Справа № 460/24263/25
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2026 року м. Рівне№460/24263/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, за змістом якого просила суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 05.12.2025 №49 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком, яка призначається відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII починаючи з 28.11.2025, зарахувавши до стажу державної служби період роботи в податкових органах з 20.07.1981 по 21.11.2025, обчисливши таку пенсію виходячи із 60% усіх без винятку складових заробітної плати, відображеної у довідках Головного управління ДПС у Рівненській області від 28.11.2025 №169/17-00-10-02-06, від 28.11.2025 №170/17-00-10-02-06, та виплативши заборгованість, яка виникне у зв`язку з цим.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, перебуваючи на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області отримує з 22.04.2023 пенсію за віком, яка їй призначена у зв`язку з досягненням пенсійного віку 60 років та обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У зв`язку зі звільненням з посади, робота на якій дає право на призначення пенсії державного службовця 21.11.2025, маючи стаж роботи на посаді державного службовця станом на 01.05.2016 понад 34 роки, а на дату звільнення понад 44 роки, позивач набула право на призначення їй пенсії відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII.

Позивач повідомила, що 28.11.2025 вона подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області заяву про перерахунок пенсії шляхом переходу на пенсію за віком державного службовця із документами про стаж та заробітну плату для обчислення такого виду пенсії, яка за принципом екстериторіальності (визначення органу, що розглядає документи автоматизованим способом) передана вирішення питання про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Зазначила, що рішенням від 05.12.2025 №49 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії у спосіб переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця, посилаючись на той факт, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 було присвоєно з 28.11.1994 персональне звання інспектор податкової служби 3 рангу. Відповідно, зазначена посада не належить до посад, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ.

Позивач вважає протиправним вказане рішення відповідача як таке, що винесено з порушенням чинного законодавства, оскільки посади службовців податкових органів прирівняні до категорій посад державних службовців, а їх спеціальні звання до рангів державної служби.

Відтак, вважає наявним підстави для скасування оскарженого рішення про відмову в перерахунку пенсії у спосіб переведення на пенсію державного службовця.

Ухвалою суду від 02.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, яким заперечив позовні вимоги повністю. В обґрунтування правомірності оскарженого рішення вказав, що позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду з 22.04.2023 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058). 28.11.2025 позивачем подано заяву про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

Також відповідач вказав, що 01.05.2016 набув чинності Закон № 889-VIII Про державну службу, підпунктом 1 пункту 2 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення якого визнано таким, що втратив чинність Закон України Про державну службу № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Статтею 90 Закону № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Перерахунок пенсії Законом № 889-VIII не передбачено, стаття 37-1 про порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців Закону № 3723-ХІІ втратила чинність. Пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займали посади державної служби та мали не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України та особи, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Також відповідач зазначив, що статтею 25 Закону № 3723-ХІІ, який набрав чинності 28.12.1993, до 01.05.2016 були визначені посади державних службовців які відносяться до відповідної категорії посад державних службовців, та зазначено, що до кожної категорії посад належать також і прирівняні до них посади. Віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідних категорій нових посад державних службовців проводилося Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним органом.

Також відповідач вказав, що Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи від 04.07.2013 № 404-VІІ, який набрав чинності 11.08.2013, доповнено Податковий кодекс України новим розділом Посадові особи контролюючих органів та їх правовий і соціальний захист, відповідно до якого посадові особи контролюючих органів є державними службовцями. Додатком 24 до постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 № 703 „Про віднесення деяких посад працівників органів державної влади, інших державних органів, установ до відповідних категорій посад державних службовців та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України, яка набрала чинність 03.10.2013, були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців посади працівників апарату міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів.

Як зазначив Пенсійний орган, посади працівників органів державної податкової служби, які мали спеціальні звання, не були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців до 03.10.2013.

Також відповідач вказав, що оскільки станом на 1 травня 2016 року позивач не мала 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і не займала посаду державного службовця, а також з огляду на те, що законодавством не передбачено перерахунок пенсії державного службовця, право на переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 889 у неї відсутнє.

Як ствердив Пенсійний орган, згідно матеріалів позову, позивачем прийнято присягу державного службовця 28.11.1994 (та присвоєно персональне звання інспектор податкової служби 3 рангу), тобто позовні вимоги про зарахування до стажу державної служби періодів роботи з 20.07.1981 є завідомо безпідставними.

