допустив технічну помилку не проставивши відмітку «Загальна».

Щодо змістовних ознак: Загальна податкова декларація подається (а) щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (б) контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку (місцем перебування на податковому обліку). Натомість звітна податкова декларація подається (а) окремо щодо кожної земельної ділянки/земельних ділянок, розташованих в межах однієї територіальної громади (визначається за КАТОТТГ) (б) контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки.

Господарство подало Декларацію-Загальну (а) щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок - до декларації додаються два додатки 1, які за змістом є ідентичними додатку 1 до Декларації-Рогатин та додатку 1 до Декларації-Букачівці, а також відомості про земельні ділянки в додатку 3 до Декларації-Загальної є сумою відомостей в додатку 3 до Декларації-Рогатин та додатку 3 до Декларації-Букачівці. Останнє доводиться навіть арифметично: у Декларації-Рогатин йдеться про 753 земельні ділянки, у Декларації-Букачівці про 521 земельну ділянку, а в Декларації-Загальній - 1274 (753+521) земельні ділянки. Господарство подало Декларацію-Загальну (б) контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку) - ГУ ДПС у Львівській області, Стрийська ДПІ. Додатковим аргументом є те, що у рядку 9 загальної частини Декларації-Звітної вказано код адміністративно-територіальної одиниці за КАТОТТГ UA0094052 (Ходорівська міська територіальна громада, до якої входить село Новосільці). Відповідно до примітки 9 до форми податкової декларації платника податку четвертої групи, при поданні загальної, нової загальної або уточнюючої загальної податкової декларації заповнюється код адміністративно-територіальної одиниці за місцезнаходженням платника за КАТОТТГ (основним місцем обліку). Як вказувалось раніше, у Господарства відсутні у власності та/або користуванні земельні ділянки на території Ходорівської територіальної громади.

Таким чином, за змістовними ознаками відповідач міг однозначно визначити «загальний характер» поданої позивачем Декларації-Загальної та відрізнити її від звітної. Власне, контролюючий орган робив спробу пересвідчитись, податкову декларацію якого саме виду подав позивач. Представник контролюючого органу зателефонував до головного бухгалтера Господарства Пемпуся Володимира Йосиповича та перепитав, чи Господарство не має ділянок на території Ходорівської територіальної громади, та отримав відповідь, що Господарство таких не має. У такий спосіб контролюючий орган переконався, що Господарство подало Декларацію- Загальну саме як загальну, а не звітну податкову декларацію. Однією із основних засад податкового законодавства є презумпція правомірності рішень платника податку та тлумачення сумнівів на користь платника податку. Попри це, відповідач прийняв рішення розглядати Декларацію-Загальну, як звітну податкову декларацію.

Декларація-Загальна була подана 19.02.2025 з дотриманням граничного строку (20 лютого) та була прийнята контролюючим органом, про що свідчать квитанція № 2. Контролюючий орган в Акті перевірки посилається на використання при перевірці поданих податкових декларацій платника податку четвертої групи. А в листі від 26.03.2025 ГУ ДПС прямо посилається на «податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи до Стрийської ДПІ ГУ ДПС у Львівській області (1311) від 20.02.2025 № » - хоч вказана помилкова дата подання Декларації-Загальної, та реєстраційний номер однозначно вказує, що мова йде саме про Декларацію-Загальну. Отже, ГУ ДПС точно отримало та аналізувало Декларацію-Загальну, а тому не може посилатись на те, що господарство її не подало.

З огляду на вказане вище, можна дійти висновку, що господарство своєчасно подало до ГУ ДПС податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи, яка за суттю і змістом є загальною податковою декларацією, яку ГУ ДПС отримало та мало можливість її аналізувати і з`ясувати усю необхідну інформацію для адміністрування єдиного податку. Однак Відповідач розглядає таку податкову декларацію як звітну та вважає, що загальна податкова декларація не була подана господарством взагалі, лише через відсутність відмітки «Загальна» (технічна помилка). У такий спосіб відповідач продемонстрував надмірний формалізм - у розумінні Верховного Суду надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом.

У результаті такого надмірного формалізму прийнято оскаржуване рішення, яким порушуються права та законні інтереси позивача, а саме право перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Крім цього. оскаржуване рішення прийняте без належного обґрунтування. Відповідач не має розуміння, які рішення він приймає, оскільки застосовує відразу кілька різних формулювань та норм законодавства, деякі з яких ще й суперечать одна одній. Наприклад, відмова в реєстрації та анулювання реєстрації не можуть бути застосовані в одній ситуації. Оскаржуване рішення порушує принцип правової визначеності, адже позивачу в такій ситуації не зрозуміло, які саме обставини стали підставою анулювання реєстрації платником єдиного податку та яких саме заходів він має вжити у майбутньому, щоб не допустити прийняття ідентичного рішення.

