Справа № 520/384/25
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Григоров Д.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 р. Справа № 520/384/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції у м. Києві на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 23.09.25 по справі № 520/384/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у м. Києві , Спеціальної комісії зі спеціального розслідування групового нещасного випадку Національної поліції

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Спеціальної комісії зі спеціального розслідування групового нещасного випадку Національної поліції, в якому, уточнивши позовні вимоги, просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у м.Києві, які полягають у відмові в складені акту (за формою Н-1) за результатом проведення розслідування нещасного випадку, який стався 31.03.2022 з головним оперуповноваженим Департаменту забезпечення діяльності, пов`язаної з небезпечними матеріалами Національної поліції України полковником поліції ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у м.Києві повторно провести розслідування нещасного випадку, який стався приблизно о 20 год. 00 хв. 31.03.2022 із головним оперуповноваженим Департаменту забезпечення діяльності, пов`язаної з небезпечними матеріалами Національної поліції України полковником поліції ОСОБА_1 , відповідно до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженим наказом МВС України від 05 жовтня 2020 №705, склавши за його результатами акт за формою Н-1, в якому зазначити, що нещасний випадок є таким, що трапився під час виконання ним службових обов`язків.

В обгрунтування позовних вимог зазначалося, що позивач проходив службу в органах Національної поліції України. 31.03.2022р. під час евакуації ОСОБА_2 службового автомобіля марки Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , спільно з військовослужбовцями ЗС України через тимчасово облаштовану понтонну переправу, близько о 20 год. 00 хв. окупаційними військами здійснено мінометний обстріл ділянки місцевості, по якій рухалась колонна автотранспорту.

ОСОБА_1 , як зазначено в позовній заяві, внаслідок вищевказаного мінометного обстрілу, що мав місце 31.03.2022 в місті Ірпінь Бучанського району Київської області отримав травми (захворювання).

Позивач зазначав, що 04.10.2024р. він звернувся до керівника підрозділу, де проходив службу з рапортом щодо проведення розслідування нещасного випадку, який мав місце 31.03.2022, за наслідком розгляду якого 05.12.2024 спеціальною комісією було прийнято рішення про завершення спеціального розслідування вказаного нещасного випадку та при цьому не було складено акту за формою Н-1, як це визначено згідно чинного порядку, що позивач вважав протиправним.

Відповідач, Головне управління Національної поліції у м. Києві, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, представник Головного управління Національної поліції у м. Києві, в апеляційній скарзі зазначає, що позивач зазначав про виконання завдань щодо забезпечення громадського порядку в Ірпінському ВП ГУНП в Київській області на службовому автомобілі з номерним знаком 7654 спільно з представниками СБУ та підрозділами місцевої територіальної оборони, але за інформацією, отриманою від посадових осіб ГУНП у м. Києві наказів про забезпечення позивачем громадського порядку на території Київської області ніхто не віддавав. Службовий автомобіль з номерним знаком 7654 на балансі ГУНП у м. Києві не числиться. Хто віддавав наказ на евакуацію цього службового автомобіля позивач не зазначає, комісія цих обставин і обставин отримання ним травм 31.03.2022р. установити не може через сплив великого проміжку часу та відсутності підтверджуючої документації.

Відповідач указував на те, що за твердженням ОСОБА_1 , відомості стосовно обстрілу, який був 31.03.2022р. в місті Ірпінь Бучанського району Київської області внесено лише 13.08.2024р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000954, проводиться досудове розслідування за ознаками вчинення злочину, відповідальність за який передбачена частиною першої статті 438 КК України. Відповідач посилався на те, що за наслідком проведеного розслідування не було встановлено втрати позивачем працездатності на один день чи більше в зв`язку із нещасним випадком 31.03.2022р.

Крім того, факт події, викладеної в доповідній записці начальника ДЗДПНМ НПУ в. Давиденка (вих. № 45/19/01-2022вс від 04.04.2022) на ім`я голови Національної поліції не дає підтвердження втрати працездатності 31.03.2022р. поліцейським ОСОБА_1 .

Відповідач зазначає, що згідно встановленого порядку про нещасний випадок, який стався з поліцейським, останній негайно повідомляє прямому керівникові, однак в даному випадку позивач звернувся з відповідним рапортом лише в жовтні 2024 року.

Позивач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що станом на 31.03.2022р. позивач проходив службу на посаді головного оперуповноваженого Департаменту забезпечення діяльності, пов`язаної з небезпечними матеріалами Національної поліції України.

04.10.2024р. керівництву Національної поліції України було подано письмовий рапорт щодо проведення розслідування нещасного випадку, який мав місце 31.03.2022р. в місті Ірпені Бучанського району Київської області.