З цих підстав просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Відповідно до вимог статті 263 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та з 22.04.2023 отримує пенсію за віком, яка їй призначена у зв`язку з досягненням пенсійного віку на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Наказом Головного управління ДПС у Рівненській області від 11.11.2025 №237-о припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 з посади старшого державного інспектора Дубенського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Рівненській області з 21.11.2025 у зв`язку з виходом на пенсію згідно з пунктом 7 частини першої статті 83 Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу».

28.11.2025 ОСОБА_1 подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області заяву про перехід на пенсію за іншим Законом ЗУ «Про державну службу». Згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 03.12.2025 №23183-22406/К-02/8-1700/25, до заяви долучено довідку стаж державної служби від 27.11.2025 №79/17-00-11-28, довідку про складові заробітної плати від 28.11.2025 №169/17-00-10-02-06, довідку про інші складові заробітної плати від 28.11.2025 №170/17-00-10-02-06.

Рішенням відповідача від 05.12.2025 №49 позивачу відмовлено у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». В рішенні вказано, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 було присвоєно з 28.11.1994 персональне звання інспектор податкової служби 3 рангу. Відповідно, зазначена посада не належить до посад, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ. Відтак, як зазначив Пенсійний орган право на переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VIII у заявниці відсутнє.

Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову у переведенні на пенсію державного службовця, ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд враховує наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058 передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Як стверджує позивач, досягнувши пенсійного віку 60 років та маючи загальний стаж роботи державної служби понад 44 роки на дату звільнення та понад 34 роки станом на 01.05.2016, вона набула право на вибір пенсії, яка може їй виплачуватись: за віком відповідно до Закону №1058-IV; за віком як державному службовцю з особливим порядок її обчислення виходячи із заробітної плати за роботу на державній службі.

Оцінюючи такі доводи позивача, суд зазначає, що відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі Закон №889-VIII), який набрав чинності з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон №3723-XII) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тому, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, для підтвердження права позивача щодо переходу на спеціальний вид пенсії за віком на умовах Законів України №3723-XII, №889-VIII визначальним є встановлення того, чи був наявний у неї станом на 01 травня 2016 року стаж державної служби 10 років за умови зайняття на цю дату посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала вона станом на 01 травня 2016 року на державній службі.

Суд повторює, що підставою для прийняття оскарженого рішення про відмову позивачу у перерахунку пенсії у спосіб переведення з пенсії, яка обчислюється відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію за віком (державного службовця), яка обчислюється відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII та статті 37 Закону №3723-XII, слугував висновок відповідача про відсутність у позивача правових підстав, а саме станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не займає посади державної служби та не має необхідного стажу державної служби на цих посадах, оскільки з 28.11.1994 їй було присвоєно персональне звання інспектор податкової служби 3 рангу, а зазначена посада не належить до посад, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ.

Суд оцінює критично та відхиляє такі доводи відповідача з наступних підстав.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) передбачено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків; за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Судом встановлено, що згідно з записами трудових книжок Серія НОМЕР_1 , дата заповнення 20.07.1981 та вкладишем до них Серія НОМЕР_2 , дата заповнення 04.02.2006:

1. Запис №1 від 20.07.1981 прийнята на посаду старшого економіста по фінансуванню місцевого господарства Млинівського райфінвідділу (наказ від 20.07.1981 №5-л);

2. Запис №2 від 03.03.1982 перевести на посаду економіста держдоходів, одночасно звільнивши її від посади економіста по фінансуванню місцевого господарства (наказ від 03.03.1982 №5-л);

3. Запис №3 від 17.05.1988 перевести на посаду ст. податкового ревізора-інспектора податкової інспекції одночасно звільнивши її від посади ревізора-інспектора інспекції держдоходів (наказ від 17.05.1988 №2-л);

4. Запис №4 від 11.12.1989 посада старшого податкового ревізора інспектора перейменована з 01.11.1989 року на посаду економіста І категорії (наказ від 11.12.1989 №16-л);

5. Запис №5 від 25.06.1990 звільнена в зв`язку з переводом на роботу в Державну податкову інспекцію по Млинівському району за згодою між керівниками, згідно п. 5 ст. 36 КЗОТ УССР, з пред`явленням пільг встановлених постановою СМ СССР і ВЦСПС від 21.12.1987 №1457 (наказ від 25.06.1990 №1);

