Справа № 500/4200/22
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення касаційної скарги

29 січня 2026 року

м. Київ

справа №500/4200/22

адміністративне провадження № К/990/51157/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року (суддя Подлісна І.М.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року (колегія у складі суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М., Пліша М.А.)

у справі № 500/4200/22

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, Головного управління Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, АДРЕСА_1 НОМЕР_1 літера «Т» Національної гвардії України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернувся до суду із позовом до 2 Стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 літера "Т" Національної гвардії України (далі - відповідач-1), Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - В/ч НОМЕР_1 ; відповідач-2), Головного управління Національної гвардії України (далі - відповідач-3), Виконавчого комітету Тернопільської міської ради (далі - відповідач-4), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач-5), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати п. 2.4 рішення від 15.12.2020 житлово-побутової комісії 2 стрілецького батальйону В/ч НОМЕР_1 літера "Т" Національної гвардії України, оформлене протоколом № 8;

- визнати протиправними дії В/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України, НОМЕР_2 стрілецького батальйону В/ч НОМЕР_1 літера "Т" Національної гвардії України щодо подання звернення та документів у Виконавчий комітет Тернопільської міської ради про видачу ордера на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 на підставі рішення житлово-побутової комісії 2 стрілецького батальйону В/ч НОМЕР_1 від 15.12.2020 протокол № 8 - ОСОБА_2 ;

- зобов`язати В/ч НОМЕР_1 , НОМЕР_2 стрілецький батальйон В/ч НОМЕР_1 літера "Т" Національної гвардії України подати звернення до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про видачу йому ордера на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 на підставі рішення житлово-побутової комісії 2 стрілецького батальйону В/ч НОМЕР_1 літера "Т" Національної гвардії України від 29.10.2021 протокол № 4.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 головуючою суддею Мартиць О.І. було позов задоволено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2023 рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19.09.2024 касаційні скарги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2023 у справі № 500/4200/22 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Надалі рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.03.2025, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2025, у задоволенні позову відмовлено.

Верховний Суд ухвалою від 19.12.2025 залишив касаційну скаргу без руху відповідно до ч. 2 ст. 332 КАС України, надавши при цьому скаржнику десятиденний строк для усунення недоліків касаційної скарги.

На виконання вимог ухвали від 19.12.2025 від ОСОБА_1 надійшов супровідний лист з додатками (в тому числі з уточненою касаційною скаргою).

Перевіркою поданої касаційної скарги (в уточненій редакції) встановлено, що підставами для касаційного оскарження рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2025 скаржник визначив п. 3 і 4 ч. 4 ст. 328 КАС України (з урахуванням п. 2 ч. 2 ст. 353 цього Кодексу).

У контексті наведеного Суд звертає увагу скаржника на те, що за змістом норм ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Наведені положення процесуального закону дають підстави вважати, що суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження виключно у випадках, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, зазначених скаржником у касаційній скарзі. При цьому мотиви особи, що подає касаційну скаргу, щодо незгоди з судовим рішенням мають бути викладені з урахуванням передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для його скасування або зміни з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при формуванні відповідного висновку.

Зокрема обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Перевіркою поданої у цій справі касаційної скарги (з урахуванням останніх уточнень) встановлено, що скаржник не навів обов`язкових умов у їх сукупності, передбачених для оскарження судових рішень в касаційному порядку за п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України. Так, позивач не вказав на конкретну норму права, щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, та не зазначив, який, на його думку, правовий висновок повинен бути висловлений у цій справі. Натомість зміст касаційної скарги зводиться здебільшого до опису фактичних обставин справи, цитування норм законодавства у поєднанні з незгодою скаржника із наданою судами першої та апеляційної інстанцій правовою оцінкою встановлених обставин і досліджених доказів, тобто - до їх переоцінки, що не узгоджується із приписами п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України та виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Що ж до посилань у касаційній скарзі на порушення судом першої та (або) апеляційної інстанції саме норм процесуального права, як умови для скасування судових рішень, то такі можуть бути визнані прийнятними при касаційному оскарженні судових рішень за п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України у разі обгрунтованості заявлених у такій скарзі підстав касаційного оскарження, визначених відповідними пунктами частини другої та третьої статті 353 цього Кодексу.

Зокрема згідно з ч. 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи;

4) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

У поданій касаційній скарзі, як вже зазначалось вище, скаржник визначив іншою підставою касаційного оскарження судових рішень п. 2 ч. 2 ст. 353 КАС України.

У взаємозв`язку з цим слід зауважити, що у разі, якщо скаржник вважає, що внаслідок розгляду судом першої та/або апеляційної інстанції справи в порядку спрощеного позовного провадження замість загального мало місце порушення процесуальних норм, яке безпосередньо унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, то у касаційній скарзі мають бути зазначені обставини та надані відповідні докази, які підтверджують вказане.

Однак, всупереч викладеному, касаційна скарга не містить необхідних обґрунтувань й доказів у зазначеному контексті.

Таким чином, на момент постановлення цієї ухвали позивач не усунув недоліків, які серед інших слугували підставою для залишення касаційної скарги без руху.

За приписами ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За викладених обставинах, Суд вважає, що ОСОБА_1 слід повернути касаційну скаргу на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2025.

Керуючись ст.ст. 169, 332 КАС України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Повернути ОСОБА_1 касаційну скаргу на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року у справі № 500/4200/22.

3. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає особі, яка її подала, реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя С.М. Чиркін