Справа № 380/6561/25
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 380/6561/25 пров. № А/857/45091/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Заверухи О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Березюка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАНТА ПРОМТОРГ» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року (суддя Потабенко В.А., м. Львів) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАНТА ПРОМТОРГ» до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Антанта Промторг" (далі- ТОВ "Антанта Промторг") у квітні 2025 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 03.10.2024 № 41917/13-01-07-06 форми «B4», яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 21507899,00 гривень;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 03.10.2024 року № 41918/13-01- 07-06 форми «ПС», яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем адміністративні штрафи та інші санкції в сумі 1020,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ГУ ДПС у Львівській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Антанта Промторг" з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, за результатами якої складено акт від 06.09.2024 № 37314/13-01-07-06/44661770. Позивач вважає висновки акта документальної позапланової невиїзної перевірки такими, що не відповідають фактичним обставинам здійснення господарської діяльності товариства та грубо суперечать вимогам законодавства. Згідно з п. 42.2. ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Відповідно до п. 19.2. ст. 19 Податкового кодексу України представниками платника податків визнаються особи, які можуть здійснювати представництво його законних інтересів та ведення справ, пов`язаних із сплатою податків, на підставі закону або довіреності. Довіреність, видана платником податків - фізичною особою на представництво його інтересів та ведення справ, пов`язаних із сплатою податків, має бути засвідчена відповідно до чинного законодавства. Однак, відповідачем будь-які листи-роз`яснення щодо можливості застосування норми п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України позивачу не надсилалися та не вручалися. В той же час акт перевірки від 06.09.2024 № 37314/13-01-07-06/44661770 не містить і будь-яких посилань на письмові запити, вимоги про витребування документів у позивача.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про отримання позивачем копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки разом з повідомленням про проведення перевірки. Стосовно допиту свідка ОСОБА_1 у кримінальному провадженні, то такий не може бути використаний як доказ в адміністративній справі. Вважає, що невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки.

Відповідачем подано письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що на підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 12.07.2024 №3734 ПП, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Антанта Промторг" з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2025 року від`ємного значення з податку на додану вартість.

Копію наказу ГУ ДПС у Львівській області від 12.07.2024 №3734 ПП та письмове повідомлення від 12.07.2024 №527/6/13-01-07-06 щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки було надіслано підприємству рекомендованим листом з повідомленням про вручення 12.07.2024.

ТОВ "Антанта Промторг" не надано будь- яких документів щодо фінансово-господарської діяльності підприємства, про що складено Акт Про ненадання документів до перевірки ТОВ "Антанта Промторг" від 06.09.2024 №1178/13-01-07-06/44661770.

За результатами перевірки складено акт від 06.09.2024 №37314/13-01-07-06, на підставі якого винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 03.10.2024 №41917/13-01-07-06, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 21507899 грн.;

- від 03.10.2024 №41918/13-01-07-06, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за ненадання до перевірки документів, пов`язаних з її предметом, в розмірі 1020,00 грн.

Позивач, не погоджуючись із вищевказаними рішеннями відповідача, звернувся до суду із відповідним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що наказ на проведення перевірки, направлення на перевірку, акт та податкові повідомлення-рішення були належним чином вручені за юридичною адресою позивача та отримані особою, уповноваженою представляти його інтереси у частині приймання поштових відправлень. Вказав, що податкові повідомлення-рішення є законними і ґрунтуються на об`єктивній неможливості контролюючого органу здійснити перевірку через недопущення та ненадання документів з боку платника.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Положеннями підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України визначено, що платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, та за власною ініціативою пояснення з питань, що не запитувалися контролюючим органом, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з положеннями підпунктів 21.1.1 та 21.1.4 пункту 21.1 ПК України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Глава 8 розділу II Податкового кодексу України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. При цьому приписи Податкового кодексу України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.

Положення статті 79 Податкового кодексу України визначають особливості проведення документальної невиїзної перевірки.