6. Запис №6 від 02.07.1990 прийнята на посаду старшого державного податкового інспектора відділу податків з населення Державної податкової інспекції по Млинівському району в порядку переводу з райфінвідділу згідно листа облфінуправління від 18.05.1990 №10-38 і згоди Державної податкової інспекції по Рівненській області від 02.07.1990 №03-602/47 і №03-602/48 (наказ від 02.07.1990 №2-л);

7. Запис №7 від 28.11.1994 прийняла присягу державного службовця (ст. 17 Закону України «Про державну службу»);

8. Запис №8 від 28.11.1994 присвоєно персональне звання інспектор податкової служби ІІІ рангу (наказ від 28.11.1994 №30-л);

9. Запис №9 від 03.01.1996 звільнено у зв`язку з переведенням в державну податкову інспекцію по Демидівському району ст. 32 КЗпП України (наказ від 03.01.1996 №2-л);

10. Запис №10 від 03.01.1996 прийнято начальником відділу аудиту фізичних осіб у зв`язку з переведенням із державної податкової інспекції по Млинівському району за згодою керівників і на підставі рішення конкурсної комісії (наказ від 03.01.1996 №5);

11. Запис №11 від 26.11.1996 у зв`язку з ліквідацією Державної податкової інспекції по Демидівському району і утворенням Державної податкової адміністрації в Демидівському районі переведена на посаду головного податкового ревізора інспектора відділу справлення податків з фізичних осіб з функціями документальних перевірок Державної податкової адміністрації по Демидівському району (наказ від 26.11.1996 №1-О);

12. Запис №12 від 14.10.1998 звільнено з посади по переводу в Млинівську Міжрайонну Державну податкову інспекцію п. 5 ст. 36 КЗпП України (наказ від 14.10.1998 №7);

13. У зв`язку з ліквідацією державних податкових інспекцій у Млинівському та Демидівському районах 15.10.1998 на їх базі створена Млинівська міжрайонна державна податкова інспекція (наказ ДПА в Рівненській області від 06.07.1998 №129);

14. Запис №13 від 15.10.1998 прийнято по переводу на посаду головного державного податкового ревізора інспектора сектору оподаткування фізичних осіб з функцією документальних перевірок Демидівського відділення (наказ від 15.10.1998 №3-О);

15. Запис №14 від 03.07.2000 переведено на посаду головного державного податкового інспектора групи оподаткування фізичних осіб Демидівського відділення (наказ від 03.07.2000 №23-О);

16. Запис №15 від 28.12.2001 присвоєно черговий ранг інспектор податкової служби ІІ рангу (наказ від 28.12.2001 №19-о);

17. Запис №16 від 13.07.2004 звільнено з роботи згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з переводом в Дубенську об`єднану державну податкову інспекцію (наказ від 13.07.2004 №40);

18. Запис №17 від 14.07.2004 призначено на посаду головного державного податкового інспектора сектору оподаткування юридичних та фізичних осіб Демидівського відділення в порядку переведення з Млинівської МДПІ Рівненської області (наказ від 14.07.2004 №20-о);

19. Запис №18 від 21.10.2004 присвоєно чергове спеціальне звання інспектор податкової служби І рангу (наказ від 21.10.2004 №62-о);

20. Запис №19 від 10.04.2006 звільнено в порядку переведення в ДПІ у Демидівському районі Рівненської області п. 5 ст. 36 КЗпП України (наказ від 10.04.2006 №19-о);

21. Запис №20 від 11.04.2006 прийнята на посаду заступника начальника Державної податкової інспекції у Демидівському районі Рівненської області начальника відділу оподаткування фізичних осіб (наказ від 10.04.2006 №55-о);

22. Запис №21 від 02.04.2007 звільнена в порядку переведення у Млинівському міжрайонну державну податкову інспекцію на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України (наказ від 02.04.2007 №6Ю);

23. Запис №22 від 03.04.2007 призначено на посаду завідувача сектором адміністрування податків з фізичних осіб Демидівського відділення в порядку переведення з ДПІ у Демидівському районі Рівненської області (наказ від 03.04.2007 №1-о);

24. Запис №23 від 08.07.2008 присвоєно спеціальне звання радник податкової служби ІІІ рангу (наказ від 08.07.2008 №12-о);

