Справа № 480/9770/25
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року Справа № 480/9770/25

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9770/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 просить суд:

- визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області щодо не нарахування різниці пенсії за період з 01.12.2024 по 09.09.2025, не врахування довідки при розрахунку розміру пенсії та внесення незаконних відомостей;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області нарахувати та виплатити різницю між відновленою пенсією на підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 по справі 480/1540/25 в сумі 19 509,00 грн та отриманою пенсією в сумі 13 524,39 грн, за період з 01.12.2024 по 09.09.2025 в сумі 55 457,41 грн;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області здійснити перерахунок пенсії в тому числі з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) № 05/32 від 06.03.2024, з урахування раніше виплачених сум починаючи з 01.02.2024;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області видалити в особистому кабінеті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі особливості інформацію: "Не підлягає МП", "призначено за рішенням суду в твердому розмірі".

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 до січня 2024 року отримувала пенсію по інвалідності.

02.01.2024 подала заяву про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове соціальне пенсійне страхування".

Відповідачем було переведено позивача на інший вид пенсії.

01.02.2024 ОСОБА_1 подала до відповідача заяву про перехід з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове соціальне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" з усіма відповідними довідками. Відповідач перевів позивача на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", та здійснив перерахунок на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 01.02.2024 № 05/14, довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад надбавки за ранг надбавки за вислугу років) від 01.02.2024 № 05/15.

Відповідачем була нарахована пенсія позивачу 19 509 гривень.

Листом від 04.12.2024 позивача повідомлено про зменшення її розміру пенсії до 13 524,39 грн та зазначено про те, що позивачка мала надати довідки у відповідності до Порядку № 622.

Представник зазначає, що постановою КМУ від 12 липня 2024 р. № 823, були внесені змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб".

Але, при цьому вказаною постановою не передбачено здійснювати перерахунок пенсії, яка вже призначена, або надавати нові довідки. Постанова № 823 винесена 12.07.2024, а тому є незаконним твердженням відповідача, що вказана Постанова набрала чинності та застосовується з 01.01.2024. Окрім цього, Постанова № 823 застосовується при призначенні пенсії, а не для перерахунку вже призначеної пенсії.

Крім того, рішенням Сумського адміністративного суду від 18.06.2025 у справі № 480/1540/25 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області відновити ОСОБА_1 виплату пенсії у розмірі, який був призначений 01.02.2024 та виплатити різницю за цей період, відповідач попри рішення суду та порушуючи статі 27, 28, 29, 40, 42 Закону 1058-IV, довільно встановив особливості обчислення пенсії позивачу, а саме: "Не підлягають МП, призначено за рішенням суду, у твердому розмірі". Всі ці дії відповідача призвели до порушення права позивача на отримання пенсії у встановленому законом розмірі.

Ухвалою суду від 29.12.2025 відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою відповідачу був наданий строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та витребувані матеріали пенсійної справи позивача.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, правом на подачу відзиву на позов не скористався.

Відповідно до ст. 262 КАС України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

Згідно ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області як одержувач пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII.

Відповідачем 01.02.2024 переводить позивача на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" та здійснює перерахунок на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 01.02.2024 № 05/14 та від 01.02.2024 № 05/15.

Листом № 05/33 від 06.03.2024, Департамент з питань соціальної політики, ветеранів та реінтеграції Сумської обласної державної адміністрації прохало довідку за № 05/14 від 01.02.2024 вважати не дійсним, та надано нову довідку за № 05/32 від 06.03.2024.

07.03.2024 ГУ ПФУ в Сумській області було видано Акт перевірки достовірності та обґрунтованості відомостей, поданих для призначення (перерахунку) пенсії № 1800-1002- 1/1717, згідно якого довідку від 01.02.2024 № 5/14 необхідно замінити.

Листом від 04.12.2024 № 1800-0306-8/50303 позивача повідомлено, що розмір її пенсійної виплати з 01.12.2024 становить 13 524,39 грн. Крім цього, зауважує, що необхідно надати довідки у відповідності до Порядку № 622.

До листа додано копію протоколу перерахунку пенсії, згідно якого на підставі рішення № 93 від 22.11.2024 позивачу з 01.12.2024 встановлено розмір пенсії у сумі 13 524,39 грн.

Листом від 30.12.2024 № 1800-0202-8/54256 відповідачем повідомлено, що розмір пенсії позивача перераховано відповідно до постанови від 12.07.2024 № 823 "Про внесення змін до порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб".

