Справа № 560/5223/25
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5223/25
РІШЕННЯ

іменем України

30 січня 2026 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідачі), в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 04.06.2018 із застосуванням щомісячної індексації-різниці відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078, у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин); зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 04.06.2018, виходячи з фіксованої величини 3 958,19 грн щомісячно, у загальному розмірі 12 402,32 грн, як різниці між сумою індексації та розміром підвищення доходу відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку №1078, з урахуванням раніше виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб (ПДФО) відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі - Порядок №44, у редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин); визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 22.07.2020 по 19.07.2022 із застосуванням щомісячної індексації-різниці відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 22.07.2020 по 19.07.2022, виходячи з фіксованої величини 3 958,19 грн щомісячно, у загальному розмірі 94 741,18 грн, як різниці між сумою індексації та розміром підвищення доходу відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку №1078, з урахуванням раніше виплачених сум, із одночасною компенсацією сум ПДФО відповідно до пункту 2 Порядку №44.

Ухвалою від 05.04.2025 відкрито провадження в адміністративній справі; ухвалено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до позовної заяви, позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з огляду на таке.

Вказує, що проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , зі списків особового складу якої був виключений 04.06.2018 року, та надалі проходив службу у підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що з 01.03.2018 року, у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», був підвищений розмір посадового окладу, при цьому: сума можливої індексації грошового забезпечення станом на березень 2018 року, розрахована з урахуванням базового місяця січень 2008 року, становила 4 463,15 грн; фактичне підвищення грошового забезпечення в березні 2018 року порівняно з лютим 2018 року становило 504,96 грн; у зв`язку з тим, що розмір підвищення доходу (А) є меншим за суму можливої індексації (Б), у нього виникло право на індексацію-різницю у фіксованому розмірі 3 958,19 грн щомісячно (4 463,15 - 504,96), починаючи з березня 2018 року.

Стверджує, що Військова частина НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправно не нарахували і не виплатили йому зазначену індексацію-різницю у спірні періоди.

З поданих відзивів вбачається, що відповідачі заперечують проти задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Вказують на те, що індексація грошового забезпечення позивача здійснювалася відповідно до чинного законодавства.

Не визнають обов`язку нарахування індексації-різниці у розмірі, визначеному позивачем.

Посилаються на пропуск позивачем строку звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 до 04.06.2018 року, коли був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Надалі позивач проходив службу у підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 у період, який охоплює дати з 22.07.2020 по 19.07.2022 року.

Із 01.03.2018 на грошове забезпечення позивача поширювалась постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704 у редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин), якою змінено систему і розміри посадових окладів військовослужбовців, унаслідок чого березень 2018 року є місяцем підвищення доходу.

Із розрахункових даних, наявних у матеріалах справи, убачається, що: сума грошового забезпечення позивача за лютий 2018 року становила 11 273,71 грн, сума грошового забезпечення за березень 2018 року - 11 778,67 грн, відповідно, розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) становить 504,96 грн (11 778,67 - 11 273,71).

При цьому, відповідачі не надали суду жодного альтернативного розрахунку підвищення доходу в березні 2018 року, не заперечили наведені суми грошового забезпечення за лютий і березень 2018 року та не довели, що А дорівнює або перевищує суму можливої індексації (Б).

Суд бере до уваги, що виходячи з базового місяця січня 2008 року та з урахуванням офіційних показників індексу споживчих цін, величина приросту індексу споживчих цін станом на березень 2018 року становила 253,30%, а прожитковий мінімум для працездатних осіб у березні 2018 року - 1 762 грн.

Отже, сума можливої індексації (Б) у березні 2018 року становить: Б = 1 762 Ч 253,30% / 100 = 4 463,15 грн.

Такий розрахунок відповідає як положенням Порядку №1078, так і наведеним у сталій судовій практиці Верховного Суду у подібних правовідносинах орієнтирам щодо розміру можливої індексації за березень 2018 року.

Порівняння А та Б дає: А = 504,96 грн меньше Б = 4 463,15 грн.

Отже, у березні 2018 року позивач набув право на індексацію-різницю у розмірі: Б - А = 4 463,15 - 504,96 = 3 958,19 грн.