25. Запис №24 від 01.03.2012 звільнено в порядку переведення у Млинівську міжрайонну державну податкову інспекцію Рівненської області Державної податкової служби згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України (наказ від 01.03.2012 №2-о);

26. Запис №25 від 02.03.2012 призначено на посаду головного державного податкового інспектора Демидівського відділення у порядку переведення з Демидівського відділення Млинівської МДПІ (наказ від 02.03.2012 №1-о);

27. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року №229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів» Млинівську міжрайонну державну податкову інспекцію Рівненської області Державної податкової служби реорганізовано шляхом приєднання до Млинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області;

28. Запис №26 від 04.07.2013 призначено в порядку переведення на посаду головного державного інспектора Демидівського відділення Млинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області (наказ від 04.07.2013 №2-о);

29. Запис №27 від 04.07.2013 присвоєно 13 ранг державного службовця (наказ від 04.07.2013 №2-о);

30. Запис №28 від 31.12.2013 присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної справи ІІІ рангу (наказ від 31.12.2013 №22-о);

31. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року №311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» Млинівську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Рівненській області реорганізовано шляхом приєднання до Млинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області;

32. Запис №29 від 29.12.2014 призначено у порядку переведення на посаду головного державного інспектора Демидівського відділення Млинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (наказ від 29.12.2014 №2-о);

33. Запис №30 від 21.03.2016 призначено у порядку переведення на посаду головного державного ревізора інспектора Демидівського відділення (наказ від 21.03.2016 №7-о);

34. Запис №31 від 28.04.2016 звільнено у порядку переведення у Дубенську ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області, згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України (наказ від 28.04.2016 №15-о);

35. Запис №32 від 29.04.2016 переведена на посаду головного державного ревізора інспектора Демидівського відділення, згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України (наказ від 29.04.2016 №34-о);

36. Запис №33 від 11.04.2017 у зв`язку із зміною організаційної структури та штатного розпису переведена на посаду головного державного інспектора Демидівського відділення (наказ від 11.04.2017 №9-о);

37. Запис №34 від 18.01.2018 звільнена з посади головного державного інспектора Демидівського відділення Дубенської ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області в порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні ДФС у Рівненській області згідно п. 2 частини 1 ст. 41 Закону України «Про державну службу» (наказ від 15.01.2018 №2-о);

38. Запис №35 від 19.01.2018 призначена на посаду старшого державного ревізора інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Дубенського управління ГУ ДФС у Рівненській області (наказ від 18.01.2018 №8-о);

39. Запис №36 від 06.05.2019 переведена на посаду старшого державного інспектора Демидівської державної податкової інспекції Дубенського управління (наказ від 06.05.2019 №76-о);

40. Запис №37 від 21.08.2019 звільнена із займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні ДПС у Рівненській області відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про державну службу» (наказ від 20.08.2019 №132-о);

41. Запис №38 від 22.08.2019 переведена на посаду старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Дубенського управління в порядку переведення з Головного управління ДФС у Рівненській області (наказ від 21.08.2009 №7-о);

42. Запис №39 від 22.08.2019 присвоєно 6 ранг державного службовця (наказ від 21.08.2019 №7-о);

43. Запис №40 від 17.09.2020 переведена на посаду старшого державного ревізора інспектора Дубенського відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб та камеральних перевірок податкової звітності управління податкового адміністрування (наказ від 04.09.2020 №112-о);

44. Запис №41 від 30.12.2020 звільнена з займаної посади у порядку переведення до Головного управління ДПС у Рівненській області згідно п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про державну службу» (наказ від 17.12.2020 №163-о);

45. Запис №42 від 31.12.2020 призначена на посаду старшого державного ревізора інспектора Дубенського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок податкової звітності управління податкового адміністрування фізичних осіб у порядку переведення з Головного управління ДПС у Рівненській області (наказ від 21.12.2020 №4-о);

46. Запис №43 від 29.10.2021 посада «старший державний ревізор інспектор» перейменована на посаду «старший державний інспектор (наказ від 29.10.2021 №385);

47. Запис №44 від 19.07.2022 переведена на роботу старшого державного інспектора Дубенського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб (наказ від 19.07.2022 №79-о);

48. Запис №45 від 21.11.2025 припинена державна служба та звільнена з займаної посади у зв`язку із виходом на пенсію, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 83 Закону України «Про державну службу» (наказ від 11.11.2025 «237-о).

Наказом Головного управління ДПС у Рівненській області від 11.11.2025 №237-о, припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 з посади старшого державного інспектора Дубенського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Рівненській області, 21 листопада 2025 року, у зв`язку з виходом на пенсію, згідно з пунктом 7 частини першої статті 83 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» (зі змінами).

Суд наголошує, що загальновизнаним є факт, що до повноважень вказаних вище державних установ, у яких позивач працювала з 20.07.1981 по 21.11.2025, відносилась діяльність у сфері правового регламентування та організації справляння податків і податкових платежів.

Відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229, обчислення стажу державної служби здійснює служба управління персоналом державного органу.

Суд також встановив, що позивачем до заяви про переведення її на пенсію державного службовця долучено відповідачу довідку її роботодавця Головного управління ДПС у Рівненській області від 27.11.2025 №79/17-00-11-28, відповідно до змісту якої, загальний стаж роботи на посаді державного службовця ОСОБА_1 станом на 21.11.2025 складав 44 роки 3 місяці та 27 днів, включаючи період роботи з 20.07.1981 по 21.11.2025 на різних посадах в податкових органах, на яких було покладено обов`язок у сфері правового регламентування та організації справляння податків і податкових платежів та весь період роботи на яких не зарахований відповідачем до спеціального стажу державного службовця.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (до 01.05.2016) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до ч.18 ст. 37 Закону №3723-ХІІ період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990 року №509-XII (далі - Закон №509-XII).

Згідно із частиною п`ятою статті 15 Закону №509-XII правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом №3723-XII.

Частиною сьомою статті 15 Закону №509-XII визначено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.

Відповідно до частини восьмої статті 15 Закону №509-XII посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання:

- головний державний радник податкової служби;

- державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу;

- радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу;

- інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Частиною четвертою статті 15 Закону №509-XII передбачено, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).

З наведеного вбачається, що даною нормою встановлювались умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Згідно із п.9 Порядку присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 №839 (надалі - Порядок №839) посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №306 "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" (далі - Постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Аналіз вищенаведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що посадові особи контролюючих органів, зокрема податкового органу, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.

Таким чином, спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби - прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Порядком №306.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2002 №945 «Про спеціальні звання посадових осіб податкових органів» затверджено як положення про спеціальні звання посадових осіб податкових органів, так і порядок присвоєння спеціальних звань посадовим особам податкових органів.

Додатком до вказаної постанови затверджено перелік категорій посад у податкових органах та спеціальних звань за такими посадами, відповідно до якого кожні із спеціальних звань у податковому органі прирівнюються до категорій посад державної служби.

Додатком 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. №306 затверджено співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями посадових осіб податкових органів.

Відтак, суд встановив, що як законодавцем, так і Урядом врегульовано, що спеціальні звання працівників податкових органів чітко відповідають категоріям посад державної служби.

Приписами абзацу 2 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Kабінету Mіністрів України від 03.05.1994 №283 (далі Порядок №283) також передбачалось, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Таким чином, з аналізу вказаних вище положень вбачається, що як Законом №889-VIII, так і нормами чинних в період до його прийняття Законів №3723-XII, №509-ХІІ та Порядку №283 передбачалось зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах державної податкової служби та її територіальних органів.

Тому, як Законом №889-VIII від 10.12.2015, так і нормами чинних до нього Закону №3723-XII і Закону №509-ХІІ та Порядку №283 передбачалось зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах державної податкової служби та її територіальних органів.

Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08.10.2013 (справа №21-275а13) аналіз положень статті 37 Закону України №3723-XII, Закону України №509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ.

Пунктом 342.4 ст.342 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Посадові особи, які вперше зараховуються на службу до контролюючих органів і раніше не перебували на державній службі, складають присягу державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» (п.342.5 ст.342 ПК України).

Відповідно до п.342.6 ст.342 ПК України правовий статус посадових осіб контролюючих органів, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом та Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ними, - Законом України «Про державну службу» та іншими законами.

Як визначено приписами абз.1, 2 п. 344.1 ст. 344 ПК України, пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєнні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним законом.

Як зазначалось судом, записами трудових книжок Серія НОМЕР_1 , дата заповнення 20.07.1981 та вкладишем до них Серія НОМЕР_2 , дата заповнення 04.02.2006 підтверджується, що позивачу було присвоєно: з 28.11.1994 персональне звання - інспектор податкової служби ІІІ рангу (наказ від 28.11.1994 №30-л); з 28.12.2001 черговий ранг інспектор податкової служби ІІ рангу (наказ 28.01.2001 №19-о); з 21.10.2004 чергове спеціальне звання інспектор податкової служби І рангу (наказ від 21.10.2004 №62-о); з 08.07.2008 спеціальне звання радник податкової служби ІІІ рангу (наказ від 08.07.2008 №12-о); з 04.07.2013 присвоєно 13 ранг державного службовця (наказ від 04.07.2013 №2-о); з 31.12.2013 спеціальне звання радник податкової та митної справи ІІІ рангу (наказ від 31.12.2013 №22-о); з 22.08.2019 присвоєно 6 ранг державного службовця (наказ від 21.08.2019 №7-о).

Відтак, посадові особи державних податкових органів, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах підлягає зараховуванню до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.

Така позиція суду викладена у постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2013 року у справі №21-340а13, а також, у постановах Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі №591/6970/16-а, від 13 грудня 2018 року у справі №539/1855/17, які відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України враховуються судом у даній справі.

Отже, як встановлено судом, стаж роботи позивача на посадах державної служби станом на 01.05.2016 склав понад 34 роки, а на дату звільнення з державної служби понад 44 роки, що передбачало наявність у ОСОБА_1 права на перехід з пенсії за віком на пенсію державного службовця.

Таким чином, з врахуванням встановлених судом обставин, на дату подання заяви про перерахунок пенсії шляхом переходу на пенсію державного службовця позивач: досягла 60 років, спеціальний стаж державної служби станом на 01.05.2016 складав понад 34 роки та станом на дату подання заяви понад 44 роки, звільнилась із посади державного службовця перед виходом на пенсію, а тому набула право на призначення пенсії відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII.

Зазначене дає суду підстави для висновку, що оскаржене рішення відповідача від 05.12.2025 №49 про відмову у переведенні позивача на пенсію за віком, яка призначається відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII суперечить положенням чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Також суд зазначає, що при переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» слід враховувати довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 28.11.2025 №169/17-00-10-02-06 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 28.11.2025 №170/17-00-10-02-06, оскільки згадані довідки є джерелом інформації про доходи позивача, що впливають на правильність обчислення пенсії.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 05.12.2025 №49 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком, яка призначається відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком починаючи з 28.11.2025 відповідно пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII, зарахувавши до стажу державної служби період роботи в податкових органах з 20.07.1981 по 21.11.2025, обчисливши таку пенсію виходячи із 60% усіх без винятку складових заробітної плати, відображеної у довідках Головного управління ДПС у Рівненській області від 28.11.2025 №169/17-00-10-02-06, від 28.11.2025 №170/17-00-10-02-06, з врахуванням виплачених сум.

Щодо зобов`язання відповідача виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з переведенням позивача на інший вид пенсії, суд зазначає таке.

Позивач при зверненні до суду з даним позовом оскаржує рішення, яким відмовлено відповідачу у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII. Відповідач відмовляючи позивачу у перерахунку його пенсії зазначив про відсутність необхідного стажу державної служби, більше того, таке переведення ще не було здійснене, відповідно, відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити, як передчасних.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі як суб`єкти владних повноважень в ході розгляду справи частково довели правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував позовні вимоги, знайшли часткове підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити частково.

За правилами частини третьої статті 139 КАС України, відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 05.12.2025 №49 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком, яка призначається відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком починаючи з 28.11.2025 відповідно пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII, зарахувавши до стажу державної служби період роботи в податкових органах з 20.07.1981 по 21.11.2025, обчисливши таку пенсію виходячи із 60% усіх без винятку складових заробітної плати, відображеної у довідках Головного управління ДПС у Рівненській області від 28.11.2025 №169/17-00-10-02-06, від 28.11.2025 №170/17-00-10-02-06, з врахуванням виплачених сум.

В решіт позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 484,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 30 січня 2026 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А,м. Чернігів,Чернігівська обл.,14005, ЄДРПОУ/РНОКПП 21390940)

Суддя Н.В. Друзенко