Оскаржуване рішення прийняте на підставі Акта камеральної перевірки та містить висновок про те, що господарство «не може бути платником єдиного податку четвертої групи на 2025 рік. Проте Верховний Суд у постанові від 10.11.2021 підтримав висновок судів попередніх інстанцій у справі № 200/697/20-а про те, що перевірка дотримання платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування не належить до предмета камеральної перевірки.

Відповідно, такі вимоги підлягають перевірці в процесі документальної перевірки.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що ним проведено камеральну перевірку податкової звітності, податкових декларацій платника єдиного податку четвертої групи від 24.02.2025 № , та розрахунку частки сільськогосподарського товаро-виробництва від 19.02.2025 № для підтвердження статусу платника єдиного податку на 2025 рік.

Порядок щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи аналогічний порядку переходу на спрощену систему оподаткування та вимагає дотримання вимог, визначених п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України.

Відповідно п.п. 5 п. 299.10 ст. 299 ПК України, реєстрація платника єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі, якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену п.п. 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 ПКУ та п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України.

При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, бути платником єдиного податку.

З наведеного слідує, що Податковий кодекс України передбачає підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку (пункту 299.10 статті 299 ПК України), а саме не подання звітності, зазначену у підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПК України, яка і стала підставою для відмови ФГ «Фруктово-Трейд» у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2024 рік та виключення з реєстру платників єдиного податку.

Аналогічну правову позицію зазначено Верховним Судом у постановах від 19.02.2019 у справі №826/7216/17 та від 05.02.2019 у справі №805/206/17-а, від 03.12.2020 у справі №200/9334/19-а, від 14.07.2021 у справі №808/224/18 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Позивачем про незаконності підтвердження статусу платника єдиного податку зроблено акцент, що податкові декларації, подані ФГ «Фруктово- Трейд» за 2025 рік, були прийняті ДПС без зауважень, що фактично визнає статус підприємства як платника єдиного податку. Проте, перевіркою встановлено не подання загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням, яка є невід`ємною частиною для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку, які подають не пізніше 20 лютого поточного року.

Отже, позивач і не спростовує факту не подання у законодавчо встановлений термін загальної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок з яких справляється податок.

Позивач визнає не подання загальної податкової декларації з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням, проте вважає, що звітна податкова декларація є ідентичною до загальної.

Як зазначалося вище, однією з умов набуття або підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи є подання сільськогосподарськими товаровиробниками повного переліку податкової звітності платника єдиного податку четвертої групи, а саме:

- загальна податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи;

- звітна податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи;

- розрахунок частки сільськогосподарського товаро-виробництва;

- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок, які є невід`ємною частиною податкової декларації.

Відповідача звертає увагу на особливості заповнення загальної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи. Так, загальна податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи обов`язково повинна містити дві відмітки у типі декларації:

«Загальна» та «Звітна».

Загальна декларація подається до контролюючого органу за основним місцем податкового обліку, який зазначається у рядку 7 загальної частини податкової декларації.

Звітні податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи подаються окремо до кожного контролюючого органу, до повноважень якого відноситься територія територіальної громади, на які розташовані земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні (у тому числі на умовах оренди) сільського-господарського товаровиробника, та відповідно заповнюється рядок 8 загальної частини податкової декларації.

Посилання позивача про те, що інформація в даних деклараціях є ідентичною відповідач спростовує наступним.

Законодавством і технічними можливостями не передбачено використовувати одну подану податкову декларацію, якщо в них міститься ідентична інформація, вносити самостійно контролюючим органом до звітної та загальної, оскільки до кожної податкової декларації є певні вимоги заповнення, які платник податків самостійно зазначає у відповідній податковій декларації та рядку.

Твердження позивача про надмірний формалізм з боку контролюючого органу є безпідставним. Контролюючий орган діє в межах повноважень, передбачених Податковим кодексом України, і зобов`язаний забезпечувати дотримання принципів податкового законодавства, у тому числі правової визначеності та єдності підходів до всіх платників податків.

Стосовно твердження позивача про те, що прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених у ході останньої порушень, відповідач зазначає наступне.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість(даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складання розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування тощо).

