Справа № 320/26162/24
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року м. Київ № 320/26162/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лапкевич Тетяни Володимирівни, третьої особи: Міністерство юстиції України, ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства юстиції України, Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Лапкевич Тетяни Володимирівни, у якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати записи про державну реєстрацію вчинені 29.08.2023 державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лапкевич Тетяною Володимирівною, які зазначені у повідомленні, зареєстрованому в реєстрі за № 2213, зокрема, які стосуються припинення іпотеки та зняття заборони відчуження, внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення обтяження (заборони) нерухомого майна, в тому числі іпотекою та проведення державної реєстрації припинення обтяження, а саме: заборони на відчуження, в тому числі іпотекою з нерухомого майна;

- зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лапкевич Тетяну Володимирівну відновити відомості про зазначені об`єкти нерухомого майна, які мали місце до вчинення вищезазначених реєстраційних дій.

Ухвалою суду від 19.06.2024 відкрито спрощено позовне провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 16.09.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лапкевич Тетяни Володимирівни про зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.

Ухвалою суду від 29.09.2025 заяву ОСОБА_1 про усунення недоліків задоволено, продовжено розгляд адміністративної справи №320/26162/24, виключено Міністерство юстиції України в якості відповідача у справі, залучено у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог до предмету спору, - Міністерство юстиції України.

Ухвалою суду від 12.01.2026 залучено ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що вчинені 29.08.2023 записи про державну реєстрацію є такими, що суперечать вимогам законодавства, оскільки не враховано той факт, що позивач просив оформити право власності на майно згідно з договорами в рахунок існуючого боргу. Водночас, приватним нотаріусом в особі Лапкевич Тетяни Володимирівни було вчинено зовсім іншу реєстраційну дію, на яку, як стверджує позивач, він не надавав згоди, а саме здійснено державну реєстрацію припинення записів про іпотеку та заборону відчуження, що накладені на житловий будинок та земельну ділянку. Підсумовуючи позивач вказує, що державним реєстратором приватним нотаріусом Лапкевич Т.В. вчинено оскаржувану реєстраційну дію без наявності на те достатніх законних підстав. З викладених підстав позивач просить позов задовольнити.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин.

При цьому, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лапкевич Тетяною Володимирівною направлені до суду письмові пояснення, в яких наголошено на правомірності здійснення реєстраційної дії.

Міністерством юстиції України також подано до суду письмові пояснення, в яких вказано, що він наділений організаційними та контрольними функціями у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та не є тим суб`єктом, який безпосередньо здійснює державну реєстрацію. У разі скасування за рішенням суду державної реєстрації прав на нерухоме майно, така державна реєстрація проводиться державним реєстратором, а не Міністерством юстиції України.

Встановивши правові позиції сторін по справі та їх обґрунтування, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані до матеріалів справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є іпотекодержателем об`єктів нерухомого майна на підставі договору про відступлення права вимоги, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

29.08.2023 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лапкевич Т.В., звернувся ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) із заявою, справжність підпису на якій засвідчено Лапкевич Т.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 2213, про повне виконання зобов?язань позичальником за Генеральною кредитною угодою та договором іпотеки та на підставі статті 17 Закону України «Про іпотеку» просив: припинити іпотеку та зняти заборону відчуження, в тому числі внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення обтяження (заборони) нерухомого майна, в тому числі іпотекою та провести державну реєстрацію припинення обтяження, а саме: заборони на відчуження, в тому числі іпотекою з наступного нерухомого майна:

- житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка, з кадастровим № :20:003:0117 (до змін кадастровий № :20:003:0034), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Приватним нотаріусом Лапкевич Т.В. було проведено державну реєстрацію припинення записів про іпотеку та заборону щодо об`єктів нерухомого майна.

Не погоджуючись з вищевказаною реєстраційною дією, позивач 13.09.2023 звернувся зі скаргою до Міністерства юстиції України, в якій просив скасувати вищевказану реєстраційну дію з мотивів її протиправності.

Вказана скарга була зареєстрована у Міністерстві юстиції України 19.09.2023 за № СК-3730-23.

За результатами розгляду скарги, наказом Міністерства юстиції України від 05.12.2023 р. №2826/7 було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 13.09.2023 про скасування рішення приватного нотаріуса Лапкевич Т.В. від 29.08.2023 №69068914, №69069091, №69068842, №69068967, у зв`язку з тим, що приватним нотаріусом Лапкевич Т.В. належним чином були перевірені документи, які подавались для державної реєстрації прав, на відповідність вимогам, встановленим чинним законодавством, оскільки їх комплектність, зміст та форма відповідали вимогам законодавства у сфері державної реєстрації прав.