На підставі доповідної записки Департаменту головної інспекції та дотримання прав людини Національної поліції України від 18.09.2024 р. № 100/37/01/02-2024 ДСК "Про результати розгляду доповідної записки ДЗДПНМ за рапортом ОСОБА_3 щодо проведення розслідування нещасного випадку" наказом ГУНП у м. Києві від 11.10.2024 № 1954 "Про створення спеціальної комісії для спеціального розслідування групового нещасного випадку" була створена відповідна комісія Головного управління Національної поліції у м. Києві та проведено спеціальне розслідування групового нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 та поліцейським ОСОБА_3 31.03.2022р. в місті Ірпені Бучанського району Київської області.

Як вбачається з матеріалів справи, утворена комісія здійснила запити та витребувала документи для проведення розслідування, відібрала від позивача та інших осіб пояснення з приводу нещасного випадку, однак у протоколі від 14.10.2024р. огляду місця, де стався нещасний випадок, фактично вказала, що здійснити огляд місця події нещасного випадку, що стався 31.03.2022р. в м. Ірпінь Бучанського району Київської області не доцільно у зв`язку з терміном давності нещасного випадку.

Згідно протоколу № 2 засідання спеціальної комісії для спеціального розслідування групового нещасного випадку від 05.12.2024р. матеріали спеціального розслідування було опрацьовано та обговорено, вирішено про відсутність правових підстав для складання актів розслідування нещасного випадку, який стався 31.03.2022р.з ОСОБА_1 . Такий висновок зроблено з посиланням на абз. 7 пункту 3 розділу І Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 05 жовтня 2020 року № 705.

Листом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 09.12.2024р. вих. № позивача повідомлено про прийняте рішення, а також повідомлено про те, що спеціальною комісією зі спеціального розслідування групового нещасного випадку було направлено запити у відповідні інстанції стосовно обставин зазначеного нещасного випадку, отримані відповіді на запити долучені до матеріалів розслідування документи (накази, пояснення, листи Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві, відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області, державної установи "ТМО МВС України по місту Києву та Київській області", Центральної поліклініки МВС України, слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області). Комісією установлено, що у долучених до матеріалів спеціального розслідування документах відсутні відомості, які підтверджують факт втрати позивачем працездатності внаслідок отриманої травми 31.03.2022р. на один робочий день чи більше або до необхідності переведення на іншу (легшу) роботу терміном не менш, як один робочий день. На підставі вимог пункту 3 розділу І Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом МВС України від 05.10.2020 № 705, через відсутність підстав для складання актів (за формою Н-1) розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, який стався 31.03.2022 з головним оперуповноваженим Департаменту забезпечення діяльності, пов`язаної з небезпечними матеріалами Національної поліції України полковником поліції ОСОБА_1 та начальником режимно- секретного сектору цього ж Департаменту ОСОБА_3 , комісією не було складено акти (за формою Н-1).

Доводи позовної заяви полягають у тому, що позивач протягом тривалого часу не звертався з рапортом щодо нещасного випадку, однак постійно хворів на різні захворювання, а отримана ним травма потягла непрацездатність, яка мала місце у 2024 році, а саме: у період з 27.05.2024р. по 06.06.2024р. позивач проходив стаціонарне лікування у ДП «ГМЦ МВС України» (кардіологічне відділення), що відповідає наданій до суду копії виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 3940. Позивач вважає, що його перебування на лікуванні є наслідком травми, отриманої в зв`язку з нещасним випадком, який стався 31.03.2022р. у зв`язку з чим звернувся до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, про необхідність вийти за межі позовних вимог, визнати протиправною бездіяльність відповідача з приводу не оформлення результатів спеціального розслідування відповідно до Порядку № 705.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобов`язати Спеціальну комісію зі спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 31.03.2022р. з поліцейським департаменту забезпечення діяльності, пов`язаної з небезпечними матеріалами Національної поліції ОСОБА_3 та поліцейським департаменту забезпечення діяльності, пов`язаної з небезпечними матеріалами Національної поліції ОСОБА_1 повторно провести спеціальне розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 31.03.2022р. склавши за наслідками спеціального розслідування відповідний акт з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 № 2694-XII (далі - Закон № 2694-XII), охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Статтею 22 Закону № 2694-XII передбачено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Як встановлено ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону № 580-VIII, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону № 580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Статтею 23 Закону № 580-VIII визначено основні повноваження поліції.

Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону № 580-VIII, виконання інших (додаткових) повноважень може бути покладене на поліцію виключно законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону № 580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 60 Закону № 580-VIII визначено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р. №337 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві (далі Порядок № 337), який визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що сталися з особами, визначеними частиною першою статті 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Водночас відповідно до абзацу 4 пункту 2 Порядку № 337 дія цього Порядку не поширюється, зокрема, на поліцейських.

При цьому абзацом 10 пункту 2 Порядку № 337 передбачено, що розслідування та облік нещасних випадків щодо осіб, зазначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, здійснюються у порядку, визначеному міністерствами та іншими державними органами, в управлінні яких перебувають військові частини, установи, організації, заклади освіти та підрозділи, де проходять службу або утримуються такі особи.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці», абзацу десятого пункту 2 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337, з метою встановлення єдиного порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, Міністерством внутрішніх справ України прийнято наказ від 05 жовтня 2020 року № 705, яким затверджено Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими (далі Порядок № 705).

Цей Порядок визначає процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими центрального органу управління поліції, територіальних (міжрегіональних) органів (підрозділів) поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - орган (підрозділ) поліції).

Відповідно до п. 3 розділу І Порядку № 705 нещасний випадок це отримання поліцейським під час проходження служби в поліції травми, тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання (отруєння) та інших отруєнь, сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, самогубства, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного та рослинного світу, які призвели до втрати працездатності на один день чи більше або смерті, а також зникнення поліцейського.

Згідно з пунктом 4 розділу І Порядку № 705 розслідування проводиться в разі настання нещасного випадку, у тому числі про який своєчасно не повідомлено керівника органу (підрозділу) поліції.

Згідно з п. 5 розділу І Порядку № 705, спеціальне розслідування проводиться в разі: нещасного випадку із смертельним наслідком; групового нещасного випадку; гострого професійного захворювання (отруєння), що призвело до тяжких чи смертельних наслідків; нещасних випадків, факт настання яких установлено в судовому порядку; нещасних випадків, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого поліцейського; зникнення поліцейського під час виконання службових обов`язків.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку № 705 про кожний нещасний випадок потерпілий поліцейський або особа, яка його виявила, негайно повідомляє прямому керівникові.

При цьому за визначенням, викладеним у пункті 3 розділу І Порядку № 705, прямий керівник - керівник, якому поліцейський підпорядкований за службою, у тому числі тимчасово.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Порядку № 705 прямий керівник після отримання відомостей про настання нещасного випадку зобов`язаний: терміново організувати надання домедичної допомоги потерпілому поліцейському, забезпечити (за потреби) його направлення до закладу охорони здоров`я; негайно повідомити про нещасний випадок керівникові органу (підрозділу) поліції та посадовій особі з державного нагляду за охороною праці; зберегти до прибуття комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку обстановку та устаткування в такому стані, у якому вони були на момент нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших осіб), ужити необхідних заходів для запобігання таким випадкам.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 705 визначено, що керівник органу (підрозділу) поліції, де стався нещасний випадок, наказом не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок утворює комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку № 705 до складу комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку не може входити прямий керівник потерпілого поліцейського, який організовував та контролював його службову діяльність під час виконання обов`язків, що призвели до настання нещасного випадку в період проходження служби.

Згідно з п. 4 розділу ІІІ Порядку № 705, за результатами розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку складається акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку за формою Н-1 (далі - акт за формою Н-1) (додаток 2).

Згідно з пунктом 6 розділу ІІІ Порядку № 705 Комісія (спеціальна комісія) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку зобов`язана:

1) провести засідання, на якому розглянути інформацію про нещасний випадок, розподілити функції між членами комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та скласти протокол засідання (додаток 3);

2) провести фотографування, обстежити місце нещасного випадку та скласти протокол огляду місця, де стався нещасний випадок (додаток 4);

3) одержати письмові пояснення потерпілого поліцейського, посадових осіб, поліцейських, свідків нещасного випадку (додаток 5);

4) вивчити наявні документи і матеріали стосовно нещасного випадку та надіслати (за потреби) запити відповідним установам, організаціям, закладам щодо надання інформації про нещасний випадок;

5) визначити вид події та причини, що призвели до настання нещасного випадку, згідно з Класифікатором видів подій, причин, що призвели до настання нещасного випадку (додаток 6);

6) визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці;

7)визначити необхідність проведення лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертиз тощо для встановлення причин настання нещасного випадку;

8) з`ясувати обставини перебування потерпілого поліцейського у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; учинення ним кримінального, адміністративного правопорушення, дисциплінарного проступку, навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю або самогубства;

9) установити осіб, які порушили вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, та розробити заходи із запобігання таким нещасним випадкам;