Отже, для скасування статусу платника єдиного податку четвертої групи ГУ ДПС у Львівській області виконав визначеним законом алгоритм дій: провів перевірку позивача; встановив наявність підстави для виключення з реєстру платників єдиного податку відповідно до п. 299.10 ст. 299 ПК України, а саме платником єдиного податку четвертої групи не подано загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням, передбачену підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу; склав акт перевірки від 21 березня 2025 року № 12783/13-01-04-10/37322554; прийняв рішення про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку четвертої групи від 21.03.2025 № 383/13-01-04¬10/37322554, а також відповідач скерував лист №9818/6/13-01-04-10-06 від 26.03.2025.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що 25.04.2025 відкрито спрощенне позовне провадження в даній справі.

Судом встановлені наступні обставини:

21.03.2025 відповідачем прийнято рішення за № 383/13-01-04-10/37322554 про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи, в якому зазначено:

«Під час проведення перевірки, згідно акту про результати камеральної перевірки щодо набуття (підтвердження) статусу платника єдиного податку четвертої групи від 21.03.2025 № 12783/13-01-04-10/37322554 виявлено недотримання вимог підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України та станом на 20.02.2025 року подано неповний пакет документів для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи.

Висновок: ФГ «Фруктово-Трейд» не може бути платником єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, відповідно до підпункту 5 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України».

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам законодавства.

Судом частково враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірного рішення з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Згідно із ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п.п. 39-3.7.1. п. 39-3.7. ст. 39-3 ПК України (в редакції на час спірних правовідносин), камеральній перевірці підлягає своєчасність подання фінансовими агентами звітів про підзвітні рахунки, виправлених звітів про підзвітні рахунки та надання фінансовими агентами відповіді на запити (повідомлення) контролюючого органу, що надсилаються у випадках, визначених цією статтею. Камеральна перевірка може бути проведена протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання звіту, виправленого звіту про підзвітні рахунки або відповіді на запит контролюючого органу, а якщо такі документи були надані пізніше - за днем їх фактичного подання.

Згідно із п.п. 39-3.7.5. п. 39-3.7. ст. 39-3 ПК України, якщо за результатами камеральної перевірки контролюючий орган виявляє неподання фінансовим агентом звіту про підзвітні рахунки у встановлений строк або несвоєчасне подання звіту, або неподання чи несвоєчасне подання виправленого звіту або відповіді на запит (повідомлення), надісланий контролюючим органом за правилами цієї статті, контролюючий орган складає акт, у якому викладається опис обставин вчиненого правопорушення, встановленого під час камеральної перевірки. Результати камеральної перевірки оформлюються у порядку, встановленому статтею 86 цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із п. 75.1. ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Згідно із п.п. 75.1.1. п. 75.1.ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, даних Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Предметом камеральної перевірки також можуть бути:

1) своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків);

2) своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних;

3) своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах;

4) повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні»;

5) своєчасність подання заяви про взяття на облік фінансових агентів відповідно до вимог статті 39-3 цього Кодексу;

6) своєчасність подання фінансовими агентами звітів про підзвітні рахунки, виправлених звітів про підзвітні рахунки;

7) своєчасність надання фінансовими агентами відповіді на запити (повідомлення) контролюючого органу, що надсилаються у випадках, визначених статтею 39-3 цього Кодексу;

8) своєчасність подання повідомлення про структуру власності та кінцевих бенефіціарних власників відповідно до вимог пункту 44-1.2 статті 44-1 цього Кодексу;

9) своєчасність подання особою, яка здійснює управління або адміністрування трасту, повідомлення про укладення договору щодо управління або адміністрування трасту або про припинення такого договору, фінансової звітності, копій первинних документів та іншої інформації щодо трасту на запит контролюючого органу у випадках, передбачених статтею 44-2 цього Кодексу;

10) своєчасність надання інформації на запит контролюючого органу відповідно до пункту 44-1.3 статті 44-1, підпунктів 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу;

11) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.13 статті 141 цього Кодексу, на підставі даних Реєстру пунктів обміну іноземної валюти;

12) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.14 статті 141 цього Кодексу, а також своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на доходи фізичних осіб, визначеного відповідно до підпункту 177.5.1-1 пункту 177.5 статті 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 76.1. ст. 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Згідно із п. 76.2. ст. 76 ПК України, порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно із п 76.3. ст. 76 ПК України, камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання, крім камеральної перевірки податкової декларації або уточнюючого розрахунку (у разі подання), у складі яких подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, строк проведення якої визначений статтею 200 цього Кодексу.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Згідно із п. 76.4. ст. 76 ПК України, камеральні перевірки з питань, визначених статтею 39-3 цього Кодексу, проводяться з урахуванням вимог статті 39-3 цього Кодексу.