Так, згідно з абзацами першим та третім пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

У застосуванні положень пункту 79.2 статті 79 ПК України Верховний Суд дотримується усталеної позиції (постанова від 12 серпня 2020 року у справі № 160/2116/19), що з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вказаних вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності її правових наслідків. Оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку. Платник податків вважається також ознайомленим із наміром про проведення перевірки у разі неможливості вручення йому відповідних документів після проставлення поштовим органом відповідної відмітки.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що абзацом другим пункту 79.2 статті 79 ПК України передбачено, що у разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

У спірних правовідносинах перевірка позивача проводилась з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість за статтею 200 ПК України, отже в даному випадку вимоги пункту 79.2 статті 79 ПК України щодо початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу не підлягають застосуванню.

Проте зазначений вище виняток щодо недотримання тридцятиденного строку між датою надсилання наказу про призначення перевірки та її початком, який діє для перевірок, пов`язаних із достовірністю нарахування від`ємного значення з податку на додану вартість, не звільняє податковий орган від загального обов`язку, передбаченого абзацом першим пункту 79.2 статті 79 ПК України. Так, контролюючий орган все одно зобов`язаний вручити платнику податків копію наказу про призначення перевірки перед її початком, але без необхідності очікування 30 днів між надсиланням та початком перевірки.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що для правильного вирішення справи необхідно вирішити питання щодо дотримання контролюючим органом вимог пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України у взаємозв`язку із пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України щодо виконання відповідачем обов`язку (обов`язкової вимоги чинного податкового законодавства) з вручення позивачу відповідної копії наказу та повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки до початку її проведення.

Так, згідно доводів контролюючого органу, в цілях організації проведення перевірки, на юридичну адресу ТОВ «АНТАНТА ПРОМТОРГ» наказ ГУ ДПС у Львівській області від 12.07.2024 №3734 ПП та письмове повідомлення від 12.072024 №527/6/13-01-07-06 щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки надіслано підприємству рекомендованим листом з повідомленням про вручення 12.07.2024. Контролюючий орган стверджує, що поштове відправлення з наказом та повідомленням про проведення перевірки вручено платнику 17.07.2024.

Крім цього вказує, що ГУ ДПС у Львівській області листом від 30.07.2024 №24057/37/01-24 отримано інформацію від Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області про те, що за податковою адресою м. Львів, вул. Кукурудзяна, буд. 2, ТзОВ «АНТАНТА ПРОМТОРГ» та його посадових осіб ТОВ «АНТАНТА ПРОМТОРГ» не встановлено. При встановленні місця знаходження останніх, їх буде опитано та проведено інші дії у яких виникне необхідність.

Окрім цього, з метою вручення копії наказу ГУ ДПС у Львівській області від 05.07.2024 №3587-ПП «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "АНТАНТА ПРОМТОРГ" ()» та ознайомлення з направленнями на перевірку від 08.07.2024 №7235 і №7237, працівниками контролюючого органу 08.07.2024 було здійснено вихід за податковою (юридичною) адресою платника 79024, м. Львів, вул. Кукурудзяна, буд. 2. Зазначена адреса є податковою (юридичною) адресою ТОВ «АНТАНТА ПРОМТОРГ» згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, а також відображена в інформаційній системі «Податковий блок».

Під час виходу 08.07.2024 за вказаною адресою встановлено відсутність посадових осіб ТОВ «АНТАНТА ПРОМТОРГ» та їх офіційно уповноважених представників.