Підставою прийняття наказу від 05.12.2023 р. №2826/7 «Про відмову в задоволенні скарги» визначено висновок Центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 12.10.2023 (далі - висновок) за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 13.09.2023, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 19.09.2023 за № СК-3730-23.

Так, відповідно до зазначеного Висновку Центральна Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - колегія) рекомендує відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 13.09.2023 у зв?язку з тим, що рішення приватного нотаріуса Лапкевич Т.В. від 29.08.2023 №69068914, №69069091, №69068842, №69068967 відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав.

Не погоджуючись з правомірністю спірних реєстраційних дій приватного нотаріуса Лапкевич Т.В. та вважаючи їх такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямовані на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України від 01.07.2004 №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952).

За визначенням термінів, зазначених у частині першій статті 2 Закону №1952:

державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження;

реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1952 у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону №1952 організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

За змістом частини першої статті 10 Закону №1952 нотаріус є державним реєстратором.

Частиною третьою статті 10 Закону №1952 визначено, що державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; виконання вимог, визначених статтею 272 цього Закону, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (крім випадків автоматичної реєстрації такого права згідно із законом); наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані не пізніше трьох робочих днів з дня отримання відповідного запиту державного реєстратора безоплатно надати запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Особи, винні у порушенні строку надання інформації на запит державного реєстратора, несуть адміністративну відповідальність;

4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи. Отримані відомості долучаються до відповідної заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав. Перелік державних електронних інформаційних ресурсів, які використовуються для проведення реєстраційних дій, визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна, об`єкту незавершеного будівництва, майбутньому об`єкту нерухомості у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі.

9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав (частина перша статті 11 Закону №1952).

Статтею 37 Закону №1952 передбачено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав.

Зокрема, положеннями частини першої статті 37 Закону №1952 передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України або до суду.

Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до суду.

В силу положень пункту 1 частини другої статті 37 Закону №1952 Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

Відповідно до частини шостої статті 37 Закону №1952 за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України чи відповідного територіального органу:

про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав);

про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав);

про залишення скарги без розгляду по суті.

Міністерство юстиції України, його територіальні органи залишають скаргу на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав без розгляду по суті, якщо:

1) встановлений цим Законом для подання скарги строк сплив до дня її подання;

2) Міністерством юстиції України, його територіальним органом за результатами розгляду скарги з такого самого питання вже приймалося рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні;

3) наявна інформація про відкрите за заявою скаржника судове провадження, предметом якого є оскарження тих самих рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав;

4) скаргу подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю у сфері державної реєстрації прав не порушено;

5) скаргу подано особою, яка не має на це повноважень;

6) скаржником подано до Міністерства юстиції України, його територіального органу заяву про залишення скарги без розгляду;

7) набрало законної сили судове рішення, яким оскаржуване рішення скасовано або оскаржувані дії, бездіяльність у сфері державної реєстрації прав визнані вчиненими з порушенням цього Закону та анульовані;

8) скаргу подано на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, що прийняті, вчинені до 1 січня 2016 року.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України (частина десята статті 37 Закону №1952).

Процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - скарги у сфері державної реєстрації) визначає Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 №1150) (далі - Порядок №1128).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1128 розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом.

Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком.

Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Скарга у сфері державної реєстрації реєструється у день її надходження до Мін`юсту чи відповідного територіального органу відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах.

Розгляд скарги у сфері державної реєстрації здійснюється у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян» (абзац 1 пункту 3, пункт 4 Порядку №1128).

Відповідно до пункту 13 Порядку №1128 за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи:

1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту;

2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

Системний аналіз означених норм дає підстави для висновку про наділення Міністерства юстиції України повноваженнями з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав. При цьому, у випадку подання скарги особою, права якої у зв`язку з оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю у сфері державної реєстрації прав не порушено, на відповідача за результатами її розгляду покладено обов`язок прийняти рішення про залишення скарги без розгляду по суті.

Вчинення нотаріальної дії «зняття заборони» регулюється статтею 74 Закону №3425-XII, главою 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 (далі - Порядок) «Накладання та зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації», Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України №3253/5 від 22.12.2010 (далі - Правила).

Відповідно до вимог статті 74 Закону №3425-ХІІ нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту).

В даному випадку, нотаріус може вчинити дію щодо зняття обтяження на нерухоме майно, яке передане в іпотеку іпотекодержателю за наявності повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, тобто повідомлення про повне виконання зобов`язань іпотекодавцем.

Таким чином, у зв`язку з наданням зняттю заборони статусу нотаріальної дії, при її вчиненні нотаріуси керуються також загальними правилами вчинення нотаріальних дій, що визначені у главі 4 розділу III Закону №3425- XII та розділі І Порядку, зокрема, щодо встановлення особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, визначення обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, перевірки цивільної правоздатності та дієздатності юридичної особи, перевірки повноважень представника особи тощо.

Пунктами 6, 18, 19 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі - Порядок №1127), визначено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Пунктом 57 Порядку №1127 визначено, що для державної реєстрації прав, що набуваються, змінюються або припиняються у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість набуття, зміни чи припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Абзацом другим частиною першою статті 17 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека припиняється у разі, зокрема, припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Абзацами першим та другим статті 74 Закону України "Про нотаріат" нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із, зокрема, повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту).

Як встановлювалось судом вище, 29.08.2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лапкевич Т.В. із заявою-повідомленням про повне виконання зобов?язань позичальником за Генеральною кредитною угодою та договором іпотеки та на підставі статті 17 Закону України «Про іпотеку» просив: припинити іпотеку та зняти заборону відчуження, в тому числі внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення обтяження (заборони) нерухомого майна, в тому числі іпотекою та провести державну реєстрацію припинення обтяження, а саме: заборони на відчуження, в тому числі іпотекою з наступного нерухомого майна:

- житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка, з кадастровим № :20:003:0117 (до змін кадастровий № :20:003:0034), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається зі змісту повідомлення від 29.08.2023, ОСОБА_1 є іпотекодержателем за договором іпотеки посвідченим 26 грудня 2007 року ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області зареєстрованим в реєстрі за №Д-1933, що укладений між відкритим акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», та ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 (надалі - «Іпотекодавець»), в забезпечення виконання зобов?язань позичальника ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що випливають з Генеральної кредитної угоди» №224 від 26 грудня 2007 року.

В подальшому, право вимоги за вищевказаним договором іпотеки перейшло до ОСОБА_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 , на підставі договору відступлення прав за договором іпотеки, посвідченого Шершун Н.К., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 13 січня 2023 року за реєстровим №12.

У зв?язку із повним виконанням зобов?язань Позичальником за Генеральною кредитною угодою та договором іпотеки, на підставі ст. 17 ЗУ «Про іпотеку», а саме, у зв?язку з припиненням основного зобов`язання, позивач склав вказане повідомлення, яким просив :

- припинити іпотеку та зняти заборону відчуження, в тому числі внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення обтяження (заборони) нерухомого майна, в тому числі іпотекою та провести державну реєстрацію припинення обтяження, а саме: заборони на відчуження, в тому числі іпотекою з наступного нерухомого майна;

- Житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- Земельна ділянка, з кадастровим № :20:003:0117 (до змін кадастровий № :20:003:0034), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

З відомостей Державного реєстру прав встановлено, що приватним нотаріусом Лапкевич Т.В. на підставі повідомлення про виконання зобов?язань за договором іпотеки від позивача, справжність підпису на якому посвідчено нею ж, від 29.08.2023, що зареєстровано в реєстрі за № 2213, було проведено державну реєстрацію припинення записів про іпотеку та заборону, що накладені на об?єкти нерухомого майна :

- житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка, з кадастровим № :20:003:0117 (до змін кадастровий № :20:003:0034), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Приватним нотаріусом Лапкевич Т.В. було проведено державну реєстрацію припинення записів про іпотеку та заборону щодо об`єктів нерухомого майна.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що відповідачем не допущено протиправних дій щодо здійснення державної реєстрації припинення записів про іпотеку та заборону, що накладені на об?єкти нерухомого майна.

Стосовно доводів позивача про відсутність юридичної освіти у нього під час звернення до відповідача за реєстраційною дією, що, на його думку, призвело до свавільних дій з боку відповідача, суд не приймає до уваги та вказує, що, не може бути підставою для задоволення позову з даних підстав.

Позивачем не доведено на підставі належних та допустимих доказів наявності протиправних дій з боку приватного нотаріуса Ланкевич Т.В. під час здійснення реєстраційної дії.

Інші доводи та заперечення сторін не спростовують вище встановленого судом та не мають визначального значення для вирішення спору по суті.

Відповідно до положень частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, в межах розгляду даної адміністративної справи відповідачем по справі було надано суду належні докази та обґрунтовані заперечення на позовні вимоги, а відтак виконано покладений Законом обов`язок в частині доказування правомірності здійснених дій, що в свою чергу вказує на необхідність визнання заявлених позовних вимог такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки адміністративний позов до задоволення не підлягає, то відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.