Згідно із п. 86.2. ст. 82 ПК України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно із п 291.2 ст. 291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно із п. 4 п. 291.4. ст. 291 ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

4) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники:

а) юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Згідно із ст. 294 ПК України:

п.п. 294.1. Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.

п.п. 294.2. Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.

Згідно із п.п. 298.8.1. п. 298.8. ст. 298 ПК України, сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають не пізніше 20 лютого поточного року:

загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Згідно із п. 299.10. ст. 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

6) набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті - в останній день календарного кварталу, в якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті;

7) втрати платником єдиного податку третьої групи статусу електронного резидента (е-резидента);

8) наявність щодо платника податку та/або його засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України «Про санкції»:

щодо платників першої і другої груп - в останній день місяця, у якому прийнято таке рішення;

щодо платників третьої і четвертої груп - в останній день кварталу, у якому прийнято таке рішення.

Таким чином, відповідно до п.п. 5 п. 299.10 ст. 299 ПК України, реєстрація платника єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, в тому числі і у разі, якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену п.п. 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 ПКУ та п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України.

Судом враховуються аргументи позивача в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування Рішення № 383/13-01-04-10/37322554 про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи від 21 березня 2025 року, прийняте ГУ ДПС у Львівській області, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що місцезнаходження позивача зареєстроване у селі Новосільці, що входить до складу Ходорівської міської територіальної громади (Львівська область). Позивач для здійснення своєї господарської діяльності орендує земельні ділянки, розташовані на території Букачівської селищної територіальної громади та Рогатинської міської територіальної громади (обидві Івано-Франківська область). Позивач не має земельних ділянок у власності. Позивач не орендує земельних ділянок за місцезнаходженням у Ходорівській громаді (Львівська область).

Щодо спірних правовідносин, позивачем 19.02.2025 подано податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2025 рік з відміткою «Звітна», з двома додатками: 1 «Відомості про наявність земельних ділянок» та додатком 3 «Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік» до «ГУ ДПС У ЛЬВІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, СТРИЙСЬКА ДПІ» щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок. Ця декларація була прийнята контролюючим органом 19.02.2025 та отримала реєстраційний № , згідно з квитанцією № 2.

Розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік, як додаток до вищевказаної декларації з відміткою «Звітний» подано до «ГУ ДПС У ЛЬВІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, СТРИЙСЬКА ДПІ». Розрахунок частки був прийнятий контролюючим органом 19.02.2025 та отримав реєстраційний № , згідно з квитанцією № 2.

Як зазначає позивач, що ним фактично, при поданні саме відповідачу вищевказаної декларації допущено технічну помилку, а саме зазначено «Звітна», хоча відповідачу мала б скеровуватися ця ж декларації з відміткою «Загальна».

Судом враховуються аргументи позивача, що в даній ситуації відповідач застосував надмірний формалізм, оскільки факт подання позивачем 19.02.2025 податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2025 рік з відповідними додатками саме відповідачу, як контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку), відповідачем жодними належними та допустимими доказами не заперечується і не спростовується.

Вказане виконання позивачем вимог п.п. 298.8.1. п. 298.8. ст. 298 ПК України, тобто подання не пізніше 20 лютого поточного року відповідної звітності, у справі підтверджується також і вищевказаними квитанціями за № 2 від 19.02.2025.

Таким чином, відповідач, як єдиний повноважний контролюючий орган за місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку) прийняв подану позивачем, по суті «Загальну», податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ).

Так позивачем допущено лише помилку у зазначені типу декларації зазначивши « ОСОБА_1 » замість правильної «Загальна», однак вказана помилка в зазначені типу декларації не є підставою для прийняття спірного рішення.

Згідно із п.п. 5 п. 299.10 ст. 299 ПК України, реєстрація платника єдиного податку може бути анульована за рішенням контролюючого органу, в тому числі і у разі, якщо платником не подано податкову звітність, передбачену п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України.

Подання позивачем належному органу, у відповідності до п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України, передбаченої цією нормою податкової звітності з помилкою в типі декларації не є підставою для прийняття рішенням про анульована реєстрації платника єдиного податку.