10) кваліфікувати нещасний випадок відповідно до обставин: у період проходження служби під час виконання службових обов`язків або не пов`язаний з виконанням службових обов`язків;

11) прийняти рішення шляхом голосування членів комісії (спеціальної комісії), у разі рівної кількості їхніх голосів голос голови комісії (спеціальної комісії) вирішальний;

12) скласти акти за формою Н-1 у кількості примірників, визначених рішенням комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку. У разі групового нещасного випадку скласти акти за формою Н-1 на кожного потерпілого поліцейського. Акти за формою Н-1 прошиваються та скріплюються печаткою органу (підрозділу) поліції;

13) розглянути та підписати примірники актів за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1). У разі незгоди члена комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку із змістом акта за формою Н-1 підписати акти з відміткою про наявність окремої думки. Окрема думка викладається письмово. В окремій думці член комісії (спеціальної комісії) обґрунтовано викладає пропозиції до змісту акта за формою Н-1 (окрема думка додається до акта за формою Н-1 та є його невід`ємною частиною);

14) передати не пізніше наступного робочого дня після підписання актів за формою Н-1 матеріали розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та примірники актів за формою Н-1 керівникові органу (підрозділу) поліції, що утворив комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, для їх розгляду та затвердження;

15) додержуватися вимог законодавства про інформацію щодо захисту персональних даних потерпілих поліцейських та інших осіб, які зібрані в межах повноважень комісії (спеціальної комісії) під час проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку.

Статтею 22 Закону України «Про охорону праці» визначено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця.

Отже, зміст наведених вище норм дає підстави для висновку, що керівник органу (підрозділу) поліції, де стався нещасний випадок, наказом не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок утворює комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку.

Поряд з тим, комісію з розслідування нещасного випадку зобов`язана, зокрема, вивчити наявні документи і матеріали стосовно нещасного випадку та надіслати (за потреби) запити відповідним установам, організаціям, закладам щодо надання інформації про нещасний випадок, а також кваліфікувати нещасний випадок відповідно до обставин: у період проходження служби під час виконання службових обов`язків або не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Так, представник апелянта зазначає, що на час подання до ГУНП у м. Києві рапорту 04.10.2024 щодо проведення розслідування нещасного випадку позивачем не надано відповідних документів на підтвердження факту втрати непрацездатності, у зв`язку із отриманою травмою 31.03.2022, в період отримання травми.

Колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до п. 3 Порядку № 705, нещасний випадок - отримання поліцейським під час проходження служби в поліції поранення (контузії, травми або каліцтва), гострого професійного захворювання (отруєння) та інших отруєнь, сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, самогубства, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного та рослинного світу, які призвели до втрати працездатності на один день чи більше або смерті, а також зникнення поліцейського.

Відповідно до п. 2 Розділу І Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженої Наказом МОЗ України від 09.04.2008 № 189, експертиза тимчасової непрацездатності - це комплексна оцінка порушень функціонального стану організму та інших причин, якими вона обумовлена, що визначають факт тимчасової втрати працездатності, установлення строку непрацездатності, визначення клінічного та трудового прогнозу відповідно до встановленого діагнозу.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Порядку № 189, під час здійснення експертизи тимчасової непрацездатності лікуючий лікар суб`єкта господарювання на підставі даних всебічного медичного обстеження пацієнта, ураховуючи ступінь функціональних порушень органів та систем, характер та перебіг патологічного процесу, умови праці:

1) приймає рішення про формування (видачу) документів про тимчасову непрацездатність:

формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність відповідно до вимог Порядку формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 червня 2021 року № 1066;

видачу інших документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог цього розділу;

2) здійснює комплексну оцінку порушень функціонального стану організму та інших причин, якими вона обумовлена, що визначають факт тимчасової втрати працездатності, установлення строку непрацездатності, визначення клінічного та трудового прогнозу відповідно до встановленого діагнозу;

Відповідно до п. 2 Розділу IV наведеного Порядку № 189, лікарі суб`єктів господарювання видають документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, для пред`явлення за місцем вимоги, зокрема довідку довільної форми за підписом лікуючого лікаря, засвідчену печаткою суб`єкта господарювання (обов`язково має зазначатися час проведеної консультації),- видають особам, які самостійно звернулися за консультаційною допомогою.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженої Наказом МОЗ України від 01.06.2021 №1066, тимчасова непрацездатність особи відповідно до медичного висновку (далі - тимчасова непрацездатність) - це непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або інших причин (вагітність та пологи, карантин тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування, реабілітації, інших заходів медичного характеру, та триває до відновлення працездатності або до закінчення причин, які унеможливлюють виконання роботи. Тимчасова непрацездатність обраховується в календарних днях.

Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що тимчасова непрацездатність це порушення функціонального стану організму, що сталися внаслідок захворювання, травми або інших причин.

При цьому, втрата тимчасової непрацездатності підтверджується висновком про тимчасову непрацездатність за наслідком проведення медичної експертизи або листком непрацездатності.

Окрім того, за положеннями Порядку № 705, нещасним випадком який підлягає розслідуванню є будь-який факт отримання травми поліцейським під час проходження служби в поліції, внаслідок якої такий поліцейський втратив можливість повноцінно виконувати свої функції, тобто, втратив працездатність.

Отже, повноваження щодо наявності факту тимчасової непрацездатності, установлення строку непрацездатності належить лікуючим лікарям суб`єктів господарювання.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 04 жовтня 2024 року керівництву Національної поліції України Позивачем подано письмовий рапорт щодо проведення розслідування нещасного випадку, який мав місце 31.03.2022 в місті Ірпені Бучанського району Київської області.

На підставі доповідної записки Департаменту головної інспекції та дотримання прав людини Національної поліції України від 18.09.2024 № 100/37/01/02-2024 ДСК "Про результати розгляду доповідної записки ДЗДПНМ за рапортом ОСОБА_3 щодо проведення розслідування нещасного випадку" наказом ГУНП у м. Києві від 11.10.2024 № 1954 "Про створення спеціальної комісії для спеціального розслідування групового нещасного випадку" створена відповідна комісія Головного управління Національної поліції у м. Києві та проведено спеціальне розслідування групового нещасного випадку, який стався з Позивачем та поліцейським ОСОБА_3 31.03.2022 в місті Ірпені Бучанського району Київської області.

Листом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 09 грудня 2024 року вих. № повідомлено Позивача про те, що спеціальною комісією зі спеціального розслідування групового нещасного випадку було направлено запити у відповідні інстанції стосовно обставин зазначеного нещасного випадку. Отримані відповіді на запити долучені до матеріалів розслідування документи (накази, пояснення, листи Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві, відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області, державної установи "ТМО МВС України по місту Києву та Київській області", Центральної поліклініки МВС України, слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області).

Комісією установлено, що у долучених до матеріалів спеціального розслідування документах відсутні відомості, які підтверджують факт втрати Позивачем працездатності внаслідок отриманої травми 31.03.2022 на один робочий день чи більше або до необхідності переведення на іншу (легшу) роботу терміном не менш, як один робочий день. Ураховуючи отриману інформацію 05.12.2024 спеціальною комісією прийнято рішення про завершення спеціального розслідування вказаного нещасного випадку.

На підставі вимог пункту 3 розділу І Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом МВС України від 05.10.2020 № 705, через відсутність підстав для складання актів (за формою Н-1) розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, який стався 31.03.2022 з головним оперуповноваженим Департаменту забезпечення діяльності, пов`язаної з небезпечними матеріалами Національної поліції України полковником поліції ОСОБА_1 та начальником режимно секретного сектору цього ж Департаменту ОСОБА_3 , комісією не було складено акти (за формою Н-1).

Дійсно, як було зазначено вище, законодавцем визначено, що нещасний випадок це отримання поліцейським під час проходження служби в поліції поранення (контузії, травми або каліцтва), гострого професійного захворювання (отруєння) та інших отруєнь, сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, самогубства, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного та рослинного світу, які призвели до втрати працездатності на один день чи більше або смерті, а також зникнення поліцейського.

Тобто, основними та обовязковими елементами правового регулювання є певні наслідки для людини, які настають через визначені у цьому пункті причини. Підставою для проведення розслідування у даному випадку визначено: втрату працездатності на один день чи більше.

Достовірних та достатніх доказів, які б свідчили про отримання травми, що призвело до втрати працездатності позивачем не надано.

Отже, колегія суддів аналізуючи наведене правове регулювання та дослідивши матеріали справи вважає, що відсутність будь якої інформації про події які відбувались з позивачем 31.03.2022 та фактичні обставини отримання ним травм нівелюють завдання проведення розслідування нещасного випадку та ідентифікацію обставин за вимогами Порядку № 705.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Спеціальної комісії зі спеціального розслідування групового нещасного випадку Національної поліції задоволенню не підлягають, отже суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги, зробив помилкові висновки.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 року по справі № 520/384/25, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 по справі № 520/384/25 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Спеціальної комісії зі спеціального розслідування групового нещасного випадку Національної поліції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов