Справа № 580/7035/24
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/7035/24 Суддя (судді) першої інстанції: Геращенко В.В
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Беспалов О.О.

Ключкович В.Ю.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо відкликання листом (вих. №11-23-0.5-3620/2-24 від 24.05.2024) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виданих позивачу довідок від 01.05.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести перерахунок пенсії позивача з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 01.05.2024 для призначення пенсії, наданих Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області, перерахунок пенсії провести з дня призначення пенсії.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області безпідставно відкликало довідки про заробітну плату для призначення пенсії державного службовця, які направлені листом №Т-1/0-677/6-24 від 01.05.2024, внаслідок чого Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зменшило розмір пенсії позивача.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись з ухваленим судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про те, що позивач 01.05.2024 звернувся із заявою щодо переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». До заяви подані довідки про складові заробітної плати державного службовця від 01.05.2024 № Т-1/0-677/6-24, видані Головним управлінням Держгеокадастру. Однак, листом від 24.05.2024 № 11-23-0.5-3620/2-24 Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області відкликано довідки від 01.05.2024 № Т-1/0-677/6-24 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця на ім`я ОСОБА_1 . Розмір пенсії позивача відповідно до Закону України «Про державну службу» без врахування довідок від 01.05.2024 № Т-1/0-677/6-24, виданих Головним управлінням Держгеокадастру в Черкаській області, становить 2361 грн. З огляду на зазначене, розпорядженням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 03.06.2024 виплату пенсії приведено у відповідність до Закону № 1058-ІV. Таки чином, вимога позивача про перерахунок пенсії з урахуванням довідок Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 01.05.2024 № Т-1/0-677/6-24 не підлягає до задоволення, оскільки вказана довідка видана з порушенням норм чинного законодавства та відкликана установою, що її видала.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Також, представником Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що відповідно до змін чинного законодавства Головним управління у 2024 році проведено класифікацію посад державної служби. Так, схеми посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням сімей та рівні посад, юрисдикція та типів державних органів у 2024 році затверджені Постановою КМУ від 29.12.2023 р. №1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році». Інформація щодо прирівнювання посад, осіб, які звільнились до набрання чинності Постанови КМУ № 1409 від 29.12.2023 відповідно до нової класифікації - відсутня.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14 жовтня 1995 року по 28 липня 2021року працював на посадах державної служби. Звільнений 28 липня 2021 року з посади провідного спеціаліста Відділу у м. Ватутіному Міськрайонного управління у Звенигородському районі та м. Ватутіному Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, у зв`язку з скороченням посади у штатному розписі.

Так, позивач 01.05.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». До заяви подані довідки про складові заробітної плати державного службовця від 01.05.2024 № Т-1/0-677/6-24, видані Головним управлінням Держгеокадастру.

Позивачу призначено пенсію за віком на підставі норм Закону України «Про державну службу» та встановлено її у розмірі 10196,64 грн., виходячи із середньомісячного заробітку в розмірі 16994,40 грн.

Однак, листом від 24.05.2024 № 11-23-0.5-3620/2-24 Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області відкликано довідки від 01.05.2024 № Т-1/0-677/6-24 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця на ім`я ОСОБА_1 , з посиланням на отримання роз`яснень Міністерства соціальної політики від 09.05.2024 №1741/0/290-24/54 та від 25.04.2024 №693/0/196-24.

01.06.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснило перегляд пенсійної справи позивача та здійснило новий перерахунок пенсії визначивши її в розмірі 4072,76 грн.

Листом №2300-0501-8/44304 від 14.06.2024 повідомило позивача про переплату пенсії в розмірі 4268,26 грн. та просило її повернути на рахунки Пенсійного фонду України.

Вважаючи наведені дії відповідачів, які призвели до зменшення розміру пенсії, неправомірними позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначені Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ (далі-Закон № 889-VІІІ).

Згідно із пунктом 1 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ, цей Закон набрав чинності з 01.05.2016.

Відповідно положень статті 90 Закону №889-VІІІ після 01.05.2016 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У той же час, відповідно до пунктів 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 28.12.1993 № 3723-ХІІ (далі-Закон № 3723-ХІІ) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 28.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 28.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 28.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Так, Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, в редакції чинній на дату отримання позивачем довідок від 01.05.2024 (далі - Порядок №622) визначено (п. 3), що право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу», якщо до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 899 «Про державну службу» не призначалася пенсія відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723 «Про державну службу», мають зокрема чоловіки, які досягли віку 62 роки.

Тобто законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ.

За змістом ч. 1 ст. 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Ця позиція узгоджується із висновками Верховного Суду України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеними у постановах від 03.07. 2018 у справі №265/3709/17 та від 19.03.2019 у справі № 357/1457/17.

Згідно вимог п. 4 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

- у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;?

- матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Пунктом 5 Порядку № 622 визначено, що форма довідки про заробітну плату, яка подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», затверджені форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» (надалі - Постанова № 1-3).

Отже, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», пенсія призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права на неї. При цьому, розмір пенсії обраховується органами пенсійного фонду, зокрема, на підставі довідок, виданих за встановленою формою уповноваженим державним органом, в якому працювала особа, або його правонаступником.

У цьому контексті суд вважає за необхідне зазначити, що згідно постанов Кабінету Міністрів України від 31.08.2016 № 581 «Про реформування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», наказу Держгеокадастру від 07.11.2016 №281 «Про ліквідацію територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру у Черкаській області», наказу від 16.11.2020 №1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», наказу від 05.04.2021 №301 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» відділ Держгеокадастру у м.Ватутіному ліквідовано, фактичним правонаступником є Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Запис про державну реєстрацію припинення внаслідок ліквідації відділу Держгеокадастру у м. Ватутіному внесено 10.08.2017 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У свою чергу, відкликаючи видані позивачу довідки, Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області керувалось роз`ясненнями Міністерства соціальної політики України від 23.05.2024 №5-3360/0/1-24 відповідно до яких посади, які не було класифіковано не можуть порівнюватись із посадами, які класифіковано.

Колегія суддів зазначає, що у наведеному листі Міністерства соціальної політики України від 23.05.2024 №5-3360/0/1-24 міститься посилання на норми Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 №750 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 червня 2017 року за № 766/30634 (далі - Порядок №750).

Керуючись нормами наведеного порядку, Міністерство соціальної політики України надало роз`яснення, що посадовий оклад провідного спеціаліста державного органу, юрисдикція якого поширюється на територію одного або кількох районів (категорія - В підкатегорія - В2) визначається в розмірі 5 500 грн (Схема посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2023 році, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №15 «Перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій»).

Проте колегія суддів звертає увагу на те, що наведені роз`яснення не є нормативно-правовим актом та не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, виходячи з такого.

У відповідності до п. 7 Порядку №750 у разі відсутності або перейменування (відсутності) у державному органі посади, що була останньою, яку особа займала на державній службі, її посада визначається цим органом згідно з додатком 1 до цього Порядку або за відповідною категорією, підкатегорією з урахуванням юрисдикції державного органу.

Суд звертає увагу, що вищенаведені норми законодавчих приписів застосовуються у випадку ліквідації державного органу де працював державний службовець або у випадку перейменування його посади.

За висновками Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, викладеними у постанові від 11.10.2019 у справі № 812/1408/16, публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під яким розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права до іншого. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладаються на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів. У спорах, які виникають із публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функцій від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бити припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Верховний Суд у зазначеній вище постанові виділяє два види правонаступництва: фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією), та процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво. Верховний Суд підкреслив, що при визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.

У той же час, у разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.

Із урахуванням вищевикладеного, ліквідація відділ Держгеокадастру у м. Ватутіному з перекладенням відповідних повноважень, які виконував вказаний державний орган на Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області не свідчить про повну ліквідацію державного органу, оскільки відповідні повноваження фактично продовжує виконувати останнє.

Окрім того, судом першої інстанції правильно зазначено, що у штатному розписі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області на 2024 рік затвердженому 23.01.2024 головою Держгеокадастру України наявні посади провідних спеціалістів відділів, тому твердження про перейменування посади, яку займав позивач є необґрунтованими.

Щодо неможливості прирівнювання посад держаної служби, які існували до проведення класифікації, колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» у 2024 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної і служби, складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, місячної або квартальної премії, компенсації за додаткове навантаження та за вакантною посадою, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань інших доплат, передбачених законами України.

Так, пунктом 13 розділу «Перехідні положення» Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» встановлено, що умови оплати праці державних службовців, передбачені цим Законом, не застосовуються для державних службовців у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби. Оплата праці таких державних службовців здійснюється відповідно до умов, встановлених на 2023 рік, при цьому стимулюючі виплати можуть бути нараховані в граничному розмірі до 50 відсотків посадового окладу на місяць.

Схеми посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням сімей і рівнів посад, юрисдикції та типів державних органів у 2024 році і затверджені Постановою КМУ від 29 грудня 2023 року № 1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році».

Слід зазначити, що Головним управлінням Держгеокадастру в Черкаській області проведено класифікацію посад та за результатами такої класифікації затверджено штатний розпис на 2024 рік, що не заперечується останнім. Мінімальний посадовий оклад провідного спеціаліста Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області встановлено у розмірі 10309 грн.

Згідно частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Одним з елементів принципу верховенства права є юридична визначеність.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 «юридична визначеність передбачає, що законодавець повинен прагнути чіткості та зрозумілості у викладенні норм права. Кожна особа залежно від обставин повинна мати можливість орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних юридичних наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права» (абзац шостий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини).

У Доповіді про правовладдя, схваленій Європейською Комісією «За демократію через право» (Венеційська Комісія) на її 86-му пленарному засіданні, яке відбулося 25-26 березня 2011 року, CDL-AD(2011)003rev, вказано, що «юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були зрозумілими й точними, а також, щоб їхньою метою було забезпечення передбачності ситуацій та правовідносин» (перше речення § 46).

Згідно з положеннями частини третьої статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Наразі, Конституційний Суд України вже здійснював тлумачення зазначених конституційних положень, а також сформулював юридичну позицію, за якою «зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики (абзаци п`ятий, шостий пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).

Окрім того, Конституційний Суд України вказав, що скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація; звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням (абзац четвертий підпункту 5.2 пункту 5 мотивувальної частини Рішення від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005).

Конституційний Суд України наголошує на конституційному обов`язку держави утверджувати і забезпечувати права і свободи людини та вважає за необхідне розвинути і конкретизувати сформульовані ним юридичні позиції щодо змісту положень частини третьої статті 22 Основного Закону України.

Конституційний Суд України виходить із того, що положення частини третьої статті 22 Конституції України перебувають у системному зв`язку з іншими положеннями цієї статті.

Згідно зі статтею 22 Основного Закону України права і свободи людини, закріплені Конституцією України, не є вичерпними (частина перша); конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга); при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя).

Оскільки стаття 22 міститься у розділі II «Права, свободи та обов`язки людини і громадянина» Конституції України і в ній сформульовано загальну вимогу щодо законодавчого регулювання існуючих прав і свобод, то положення частини третьої цієї статті необхідно інтерпретувати у взаємозв`язку з положеннями частин першої, другої статті 22, частини першої статті 64, частини першої статті 157 Основного Закону України та розуміти як такі, що поширюються на всі існуючі права і свободи людини, гарантовані Конституцією України.

Звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини є їх обмеженням. Верховна Рада України повноважна ухвалювати закони, що встановлюють обмеження, відповідно до таких критеріїв: «обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права» (абзац третій підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року №2-рп/2016).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини, гарантії цих прав і свобод. Але, визначаючи їх, законодавець може лише розширювати, а не звужувати, зміст конституційних прав і свобод та встановлювати механізми їх здійснення.

Таким чином, положення частини третьої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що внесення змін до порядку оплати праці державних службовців та запровадження нового підходу шляхом введення класифікації посад не може призводити до зменшення гарантованого державою розміру пенсії державного службовця, який звільнений з посади до запровадження таких змін, оскільки саме таке звуження призводить до порушення сутності права державного службовця на належний розмір пенсії та ставить його в гірше становище порівняно рівнем оплати праці працюючих державних службовців.

Наразі, колегією суддів враховується, що Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області продовжує виконувати свої повноваження на території Черкаської області, використовуючи свої структурні підрозділи, в тому числі на території району в населеному пункті де працював позивач.

При цьому, найменший розмір посадового окладу провідного спеціаліста після проведеної класифікації посад становить 10309 грн., натомість відповідач наполягає на необхідності застосування посадового окладу в розмірі 5500 грн., що фактично нівелює досягнуте підвищення розміру оплати праці державних службовців Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області та є несправедливим по відношенню до позивача.

Наведений посадовий оклад у розмірі 5500 грн. визначено Схемою посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2023 році затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 15, натомість позивач звернувся за отриманням відповідних довідок у 2024 році та вони сформовані станом на 2024 рік, тому до спірних правовідносин не застосовується наведена схема посадових окладів держаних органів.

Таким чином, застосування наведеної постанови з підстав неможливості прирівняння посади позивача до посад які класифіковано, спростовується вищенаведеними висновками суду з посиланням на норми Конституції України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо відкликання листом №11-23-0.5-3620/2-24 від 24.05.2024 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виданих позивачу довідок №Т-1/0-677/6-24 від 01.05.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та №Т-1/0-677/6-24 від 01.05.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Також, стосовно позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області колегія суддів зазначає, що після отримання листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №11-23-0.5-3620/2-24 від 24.05.2024 саме Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснило перегляд пенсійної справи позивача, з 03.06.2024 здійснило коригування пенсії позивача в бік зменшення та встановило її у розмірі 4072,76 грн.

Тобто, оскільки Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області протиправно відкликало видані позивачу довідки від 01.05.2024, тому вимога про відновлення виплати пенсії є похідною від позовної вимоги про визнання протиправними дій останнього, які потягли за собою зменшення розміру пенсії позивача.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відновити виплату пенсії позивача з 01.05.2024 в розмірі 10196,64 грн., який визначено на підставі довідок Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №Т-1/0-677/6-24 від 01.05.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та №Т-1/0-677/6-24 від 01.05.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Таким чином, з огляду на викладене у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Інша частина доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

(повний текст постанови складено 29.01.2026р.)