Також покликається на протокол допиту свідка ОСОБА_2 від 20.06.2025, складеного детективом Територіального управління БЕБ у Львівській області Богданом Темником, свідок зазначила таке. Про місце роботи та обов`язки ОСОБА_2 : «Я працюю кур`єром у ТзОВ «ІНК МОНОЛІТ» ()… У мої обов`язки входить отримання, відправлення та перевідправлення поштової кореспонденції для підприємств, які звернулися до нашої компанії за послугами». Про отримання кореспонденції для ТзОВ «АНТАНТА ПРОМТОРГ»: «Точно отримувала кореспонденцію для ТзОВ «АНТАНТА ПРОМТОРГ» ()… Отримання пошти для цього товариства входить до моїх обов`язків як працівника ТзОВ «ІНК МОНОЛІТ», за аналогічною процедурою на підставі довіреності». Про перелік інших підприємств, для яких вона отримує пошту: «Окрім ТзОВ «АНТАНТА ПРОМТОРГ», отримувала поштову кореспонденцію для ТзОВ «ТМ Перший Дім», ТзОВ «Лентроп Інвест», ТзОВ «КОМПАНІЯ ГРАНД», ТзОВ «Захід Макро Торг», ТзОВ «Агроленд Імекс». Про порядок отримання поштових відправлень: «Кореспонденцію отримую на підставі довіреності від підприємств. Оригінали довіреностей зберігаються у поштовому відділенні. У разі наявності пошти я повідомляю представників компаній і пересилаю її за погодженням».

Суд першої інстанції погодився з доводами відповідача та дійшов висновку, що наказ на проведення перевірки, направлення на перевірку, акт та податкові повідомлення-рішення були належним чином вручені за юридичною адресою позивача та отримані особою, уповноваженою представляти його інтереси у частині приймання поштових відправлень.

Так, відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 79.2 ст.79 Податкового кодексу України визначено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному ст. 42 ПКУ, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

При цьому Податковий кодекс України чітко регламентує, що лише чітке виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом було належним чином скеровано позивачу наказ ГУ ДПС у Львівській області від 12.07.2024 №3734 ПП та письмове повідомлення від 12.07.2024 №527/6/13-01-07-06 щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки і за правильною податковою адресою поштовим відправленням № 146.

Однак, поштове відправлення з штрихкодовим ідентифікатором № 146 (т. 1 а.с. 179), не може бути доказом надсилання наведених наказу та повідомлення, оскільки було здане в поштове відділення та надіслано ще 10.07.2024р., тобто до видачі спірного наказу від 12.07.2024р., тому очевидно не могло використовуватись для скерування документів складених тільки 12.07.2024р.

Натомість відповідач у відзиві на позовну заяву та інших своїх поясненнях, долучає фіскальний чек з штрихкодовим ідентифікатором № 204 від 12.07.2024р., як доказ скерування спірного наказу з повідомленням про перевірку.

Щодо наданого відповідачем копії фіскального чеку з штрихкодовим ідентифікатором № 204 (рекомендоване повідомлення по вручення відсутнє) апеляційний суд вказує, що будь-яких доказів що поштовим відправленням за цим номером №204 скеровано накази та повідомлення про перевірку, за час розгляду справи відповідачем так і не надано, як до суду першої інстанції, так і до апеляційного суду.

Зі змісту матеріалів справи неможливо встановити, які саме документи були вкладені у поштове відправлення № 204, оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази складу вкладення (опис вкладення, реєстр поштових відправлень, інші підтверджуючі документи). Більше того, у квитанції № 204 не зазначено адресу отримувача-ТОВ «АНТАНТА ПРОМТОРГ». Таким чином, не встановлено куди саме було направлено поштове відправлення № 204, що унеможливлює визнання його належним доказом скерування наказу від 12.07.2024 № 3734-ПП та письмового повідомлення від 12.07.2024 № 527/6/13-01-07-06 саме позивачу.

Апеляційний суд констатує, що у справі не має належних доказів як скерування так і отримання позивачем наказу від 12.07.2024 № 3734-ПП та письмового повідомлення від 12.07.2024 № 527/6/13-01-07-06.

Стосовно покликання суду першої інстанції на протокол допиту свідка ОСОБА_2 від 20.06.2025, складеного детективом Територіального управління БЕБ у Львівській області Богданом Темником, згідно якого свідок надала пояснення про те, що виконувала функції отримання поштової кореспонденції на підставі довіреностей, виданих підприємствами, серед яких і ТзОВ «АНТАНТА ПРОМТОРГ».

Апеляційний суд вказує, що протокол допиту свідка не може бути документом, що містить дані про обставини, які мають значення для вирішення податкового спору в адміністративному судочинстві.

Відповідно до ч. 6,7, ст. 78 КАС України лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, відсутність вироку в кримінальному провадженні, в межах якого було отримано протокол допиту, виключає можливість його використання як доказу в адміністративній справі.

Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду, зокрема Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19 зазначила, що до постановлення вироку в межах кримінального провадження протокол допиту під час досудового розслідування не може вважатися належним доказом в адміністративному судочинстві.

Отже, вказаний протокол допиту свідка не може бути доказом отримання позивачем наказу від 12.07.2024 № 3734-ПП та письмового повідомлення від 12.07.2024 № 527/6/13-01-07-06.

Апеляційний суд резюмує, що матеріали справи не містять жодних доказів вручення позивачу копії наказу Головного управління ДПС у Львівській області від 12.07.2024 №3784 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «АНТАНТА ПРОМТОРГ» разом з повідомленням про проведення перевірки від 12.07.2024 №527/6/13-01-07-06.

В даному випадку контролюючий орган не довів сам факт направлення платнику податків повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та наказу про призначення перевірки в обраний сторонами спосіб взаємодії у порядку, визначеному абзацом другим пункту 42.4 статті 42 ПК України, а саме: або шляхом надсилання в електронний кабінет, або шляхом направлення засобами поштового зв`язку, або шляхом особистого вручення.

Ураховуючи, що на час початку проведення позапланової документальної невиїзної перевірки у контролюючого органу не було відомостей про вручення платнику податків наказу та повідомлень, контролюючий орган не мав підстав для початку перевірки.

Контролюючий орган при здійсненні покладених на нього функцій має дотримуватися вимог законодавства та не допускати порушення прав платників податків, а податкова перевірка повинна базуватися на принципах законності, достовірності даних, всебічного та об`єктивного розгляду зібраної інформації.

Зважаючи на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18, суд апеляційної інстанції наголошує, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки; акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлення судом обставин щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатнім для висновку про протиправність такого рішення. З урахуванням цього суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог ПК України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про проведення позапланової невиїзної перевірки до початку її проведення, як обов`язкової умови для проведення планової невиїзної документальної перевірки, зокрема, задля забезпечення права платника податку щодо належного подання документів для проведення перевірки, призводить не лише до визнання незаконною перевірки, але й відсутності правових наслідків такої (незаконність прийнятих контролюючим органом за наслідками проведення перевірки рішень).

За встановлення протиправності дій податкового органу щодо порушення процедури проведення перевіри у суду відсутня необхідність аналізу законності висновків контролюючого органу по суті виявлених перевіркою порушень.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2025 року у справі № 380/23017/23, які в силу приписів ч. 5ст. 242 КАС України та ч. 6ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення розглядуваного спору.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "Антанта Промторг", звернені до Головного управління ДПС у Львівській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень підлягають задоволенню.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду, а тому оскаржуване рішення слід скасувати.

Відповідно до ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, варто враховувати, що за змістом статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.

Як свідчать матеріали справи, позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову у розмірі 30280,00 грн, а також за подання апеляційної скарги - у розмірі 36336,00 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними документами.

З урахуванням постанови суду апеляційної інстанції про задоволення адміністративного позову колегія суддів, здійснюючи перерозподіл судових витрат у справі, дійшла висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат зі сплати судового збору у загальному розмірі 66616,00 грн.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАНТА ПРОМТОРГ» задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року в справі №380/6561/25 скасувати, та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 03.10.2024 № 41917/13-01-07-06 форми «B4», яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 21507899,00 гривень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 03.10.2024 року № 41918/13-01- 07-06 форми «ПС», яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем адміністративні штрафи та інші санкції в сумі 1020,00 гривень;

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАНТА ПРОМТОРГ» () судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 66616 (шістдесят шість тисяч шістсот шістнадцять) гривень 00 копійки.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
О. Б. Заверуха
Повне судове рішення складено 30.01.26