Справа № 160/33738/25
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
26 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не вірного нарахування та не належної виплати грошей ОСОБА_1 відповідних грошей на час звільнення з лав Збройних Сил України 20.09.2025 року, а саме:
- грошового забезпечення за 2022-2025 роки;
- одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби на 20.09.2025 рік за 41 місяць служби;
- грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2025 роки;
- матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2025 роки;
- грошову компенсацію за дні використаної основної відпустки за 2022-2025 роки;
- грошову компенсацію за невикористані дні основної відпусти за 2022-2025 роки;
- грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпусти, як учаснику бойових дій за 2025 рік;
- грошову компенсацію виплат з урахуванням індексації доходів за 2022-2025 роки по дату звільнення;
- вартість неотриманого речового майна з 2022 по 2025 рік;
- грошову компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати нарахувати, провести і доплатити по всім вище вказаним підставам у зв`язку з затримкою більше ніж на календарний місяць виплати доходів, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням (виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови №704) на день прийняття рішення судом;
- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі до дня фактичної виплати на день прийняття рішення судом;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 недоплачену раніше суму з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови №704 від 30.08.2017 року із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням та інших щомісячних видів грошового забезпечення (надбавок, доплати, підвищення, премії), розмір яких визначається із застосування розміру посадового окладу, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2022; 01.01.2023; 01.01.2024; 01.01.2025 календарного року, а саме:
- грошового забезпечення за 2022-2025 роки;
- одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби на 20.09.2025 рік за 41 місяць служби;
- грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2025 роки;
- матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2025 роки;
- грошову компенсацію за дні використаної основної відпустки за 2022-2025 роки;
- грошову компенсацію за невикористані дні основної відпусти за 2022-2025 роки;
- грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпусти, як учаснику бойових дій за 2025 рік;
- грошову компенсацію виплат з урахуванням індексації доходів за 2022-2025 роки по дату звільнення;
- вартість неотриманого речового майна з 2022 по 2025 рік;
- грошову компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати нарахувати, провести і доплатити по всім вище вказаним підставам у зв`язку з затримкою більше ніж на календарний місяць виплати доходів, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням (виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови №704) на день прийняття рішення судом;
- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі до дня фактичної виплати на день прийняття рішення судом.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він проходив військову службу в період з 07.04.2022 року по 28.01.2025 року у військовій частині НОМЕР_2 , в період з 29.01.2025 року до 20.09.2025 року у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №271 від 20.09.2025 року старшого солдата ОСОБА_1 звільнено з лав Збройних Сил України у запас відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через сімейні обставини.
08.11.2025 року ОСОБА_1 звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 з запитом, в якому просив надати належним чином завірені документи:
- грошовий атестат з розміром отриманого, мною грошового забезпечення (з деталізацією), виходячи з розміру грошового забезпечення, з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного 2025 року відповідно (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний, коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;
- довідку із зазначенням відомостей про розміри щомісячних сум, додаткових видів грошового забезпечення, які використовувалися при розрахунку та виплати мені раніше з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням та з використанням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб; визначеного законом на 01.01.2022 рік, 01.01.2023 рік, 01.01.2024 рік, 01.01.2025 рік (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 1, 4, 12, 13, 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;
- довідку (з деталізацією, вказати розрахунок: які суми та за що виплачені) військовою частиною НОМЕР_1 , у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 .
Однак, відповіді на запит позивачеві не надано.
ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення йому нарахування та виплати належного грошового забезпечення за період служби з 2022 по 2025 рік, а саме: одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби; грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2025 роки; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2025 роки; грошової компенсації за дні використаної основної відпустки за 2022-2025 роки; грошової компенсації за невикористані дні основної відпусти за 2022-2025 роки; грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпусти, як учаснику бойових дій за 2025 рік; грошової компенсації виплат з урахуванням індексації доходів за 2022-2025 роки по дату звільнення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
01.12.2025 року на адресу відповідача направлено ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками.
03.12.2025 року відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.
30.12.2025 року на адресу суду від представника військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву вх.№108148/25, в якому представник відповідача з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками.
Відповідно до пункту 1, 2 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 11 червня 2008 року №260 (чинний до 07.06.2018 року та на момент проходження служби позивачем):
Грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення згідно з цією Інструкцією виплачується військовослужбовцям, які займають посади, передбачені штатами та штатними розписами у військових частинах.
У Збройних Силах України діє принцип єдиноначальності, а тому питання фінансування потреб фінансового забезпечення військової частини НОМЕР_1 здійснюється вищестоящими органами військового управління.
Цей принцип закріплено в пункті 1.14 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260.
Відтак, питання грошового забезпечення військовослужбовців вирішуються не в військовій частині НОМЕР_1 .