З урахуванням наведеного та відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку №1078, у разі, якщо в подальшому не відбулося підвищення тарифних ставок (посадових окладів), яке б перекрило суму індексації, зазначена сума індексації-різниці підлягає виплаті позивачу щомісячно до дня звільнення (для Військової частини НОМЕР_1 - до 04.06.2018; для ІНФОРМАЦІЯ_1 - за період служби з 22.07.2020 по 19.07.2022).

Надані відповідачами довідки про грошове забезпечення позивача не містять даних про нарахування та виплату йому індексації-різниці у розмірі 3 958,19 грн щомісяця у спірні періоди, а також не свідчать про підвищення тарифних ставок (посадових окладів) у ці періоди на суму, що перекриває зазначену величину.

Отже, суд установив: факт виникнення у позивача права на індексацію-різницю у березні 2018 року в розмірі 3 958,19 грн щомісячно; факт не нарахування та невиплати такої індексації-різниці: Військовою частиною НОМЕР_1 за період з 01.03.2018 по 04.06.2018 року; ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 22.07.2020 по 19.07.2022 року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Також суд вказує на те, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення, вчинення дій або бездіяльності.

Отже, суд, оцінюючи оспорювані рішення, дії або бездіяльність виходить лише з тих мотивів, якими керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішень, вчиненні дій або бездіяльності.

Такий підхід неодноразово відображений у практиці Верховного Суду при вирішенні публічно-правових спорів, зокрема, у постанові від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18.

Так, статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

За військовослужбовцями, які тимчасово проходять військову службу за межами України, зберігається виплата грошового забезпечення в національній валюті та виплачується винагорода в іноземній валюті за нормами і в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За військовослужбовцями, відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій, зберігаються всі види забезпечення, передбачені статтями 9 і 9-1 цього Закону, гарантії та пільги, що надаються за рахунок коштів, призначених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, Державної спеціальної служби транспорту. Перелік посад, які можуть бути заміщені військовослужбовцями у цих державних органах, підприємствах, установах, організаціях, затверджується Президентом України.

Військовослужбовцям Сил спеціальних операцій Збройних Сил України встановлюється спеціальна надбавка, що входить до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (у відповідних редакціях) передбачено, що індексації підлягають, зокрема, заробітна плата та грошове забезпечення громадян у межах прожиткового мінімуму для відповідних соціально-демографічних груп населення. Порядок проведення індексації визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеного Закону постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення. Цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін, умови та механізм проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно з положеннями пунктів 1, 2, 4 та абзацами 3-6 пункту 5 Порядку №1078 у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин та протягом спірних періодів: індексації підлягають грошові доходи населення, які не мають разового характеру (включаючи грошове забезпечення військовослужбовців), у межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб; підвищення грошових доходів у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем опублікування індексу споживчих цін; місяцем підвищення доходу є місяць підвищення тарифних ставок (посадових окладів); у місяці підвищення доходу: якщо розмір підвищення доходу перевищує суму індексації, що склалася, індексація у цьому місяці не проводиться; якщо розмір підвищення доходу менший або дорівнює сумі індексації, що склалася, працівнику виплачується індексація-різниця, яка визначається як різниця між сумою можливої індексації та розміром підвищення доходу, і виплачується щомісяця до наступного підвищення тарифних ставок (окладів).

Сума можливої індексації у місяці підвищення доходу визначається як добуток прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на цей місяць, та величини приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Верховний Суд у постанові від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, аналізуючи абзаци 3-6 пункту 5 Порядку №1078, дійшов висновку, що: у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) роботодавець зобов`язаний порівняти розмір підвищення доходу (А) і суму можливої індексації (Б); якщо А дорівнює або є меншим за Б, працівник набуває право на індексацію-різницю, яка визначається як (Б - А); така індексація-різниця має фіксований щомісячний характер і виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів), яке перекриває суму індексації.

Ця правова позиція послідовно підтверджена у подальшій практиці Верховного Суду (наприклад, у справах №420/11424/21, №560/13302/21, №320/8554/21, №160/10790/22, №520/6243/22, №160/12028/22, №420/17338/22, №200/4531/22 тощо), а також врахована у постанові Верховного Суду від 27.06.2024 у справі №440/1497/22, де суд касаційної інстанції вказав на необхідність правильного застосування механізму індексації-різниці та недопустимість формального підходу до відмови у її стягненні.

Отже, сталі правові позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах зводиться до того, що індексація-різниця є обов`язковою складовою грошового доходу у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) за наявності описаних у Порядку №1078 умов, а повноваження суб`єкта владних повноважень у цій частині не є дискреційними - законодавство передбачає лише один правомірний варіант поведінки: провести розрахунок А і Б та, за потреби, нарахувати і виплатити індексацію-різницю.

Водночас, відповідач - Військова частина НОМЕР_1 , заперечуючи проти позову, серед іншого, послався на пропуск позивачем строку звернення до суду.

Із цього приводу суд зазначає про таке.

Положеннями частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) у редакції, чинній до 19.07.2022 року, було передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX зазначену норму викладено у новій редакції, якою встановлено тримісячний строк звернення до суду з вимогами щодо оплати праці, що застосовується з 19.07.2022 року.

Верховний Суд у постанові від 29.10.2024 у справі №460/25695/23 дійшов висновку, що такі зміни не можуть мати зворотної дії у часі щодо правовідносин, які виникли та припинилися до 19.07.2022 року, а отже, не можуть обмежувати право працівника на звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати (грошового забезпечення) за періоди до цієї дати.

У цій справі спірні періоди - з 01.03.2018 по 04.06.2018 та з 22.07.2020 по 19.07.2022 - повністю передують 19.07.2022 року.

Відповідно, до вимог позивача підлягає застосуванню редакція ч.2 ст.233 КЗпП України, чинна до 19.07.2022 року, яка не встановлювала жодних строкових обмежень для звернення з позовом про стягнення належної заробітної плати/грошового забезпечення.

Отже, посилання відповідача - Військової частини НОМЕР_1 - на пропуск позивачем строку звернення до суду є безпідставними і не можуть бути підставою для відмови в позові.

Щодо оцінки заявленого позивачем способу захисту своїх прав та розмірів стягнень, то суд зазначає про таке.

Позивач просить суд не лише: визнати бездіяльність відповідачів протиправною, а й зобов`язати їх нарахувати та виплатити конкретно визначені суми: 12 402,32 грн та 94 741,18 грн.

Водночас, суд зазначає, що: Порядок №1078 встановлює механізм розрахунку індексації-різниці через визначення суми можливої індексації (Б) та розміру підвищення доходу (А) у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), а також порядок її подальшої щомісячної виплати; визначення конкретних сум донарахувань за кожен місяць спірних періодів потребує повного масиву первинних облікових документів (нарахування і виплати грошового забезпечення в розрізі місяців, видів виплат, утримання ПДФО тощо), які в матеріалах справи наявні лише частково; представлений позивачем розрахунок 12 402,32 грн та 94 741,18 грн не є первинними бухгалтерськими документами та не підтверджений у повному обсязі офіційними довідками і розрахунково-платіжними документами за кожен місяць спірних періодів.

У той же час, суд установив сам факт виникнення у позивача права на індексацію-різниці в розмірі 3 958,19 грн щомісячно та факт не нарахування і не виплати цієї складової грошового забезпечення у спірні періоди.

Верховний Суд у подібних справах у своїй сталій практиці виходить із того, що належним способом захисту права у випадку не нарахування та не виплати індексації є: визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень; зобов`язання провести перерахунок та виплату індексації відповідно до Порядку №1078 та правових висновків суду, а не самостійне детальне обчислення судом усіх сум за відсутності повного масиву первинних документів.

З огляду на це суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог у частині способу захисту: позов підлягає задоволенню в частині визнання бездіяльності відповідачів протиправною та зобов`язання їх здійснити перерахунок і виплату індексації-різниці згідно з Порядком №1078, із урахуванням правових висновків суду, викладених у цьому рішенні; у частині вимог про фіксацію в резолютивній частині конкретних загальних сум 12 402,32 грн та 94 741,18 грн позов підлягає відмові, оскільки саме відповідачі як роботодавці зобов`язані провести точний розрахунок сум індексації-різниці за кожен місяць спірних періодів на підставі первинних бухгалтерських документів та зазначених у цьому рішенні критеріїв.

Такий підхід відповідає завданням адміністративного судочинства, критерію ефективності захисту та межам судового контролю, які не передбачають підміни судом функцій органу з ведення бухгалтерського обліку.

Щодо компенсації позивачу ПДФО, то суд виходить із таких міркувань.

Порядок №44 передбачає виплату щомісячної грошової компенсації сум ПДФО, що утримуються з грошового забезпечення військовослужбовців, у розмірі фактично утриманого податку одночасно з виплатою відповідних сум грошового забезпечення.

Верховний Суд у своїй сталій практиці виходить із того, що при донарахуванні грошового забезпечення (у тому числі, індексації) роботодавець зобов`язаний одночасно провести нарахування та виплату компенсації сум ПДФО за правилами Порядку №44, оскільки така компенсація є продовженням гарантійного механізму щодо збереження реального розміру грошового доходу військовослужбовця.

Отже, суми донарахованої позивачу індексації-різниці підлягають виплаті з одночасним нарахуванням і виплатою компенсації сум ПДФО в порядку, встановленому Порядком №44.

На підставі всебічної, повної та об`єктивної оцінки наданих доказів суд дійшов таких висновків.

Позивач набув право на індексацію-різниці в березні 2018 року, оскільки розмір підвищення його грошового забезпечення (504,96 грн) є меншим за суму можливої індексації (4 463,15 грн), розрахованої відповідно до Порядку №1078. Розмір індексації-різниці становить 3 958,19 грн щомісячно.

Військова частина НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 не нараховували і не виплачували позивачу зазначену індексацію-різницю у спірні періоди, що свідчить про протиправну бездіяльність.

Посилання відповідачів на пропуск позивачем строку звернення до суду є безпідставними з огляду на редакцію ч.2 ст.233 КЗпП України, чинну до 19.07.2022 року, та правову позицію Верховного Суду у справі №460/25695/23.

Належним способом захисту порушеного права позивача є визнання бездіяльності відповідачів протиправною та зобов`язання їх здійснити перерахунок і виплату індексації-різниці відповідно до Порядку №1078, із компенсацією ПДФО згідно з Порядком №44.

У частині вимог про присудження конкретних загальних сум 12 402,32 грн та 94 741,18 грн позов підлягає відмові, оскільки визначення точного розміру належних до виплати сум належить до компетенції відповідачів як роботодавців та має здійснюватися на підставі первинних бухгалтерських документів з урахуванням правових висновків суду, викладених у цьому рішенні суду.

Інші аргументи сторін не спростовують висновків суду за результатами розгляду справи, які зазначені вище.

Щодо інших доводів сторін, суд також зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.

Підстави для розподілу судових витрат у цій справі відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у формі індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 04 червня 2018 року відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 04.06.2018 шляхом нарахування індексації-різниці, виходячи з того, що сума індексації грошового забезпечення за березень 2018 року, розрахована за правилами абзаців четвертого - шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, становить 4 463,15 грн, а розмір підвищення доходу в березні 2018 року становить 504,96 грн, у зв`язку з чим фіксований розмір індексації-різниці для позивача дорівнює 3 958,19 грн за повний місяць.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахування індексації-різниці ОСОБА_1 за спірний період здійснити у розмірі 3 958,19 грн за кожен повний місяць проходження служби в межах зазначеного періоду (з урахуванням пропорційного розрахунку за неповні місяці).

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належні суми індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 04.06.2018 року, з урахуванням уже виплачених сум індексації (за їх наявності).

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, утриманих із сум донарахованої індексації грошового забезпечення, у порядку та розмірі, передбачених пунктом 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає в не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у формі індексації-різниці за період з 22 липня 2020 року по 19 липня 2022 року відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити перерахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 22.07.2020 по 19.07.2022 шляхом нарахування індексації-різниці, виходячи з того, що сума індексації грошового забезпечення за березень 2018 року, розрахована за правилами абзаців четвертого - шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, становить 4 463,15 грн, а розмір підвищення доходу в березні 2018 року становить 504,96 грн, у зв`язку з чим фіксований розмір індексації-різниці для позивача дорівнює 3 958,19 грн за повний місяць.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахування індексації-різниці за спірний період ОСОБА_1 здійснити у розмірі 3 958,19 грн за кожен повний місяць проходження служби в межах зазначеного періоду (з урахуванням пропорційного розрахунку за неповні місяці).

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належні суми індексації-різниці за період з 22.07.2020 по 19.07.2022 року, з урахуванням уже виплачених сум індексації (за їх наявності).

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію сум податку з доходів фізичних осію, утриманих із сум донарахованої індексації грошового забезпечення, у порядку та розмірі, передбачених пунктом 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )

Головуючий суддя Є.В. Печений