Рішенням Сумського адміністративного суду від 18.06.2025 у справі № 480/1540/25 зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області відновити ОСОБА_1 виплату пенсії у розмірі, який був призначений 01.02.2024 та виплатити різницю за цей період.

На виконання рішення суду відповідач відновив виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 19 509 грн, але з 09.09.2025, а не з 01.12.2024. Відповідач не нарахував та не виплатив різниці пенсії за період з 01.12.2024 по 09.09.2025, розрахунок пенсії здійснено без урахування довідки № 05/32 від 06.03.202. Окрім цього, відповідач визначив суму 19509 грн, в графі особливості вказано: "Не підлягає МП", що значить не підлягає масовому перерахунку, "призначено за рішенням суду в твердому розмірі", хоча при цьому в рішенні суду не вказано розмір пенсії, щоб визначити її твердою, отже не змінною.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Верховним Судом уже сформована судова практика щодо застосування цих положень Основного Закону України, зокрема, у постановах від 14 серпня 2018 року у справі № 826/4174/16, від 18 жовтня 2018 року у справі № 802/2135/17-а, від 22 січня 2019 року у справі № 813/142/16, від 11 листопада 2020 року у справі № 191/1169/16-а(2-а/191/7/17), від 18 травня 2022 року у справі № 140/279/21, від 1 червня 2022 року у справі № 640/25836/20 та від 27 липня 2022 року у справі № 540/606/20.

Згідно з параграфом 4 Національної стратегії у сфері прав людини, затвердженої Указом Президента України від 24 березня 2021 року № 119/2021, до стратегічних цілей у сфері прав людини віднесено забезпечення кожному в Україні доступу до справедливого та ефективного судового розгляду незалежним і безстороннім судом, а також наявність ефективних механізмів виконання судових рішень.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі "Валерій Фуклєв проти України" від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі "Apostol v. Georgia" від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі № 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа № 140/279/21.

Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі № 611/26/17, у якій Суд зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

Також суд зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Зазначені висновки Суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 1 лютого 2022 року у справі № 420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі № 611/26/17, від 7 лютого 2022 року у справі № 200/3958/19-а.

Як встановлено судом, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 у справі № 480/1540/25 зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області відновити ОСОБА_1 виплату пенсії у розмірі, який був призначений 01.02.2024 та виплатити різницю за цей період.

Отже, період за який мав відповідач здійснити перерахунок починається з 01.12.2024, а не з 09.09.2025, як вказує відповідач.

Водночас, позивач просить здійснити перерахунок на підставі довідок, зокрема довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) № 05/32 від 06.03.2024.

Так, листом відповідача від 12.12.2025 позивача, зокрема, повідомлено, про те, що ним не враховано довідку № 05/32 від 06.03.2024 при здійсненні перерахунку пенсії.

Доводи відповідача про набрання чинності постановою КМУ від 12.07.2024 № 823, якою внесено зміни до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою КМУ від 14.09.2016 № 622, на переконання суду є необґрунтованими, оскільки вказана постанова набрала чинності 20.07.2024, в той час як позивача було переведено на пенсію державного службовця в лютому 2024 року.

Суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) № 05/32 від 06.03.2024 року, з урахування раніше виплачених сум починаючи з 01.02.2024.

Крім того, як вбачається з протоколу/розпорядження від 08.10.2025 відповідач зробив особливу відмітку "не підлягає МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.".

Разом з тим, рішенням суду від 18.06.2025 позивачу не встановлений твердий розмір пенсії та відсутні застереження щодо заборони проводити перерахунок пенсії позивача у разі масового перерахунку.

Отже, з дня призначення виплати пенсії позивач користується, в тому числі, й правом на підвищення та перерахунок пенсії згідно з Законом та будь-яких обмежень цього права не передбачено.

Таким чином, після призначення позивачу пенсії та здійсненні перерахунку відповідачем безпідставно встановлено особливість "Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.", що призвело до порушення права позивача на належний розрахунок пенсії та подальше підвищення її розміру.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області щодо не нарахування різниці пенсії ОСОБА_1 за період з 01.12.2024 по 09.09.2025, не врахування довідки при розрахунку розміру пенсії та внесення незаконних відомостей.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , різницю між відновленою пенсією на підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 по справі 480/1540/25 в сумі 19 509 грн та отриманою пенсією в сумі 13 524,39 грн, за період з 01.12.2024 по 09.09.2025.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) № 05/32 від 06.03.2024, з урахування раніше виплачених сум починаючи з 01.02.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області видалити в особистому кабінеті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі особливості інформацію: "Не підлягає МП", "призначено за рішенням суду в твердому розмірі".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в розмірі 1211,20 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал