Справа № 160/12987/24
Суддя: Луговська Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луговської Г. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач) щодо нарахування і виплати позивачу у розмірі 320 647,32 грн. (триста двадцять тисяч шістсот сорок сім гривень тридцять дві копійки), згідно листка непрацездатності серії АЛА №660709 від 01.06.2021 року під час роботи за сумісництвом у ФОП ОСОБА_2 у період з 01.06.2021 року по 04.10.2021 року;
- зобов`язати відповідача здійснити позивачу у розмірі 320 647грн. 32коп. (триста двадцять тисяч шістсот сорок сім гривень тридцять дві копійки), згідно листка непрацездатності серії АЛА №660709 від 01.06.2021 року під час роботи за сумісництвом у ФОП ОСОБА_2 у період з 01.06.2021 року по 04.10.2021 року.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач у період з 01.06.2021 року по 04.10.2021 року перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, згідно листка непрацездатності серії АЛА №660709 від 01.06.2021 року. На той час вона працювала за основним місцем роботи у КЗО «Ліцей Борисфен» ДОР та за сумісництвом у ФОП ОСОБА_2 .
Позивач стверджує, що згідно розрахунків, проведених ФОП ОСОБА_2 та переданих до фонду соціального страхування, сума виплат згідно листка непрацездатності мала складати 345 483грн. 18коп. Однак, нею отримана допомога у зв`язку з вагітністю та пологами від ФОП ОСОБА_2 у розмірі 24 835грн. 86коп., профінансована за рахунок коштів фонду соціального страхування.
Позивач наполягає, що сума недоплати коштів, згідно листка непрацездатності серія АЛА №660709 від 01.06.2021 року, складає суму у розмірі 320 647грн. 32коп. На її звернення до роботодавця, отримала відповідь, що на момент події кошти виплачувались Фондом соціального страхування, а правонаступником є Пенсійний фонд України.
28.03.2024 року позивач звернулась з відповідною заявою до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Та у відповіді відповідача від 08.04.2024 року зазначено про виплату коштів у повному обсязі.
Не погодившись з такою відповіддю, позивач звернулась з відповідним позовом до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.
Ухвалою суду від 28.05.2024 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.02.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу суду від 28.05.2024 без змін.
Постановою Верховного Суду від 28.03.2025 скасовано ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17.02.2025 та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
На офіційну електронну адресу суду надійшов лист про долучення до матеріалів справи квитанції про оплату судового збору.
Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.
Від відповідача засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого заперечує проти заявлених позовних вимог, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зазначаючи про таке.
Роботодавцями ОСОБА_1 до робочих органів Фонду соціального страхування України у 2021 році були подані, оформлені за встановленим зразком, заяви-розрахунки:
- за сумісництвом Фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 заява-розрахунок № 049051 від 23.11.2021 по листку непрацездатності АЛА № 660709 за період з 01.06.2021 по 04.10.2021 профінансована Фондом соціального страхування України 24.11.2021.
Інформація, внесена страхувальником до заяви-розрахунку, повинна повністю відповідати документам, на підставі яких здійснено призначення страхових виплат у зв`язку з вагітністю та пологами та бути відображена в реєстрах бухгалтерського обліку.
Відповідальність за достовірність даних, наведених у заяві-розрахунку, несе страхувальник.
Наразі відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» рішення про призначення страхової виплати приймається страхувальником або уповноваженими ним особами.
Страхувальник або уповноважені ним особи здійснюють контроль за правильністю нарахування і своєчасністю здійснення страхових виплат, приймають рішення про відмову в призначенні або припинення страхових виплат (повністю або частково), розглядають підставу і правильність видачі документів, які є підставою для надання страхових виплат.
Пенсійний фонд України не є органом, який призначає (відмовляє у призначенні) застрахованим особам страхових виплат у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності.
Означеним вище листом також роз`яснено, що механізм подання коригуючих заяв-розрахунків на заяви-розрахунки, які були подані в 2021 році до робочих органів Фонду соціального страхування України, на Порталі Пенсійного фонду України на сьогодні відсутній.
Проте, відповідач зазначає, що ОСОБА_1 для вирішення питання до свого роботодавця не звернулася, а наразі покладає обов`язок врегулювання питання на ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, що не передбачено чинним законодавством.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
З 01.01.2023 набрав чинності Закон України Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 2620-IX від 21.09.2022 (далі Закон № 2620-IX).
Частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2620-IX визначено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року.
Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі Закон № 1105-XIV) уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.
Статтею 5 Закону № 1105-XIV зазначено, що основними завданнями уповноваженого органу управління та його територіальних органів є, зокрема:
1) реалізація державної політики у сферах соціального страхування;
2) здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до цього Закону;
Згідно з статтею 30 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
Страхові виплати складаються із:
1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);
2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);
3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;
4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу;
5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Відповідно до статті 30 Закону України № 1105-XIV, що діяв на момент настання страхового випадку рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, або фізичною особою-підприємцем, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.
Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.
Середньоденна заробітна плата (дохід) обчислюється відповідно до норм Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266 в редакції, що діяла на момент настання страхового випадку.
Відтак, з урахуванням вищевикладеного, при розгляді справи протиправності дій та рішень відповідача не встановлено.
Як зазначено у рішенні вище, звернення позивача відповідачем розглянуто.
Разом з тим, суд звертає увагу, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, страхові виплати по вагітності та пологах здійснюються відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Кодексу законів про працю України.
На дату настання події позивача та виникнення спору, джерело фінансування Фонд соціального страхування України, який покриває допомогу по вагітності та пологах.
З 1 січня 2023 року в Україні триває реорганізація системи соціального страхування Фонд соціального страхування України передав свої завдання і функції до Пенсійного фонду.
Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання та на свій розгляд розраховувати, в тому числі, страхові виплати, що відноситься до компетенції відповідача.
Отже, такий розрахунок (нарахування) та виплата є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проєктом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно частин 1 та 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до вищевикладеного, відповідачем доведено правомірність своїх дій та прийнятих рішень, отже, підстави для задоволення позову відсутні.
Керуючись ст.ст.9, 72-78, 90, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В. Луговська