Представник відповідача зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №29 від 29.01.2025 солдата ОСОБА_1 , призначеного розпорядженням Генерального штабу Збройних Сил України від 28 січня 2025 року №25 на посаду водій-електрик відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 2 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем, який прибув з військової частини НОМЕР_2 , з 29 січня 2025 року зарахувати до списків складу частини та на всі види забезпечення.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №271 від 20.09.2025 року солдата ОСОБА_1 , призначеного під час мобілізації, старшого водія автомобільного відділення взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 19 вересня 2025 року №108-PС з військової частини у запас відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підпункту «г» (через сімейні обставини (необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання).
З 20.09.2025 року виключити зі списків особового складу частини, де зазначені виплати військовослужбовцю.
Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.
Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.
Відповідно до пункту 1 розділу XXIV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 7 розділу XXIV Порядку №260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Відповідно до пункту 9 розділу XXIV Порядку №260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 повинен звернутися з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 щодо виплати йому допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідно до Наказу №260.
Відповідно до пункту 1 розділу XXIII Наказу №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Однак, з огляду на зміст пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу. поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" така доплата є винагородою, яка виплачується лише у період дії воєнного стану, її розмір не є сталим, вона виплачується в залежності від виконання завдань, та визначається наказами командирів (начальників), що сукупно свідчить про тимчасовий характер такої додаткової винагороди.
Зазначене свідчить, що відповідно до вимог постанови №704 та Наказу №260 винагорода, передбачена постановою №168, не підлягає включенню до місячного грошового забезпечення військовослужбовця, з якого визначається розмір грошової допомоги для оздоровлення.
З урахуванням викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 проходив військову службу в період з 07.04.2022 року по 28.01.2025 року у військовій частині НОМЕР_2 , в період з 29.01.2025 року до 20.09.2025 року у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується записами військового квитка серії НОМЕР_3 від 07.04.2022 року.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №29 від 29.01.2025 року солдата ОСОБА_1 , призначеного розпорядженням Генерального штабу Збройних Сил України від 28 січня 2025 року №25 на посаду водій-електрик відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 2 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем, який прибув з військової частини НОМЕР_2 , з 29 січня 2025 року зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.
Призначити на посаду водія-електрика відділення управління штабу батальйону взводу зв`язку батальйону безпілотних систем і вважати таким, що 29 січня 2025 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2820,00 гривень на місяць, шпк «солдат».
Виплачувати щомісячну премію в розмірі 523% місячного посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.
Вислуга у Збройних Силах станом на 29 січня 2025 року становить: календарна 04 роки 05 місяців 08 днів.
Зарахувати на відповідні види котлового забезпечення з 30 січня 2025 року.
Вступний інструктаж з питань охорони праці пройшов 29 січня 2025 року.
Підстава: розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України від 25 січня 2025 року №25, припис командира військової частини НОМЕР_2 від 28.01.2025 року №19, рапорт про прийом справ та посади від 29.01.2025 року.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №271 від 20.09.2025 року старшого солдата ОСОБА_1 , призваного під час мобілізації, старшого водія автомобільного відділення взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 19 вересня 2025 року №108-PC з військової служби у запас відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" підпункту "г" (через сімейні обставини (необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів;)) та не висловив бажання продовжувати військову службу), з 20 вересня 2025 року виключити із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Виплатити щомісячну грошову премію за особистий внесок у загальні результати служби у повному розмірі, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01 вересня по 20 вересня 2025 року.
Вислуга у Збройних Силах станом на 20 вересня 2025 року становить: календарна 05 років 00 місяців 29 днів.
Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплатити грошову компенсацію за 20 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік.
Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплатити грошову компенсацію за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік.
Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплатити грошову компенсацію за 15 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік.
Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» провести відрахування коштів за 05 діб використаної щорічної відпустки за 2025 рік.
Грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2025 рік отримав.
Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік не виплачувалася.
Виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню у запас у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 41 (сорок один) місяць.
Зняти з відповідних видів котлового забезпечення з 21 вересня 2025 року.
Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 19 вересня 2025 року №108-PC, рапорт про здачу справ та посади від 20 вересня 2025 року.
Судом з матеріалів справи встановлено, що відповідно до картки особового рахунку працівника за 2025 рік, яка видана ТВО командира військової частини НОМЕР_1 та засвідчена НФЕС - головним бухгалтером військової частини, ОСОБА_1 отримував грошове забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 з 29.01.2025 по 20.09.2025 року.
08.11.2025 року ОСОБА_1 звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 з запитом, в якому просив надати належним чином завірені документи:
- грошовий атестат з розміром отриманого, мною грошового забезпечення (з деталізацією), виходячи з розміру грошового забезпечення, з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного 2025 року відповідно (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний, коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;
- довідку із зазначенням відомостей про розміри щомісячних сум, додаткових видів грошового забезпечення, які використовувалися при розрахунку та виплати мені раніше з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням та з використанням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб; визначеного законом на 01.01.2022 рік, 01.01.2023 рік, 01.01.2024 рік, 01.01.2025 рік (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 1, 4, 12, 13, 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;
- довідку (з деталізацією, вказати розрахунок: які суми та за що виплачені) військовою частиною НОМЕР_1 , у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 .
Однак, відповіді на запит позивачеві не надано.
ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення йому нарахування та виплати належного грошового забезпечення за період служби з 2022 по 2025 рік, а саме: одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби; грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2025 роки; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2025 роки; грошової компенсації за дні використаної основної відпустки за 2022-2025 роки; грошової компенсації за невикористані дні основної відпусти за 2022-2025 роки; грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпусти, як учаснику бойових дій за 2025 рік; грошової компенсації виплат з урахуванням індексації доходів за 2022-2025 роки по дату звільнення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 4 статті 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Так, відповідно до пункту 4 Постанови №704 у редакції, що була чинною до 24 лютого 2018 року, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
У свою чергу додатки 1, 12, 13, 14 до пункту 4 Постанови №704 також містять примітки, у яких в якості розрахункової величини зазначений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).
З 24 лютого 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», якою пункт 4 Постанови №704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Отже, з 24 лютого 2018 року змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме - замість «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)» передбачено використання «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним та нечинним пункт 6 Постанови № 103, яким пункт 4 Постанови №704 викладений у новій редакції.
Отже, з 29.01.2020, тобто з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18, пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України № 103 втратив чинність, та відновлена дія пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №704 у первісній редакції, тобто в редакції, що передбачає визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Застосування цих нормативних актів у подібних правовідносинах вже було предметом розгляду у Верховному Суді, зокрема, в постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21 Верховний Суд дійшов наступних висновків:
21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №103, пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Тобто, на момент набрання чинності постановою №704 (01.03.2018) пункт 4 було викладено в редакції змін, викладених згідно із пунктом 6 постанови № 103, а саме: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Отже, станом на 01.03.2018 пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.
При цьому, пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.
У свою чергу, Закон України від 14.11.2019 року №294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року на 2020 рік, не містить.
Тобто, положення пункту 4 постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 - набрання чинності Законом № 294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.
Відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Отже, з огляду на визначені в частині 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України правила, а також враховуючи, що починаючи з 29.01.2020 положення пункту 4 постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, то положення постанови КМУ №704 підлягають застосуванню в частині, які не суперечать Законам про Державний бюджет.
Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом у справі №440/6017/21 (постанова від 02.08.2022).
Разом з тим, суд враховує, що Закон України від 14.11.2019 №294-IX «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначав лише розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не містив застережень щодо застосування такої розрахункової величини.
Натомість, вже Закони України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у статті 7 містять застереження щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, встановлений на 1 січня календарного року.
Таким чином, суд вважає, що грошове забезпечення позивача має обчислюватися з урахуванням положень статті 7 Законів про Державний бюджет, якою визначено сталу величину прожиткового мінімуму, який застосовується при визначенні посадових окладів.
Відповідно до підпункту 3 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Згідно з підпунктами 1, 2 розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги (п.6 розділу XXIII цього Порядку).
Відповідно до пункту 1 розділу XXIV вказаного Порядку військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Як передбачено пунктом 7 розділу XXIV вказаного Порядку, розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Отже, виплата вказаних одноразових додаткових видів грошового забезпечення (грошова допомога на оздоровлення за 2025 рік та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби безпосередньо залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням.
Щодо здійснення перерахунку грошового забезпечення за період з 29.01.2025 року, суд виходить з наступного.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №29 від 29.01.2025 року солдата ОСОБА_1 , призначеного розпорядженням Генерального штабу Збройних Сил України від 28 січня 2025 року №25 на посаду водій-електрик відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 2 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем, який прибув з військової частини НОМЕР_2 , з 29 січня 2025 року зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.
Призначити на посаду водія-електрика відділення управління штабу батальйону взводу зв`язку батальйону безпілотних систем і вважати таким, що 29 січня 2025 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2820,00 гривень на місяць, шпк «солдат».
Виплачувати щомісячну премію в розмірі 523% місячного посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.
Вислуга у Збройних Силах станом на 29 січня 2025 року становить: календарна 04 роки 05 місяців 08 днів.
Зарахувати на відповідні види котлового забезпечення з 30 січня 2025 року.
Вступний інструктаж з питань охорони праці пройшов 29 січня 2025 року.