Таким чином позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування спірного рішення № 383/13-01-04-10/37322554 про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи від 21 березня 2025 року, прийняте ГУ ДПС у Львівській області, підлягають задоволенню лише з наведених судом підстав. Інші обставини про які зазначали сторони, судом не враховуються, оскільки не спростовують фактичних обставин справи та вимог законодавства.

Щодо позовних вимог позивача в частині - зобов`язати ГУ ДПС у Львівській області поновити реєстрацію Фермерське господарство «Фруктово-Трейд», як платника єдиного податку четвертої групи з 01 січня 2025 року, та встановити для цього розумний строк, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті, суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову, крім іншого, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Вирішуючи питання про зобов`язання вчинити певні дії відповідача, суду необхідно надати оцінку поведінки відповідача щодо спірного питання у справі.

Бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка знаходить прояв у виді невчинення дії (дій), яку він був зобов`язаний і міг вчинити. Протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень потрібно розуміти, як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає у неухваленні рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового акта віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно потрібними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Верховний Суд не раз у своїх висновках та вказував на те, що забезпечення ефективного захисту порушених прав, свобод та інтересів осіб потребує ухвалення судом рішення, яким на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок здійснити конкретну дію або прийняти конкретне рішення.

Проте, на думку суду такий підхід можливий лише при дотриманні, визначених ст. 245 КАС України вимог, зокрема зобов`язання здійснити певну дію, в межах наданих повноважень, що не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, за умови що для цього виконано усі умови, визначені законом.

Адміністративний суд, ухвалюючи рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень здійснити конкретну дію або прийняти конкретне рішення, повинен здійснити ретельну перевірку дійсної наявності у суб`єкта владних повноважень, чиї дії та рішення оскаржуються, дискреційних повноважень. Лише, наявність підстав для визнання рішення, дії або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправним, не дає адміністративному суду права зобов`язувати такого суб`єкта прийняти конкретно визначене рішення або здійснити конкретну дію, оскільки для цього мають настати також інші встановлені законом умови, а саме:

- суд перевіряє наявність усіх правових підстав для прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного рішення чи вчинення певної дії;

- суб`єкт владних повноважень не має визначеної законодавством можливості діяти іншим способом, ніж це зазначено у судовому рішенні.

Позивачем не зазначено повноваження відповідача, передбачені законодавством, на поновлення реєстрації, як платника єдиного податку та включення до реєстру платників єдиного податку.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач позовну вимогу - зобов`язати відповідача вчинити дії щодо поновлення реєстрації позивача, як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2025, не обґрунтував жодними належними та допустимими доказами і нормами ПК України.

Задоволення судом позовної вимоги має відбуватись з урахуванням вимог правовладдя (верховенства права) дозволити досягнути мети судочинства, зокрема реально відновити суб`єктивне право, яке порушив, оспорює або не визнає відповідач. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, і той, який обрав позивач, можна використати для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких він звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним, зокрема неефективним, і відмовляє у позові. У тому ж випадку, якщо заявлену позовну вимогу взагалі не можна використати для захисту права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, таку вимогу не можна розглядати як спосіб захисту.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 8 лютого 2022 року №160/6762/21, ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

До того ж, у пункті 80 рішення у справі «Perez v. France» (заява № 47287/99) ЄСПЛ зазначив, що гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право на справедливий судовий розгляд включає право сторін, що беруть участь у справі, представляти будь-які зауваження, які вони вважають доречними до їхньої справи. Оскільки метою Конвенції є забезпечення не теоретичних чи ілюзорних прав, а прав фактичних і ефективних (рішення у справі «Artico v. Italy», заява № 6694/74, пункт 33).

Таким чином, спірне зобов`язання вчинити певні дії, не буде відповідати критеріям ефективності, оскільки таке судове рішення неможливо виконати по суті, відтак в цій частині, в наслідок помилки в обраному способі захисту, позовні вимоги задоволенню не підлягають з підстав зазначених судом.

Також суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З цих же по суті підстав, судом частково враховуються аргументи позивача та заперечення відповідача.

Відповідно позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Фермерського господарства «Фруктово-Трейд» (81760, Львівська обл., Жидачівський р-н, с. Новосільці (з), вул. Польова, буд. 1, ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення № 383/13-01-04-10/37322554 про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи від 21 березня 2025 року, прийняте ГУ ДПС у Львівській області.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) на користь Фермерського господарства «Фруктово-Трейд» (81760, Львівська обл., Жидачівський р-н, с. Новосільці (з), вул. Польова, буд. 1, ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 2422,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 02.02.2026.

СуддяГавдик Зіновій Володимирович