Справа № 480/533/26
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

30 січня 2026 року Справа № 480/533/26

Суддя Сумського окружного адміністративного суду Соп`яненко О.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Суми заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 , третьої особи Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати п. 1 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.01.2026 № 80 "Про притягнення до матеріальної відповідальності полковника ОСОБА_2 ".

- визнати протиправним та скасувати п. 2 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.01.2026 № 80 "Про притягнення до матеріальної відповідальності полковника ОСОБА_2 ".

Разом із позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій просить:

- зупинити дію наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.01.2026 № 80 "Про притягнення до матеріальної відповідальності полковника ОСОБА_2 ";

- заборонити Відповідачу проводити стягнення суми завданої шкоди 2 764 917, 21 грн. (два мільйони сімсот шістдесят чотири тисячі дев`ятсот сімнадцять гривень 21 копійка) із грошового забезпечення полковника ОСОБА_2 відповідно до ч.І ст. 13 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03 жовтня 2019 року № 160-ІХ, в розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення;

- зупинити стягнення, що здійснюються на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.01.2026 № 80 "Про притягнення до матеріальної відповідальності полковника ОСОБА_2 ", із грошового забезпечення позивача.

Заява обгрунтовується тим, що наявний спір щодо правомірності спірного наказу, правомірності притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності та, зокрема, здійснення стягнень з його грошового забезпечення, такі стягнення наразі є необгрунтованими, можуть зашкодити правам Сафронова С.А. й поновленню його прав та інтересів у майбутньому.

Суд, розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (пункт 1); або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (пункт 2).

Відповідно до частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, зі змісту приписів частини 2 статті 150 КАС України випливає, що обов`язковими підставами для вжиття заходів забезпечення позову є обставини, за якими невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Інститут забезпечення позову за своєю сутністю та з урахуванням європейського досвіду є інститутом попереднього судового захисту порушеного права. На цій стадії процесу суд не констатує факт порушення права, однак забезпечує можливість виконання рішення суду, яке може бути прийнято на користь позивача.

Конституційний Суд України в рішенні від 30.01.2003 року, №3-рн/2003 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13) (пункт 9 мотивувальної частини рішення).

Європейський суд з прав людини у своєму рішення від 23.01.2014 року, №19336/04 Справа East/West Alliance Limited проти України вказав на те, що межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача (див., серед інших джерел, вищезазначене рішення у справі "Аксой проти Туреччини", п. 95, та рішення у справі "Кудла проти Польщі" [ВП], заява N 30210/96, п. 157, ECHR 2000-XI) (пункт 227).

Отже існування інституту забезпечення позову обумовлено потребою в ефективному юридичному захисті прав та інтересів людини. Ефективне використання інституту забезпечення позову унеможливить порушення права людини, яке, на думку останньої, є порушеним.

Так, позивач на теперішній час проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 і саме командиром даної військової частини прийнято рішення про притягнення до матеріальної відповідальності на загальну суму 2 764 917,21 грн.

Зважаючи на те, що предметом спору в даній справі є правомірність наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.01.2026 №80 "Про притягнення до матеріальної відповідальності полковника ОСОБА_2 " то реалізація даного наказу шляхом безспірного утримання з грошового забезпечення позивача відповідних сум може мати наслідком фактичне виконання такого наказу до вирішення спору судом, що у подальшому суттєво ускладнить чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у випадку задоволення позову.

При цьому суддя зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову у такій спосіб має на меті збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Окрім цього, вжиття заходів забезпечення позову саме таким чином буде відповідати предмету позову, не тягне фактичного вирішення спору по суті та забезпечить збалансованість інтересів сторін, що, свою чергу, не суперечить положенням законодавства України.

Щодо пункту заяви в частині застосувати ще один спосіб забезпечення позову, а саме: "зупинити стягнення, що здійснюються на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.01.2026 № 80 "Про притягнення до матеріальної відповідальності полковника ОСОБА_2 ", із грошового забезпечення позивача", суд повідомляє, що цей пункт зайвий, оскільки саме зупинення дії оскаржуваного наказу передбачає неможливість його виконання.

З огляду на викладене, заява представника позивача про забезпечення адміністративного позову у даній справі є такою, що підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити дію наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.01.2026 № 80 "Про притягнення до матеріальної відповідальності полковника ОСОБА_2 ".

Заборонити військовій частині НОМЕР_1 вчиняти дії щодо утримання коштів з грошового забезпечення ОСОБА_2 на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 20.01.2026 № 80 "Про притягнення до матеріальної відповідальності полковника ОСОБА_2 " в розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення до набрання рішенням у цій справі законної сили.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.В. Соп`яненко