Підстава: розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України від 25 січня 2025 року №25, припис командира військової частини НОМЕР_2 від 28.01.2025 року №19, рапорт про прийом справ та посади від 29.01.2025 року.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №271 від 20.09.2025 року старшого солдата ОСОБА_1 , призваного під час мобілізації, старшого водія автомобільного відділення взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 19 вересня 2025 року №108-PC з військової служби у запас відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" підпункту "г" (через сімейні обставини (необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів;)) та не висловив бажання продовжувати військову службу), з 20 вересня 2025 року виключити із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Виплатити щомісячну грошову премію за особистий внесок у загальні результати служби у повному розмірі, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01 вересня по 20 вересня 2025 року.
Вислуга у Збройних Силах станом на 20 вересня 2025 року становить: календарна 05 років 00 місяців 29 днів.
Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплатити грошову компенсацію за 20 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік.
Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплатити грошову компенсацію за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік.
Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплатити грошову компенсацію за 15 ді невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік.
Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» провести відрахування коштів за 05 діб використаної щорічної відпустки за 2025 рік.
Грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2025 рік отримав.
Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік не виплачувалася.
Виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню у запас у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 41 (сорок один) місяць.
Зняти з відповідних видів котлового забезпечення з 21 вересня 2025 року.
Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 19 вересня 2025 року №108-PC, рапорт про здачу справ та посади від 20 вересня 2025 року.
Відтак, оцінка спірних правовідносин в частині позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 надається в межах періоду військової служби ОСОБА_1 в військовій частині НОМЕР_1 , відтак період охоплено з 29.01.2025 по 20.09.2025 року.
Розміри посадового окладу по посаді, яку займала позивач при звільненні, окладів за військовими званнями діючих військовослужбовців встановлені відповідно до пункту 4 Постанова №704, тобто шляхом множення 1762 грн. на відповідний коефіцієнт згідно з додатками 1,14 до Постанова №704.
Отже, починаючи з 20.05.2023 року розміри посадових окладів та окладів за військовими званнями не залежать від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а розраховуються виходячи з показника - 1762,00 грн.
До 18.06.2025 року пункт 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" був чинний в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481, відтак позовні вимоги в частині перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2025 по 17.06.2025 року задоволенню не підлягають.
А отже, відповідачем в період з 18.06.2025 по 20.09.2025 року допущено порушення прав позивача, у зв`язку з чим за вказаний період позовні вимоги підлягають задоволенню.
Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) перерахунок та виплату за період з 18.06.2025 року по 20.09.2025 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення за 2025 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025 року на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.
Щодо позовних вимог про перерахунок та виплату грошового забезпечення за 2022-2024 роки, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в період з 07.04.2022 року по 28.01.2025 року у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується записами військового квитка серії НОМЕР_3 від 07.04.2022 року.
Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
При цьому, суд не може перебирати на себе функції органу, що здійснює нарахування та виплату грошового забезпечення.
У даному випадку, позовні вимоги заявлені до відповідача - військової частини НОМЕР_1 , яка в період з 07.04.2022 по 28.01.2025 року не здійснювала нарахування та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 .
Суд враховує, що позовні вимоги до військової частини НОМЕР_2 позивачем не заявлені.
Крім того, відповідно до картки особового рахунку працівника за 2025 рік, яка видана ТВО командира військової частини НОМЕР_1 та засвідчена НФЕС - головним бухгалтером військової частини, ОСОБА_1 отримував грошове забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 з 29.01.2025 по 20.09.2025 року.
Відтак, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 про перерахунок та виплату грошового забезпечення за 2022-2024 роки.
Щодо компенсації втрати частини доходів, суд зазначає наступне.
Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даному випадку органом Пенсійного фонду України) добровільно чи на виконання судового рішення.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений цей платіж і коли, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням.
Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року у справах №522/5664/17, №336/4675/17 та від 21.02.2018 року у справі №569/7903/16-ц.
У постанові від 29.09.2022 у справі №520/1001/19 Верховний Суд наголошував на тому, що дія Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) та стосується всіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).
У цій же постанові колегія суддів вказувала, що законодавець пов`язав виплату компенсації з виплатою заборгованості доходу, тобто і компенсація й заборгованість по доходу провадиться в одному місяці.
Аналогічний висновок щодо застосування тих самих норм права у подібних правовідносинах викладено й у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 року в справі №134/89/16-а, від 10.02.2020 року в справі №134/87/16-а, від 05.03.2020 року в справі №140/1547/19 та застосована у постанові від 20.10.2022 року в справі №140/862/19, де зауважено, що законодавець пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.
Як передбачено положеннями пунктам 5 - 7 Порядку проведення компенсацій громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, сума компенсацій виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за повний місяць.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент і звернення до суду.
Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
При цьому, суд не може перебирати на себе функції органу, що здійснює нарахування та виплату грошового забезпечення.
Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, позовні вимоги щодо компенсації втрати частини доходу та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є передчасними.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахунку та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення за 2025 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025 року на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 18.06.2025 року по 20.09.2025 року, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення за 2025 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025 року на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник