Справа № 591/11008/25
Суддя: Косар А. І.
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/591/594/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Косар А. І., секретар судового засідання Хроменко А. О., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу № 591/11008/25 про визнання протиправними дій та скасування рішення

сторони:

позивач ОСОБА_1

представник позивача Якименко Ольга Ігорівна

відповідач 1: ІНФОРМАЦІЯ_1

відповідач 2: ІНФОРМАЦІЯ_2

вимоги позивача:

1.Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії СУ № 2124/2025 від 16.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25 500.00 грн;

2. Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити;

3. Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії СУ № 2123/2025 від 15.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000.00 грн;

4. Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, закрити.

та установив:

26.09.2025 позивач через представника подав до суду вказаний адміністративний позов. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 10.09.2025 позивача було зупинено працівниками поліції поблизу с. Миколаївка Сумської області та повідомлено про нібито перебування в розшуку ТЦК та СП. Без складання протоколу адміністративного затримання позивача примусово доставили до ІНФОРМАЦІЯ_4 представники ТЦК, які не наділені повноваженнями на адміністративне затримання, чим порушено вимоги ст. 262 КУпАП. Права Позивача, зокрема право на захист та правничу допомогу, роз`яснені не були. У ТЦК та СП Позивача того ж дня направили на проходження військово-лікарської комісії без попереднього виклику повісткою та без надання реальної можливості підготувати і надати медичну документацію, що суперечить Порядку №560 та Положенню №402. Направлення на ВЛК було оформлено вже після примусового доставлення позивача до ТЦК та СП. Позивач повідомляв, що не відмовляється від проходження ВЛК, однак просив перенести її на іншу дату у зв`язку з відсутністю при собі медичної документації та необхідністю її зібрання. Незважаючи на наведені об`єктивні причини, Позивача фактично змусили написати заяву про відмову від проходження ВЛК під психологічним тиском. Належних і допустимих доказів вручення направлення на ВЛК, доведення його змісту та відмови Позивача від проходження ВЛК Відповідачем не надано. За таких обставин процедура направлення та притягнення до адміністративної відповідальності не була дотримана, а факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення не доведений. Зазначає, що у діях позивача відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення. Відповідачем не доведено факту відмови Позивача від проходження ВЛК та не дотримано встановленої законом процедури. Порушення принципу пропорційності та істотні процесуальні порушення є підставою для визнання дій відповідачів незаконними та недоведеності складу адміністративного правопорушення. Позивач також оскаржує постанову ІНФОРМАЦІЯ_5 від 15.09.2025 про накладення штрафу 17 000 грн за ч. 3 ст. 210 КУпАП (неявка за повісткою в особливий період). Вказує, що 10.09.2025 його було зупинено поліцією та примусово доставлено до ТЦК представниками ТЦК та СП без складання протоколу адміністративного затримання. Представники ТЦК не наділені повноваженнями на затримання та доставлення осіб (ст. 262 КУпАП). Права Позивача не були роз`яснені, не забезпечено право на правничу допомогу, що порушує ст. 268, 286 КУпАП та ст. 6 Конвенції. Позивач не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи 15.09.2025 та не отримував копію постанови в день її винесення. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вручення Позивачу повістки від 08.07.2025 (немає відео- чи фотофіксації, копії повістки). Розписка про отримання повістки містить підпис, який Позивач заперечує. Таким чином, факт належного оповіщення не доведений (Постанова КМУ №560). Протокол складено особою, повноваження якої на складання таких протоколів не підтверджені матеріалами справи. У постанові не наведено жодних доказів та їх оцінки, як того вимагають ст. 251, 280 КУпАП. Навіть у разі отримання повістки Позивач не міг з`явитися через хворобу, що підтверджується медичними документами та визнається поважною причиною відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відповідач не довів ані факт належного виклику, ані вину Позивача. Тому вважає, що Постанова від 15.09.2025 винесена з істотними порушеннями матеріального та процесуального права, без належних доказів, тому підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Просить задовольнити позовні вимоги.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Косар А. І.

Суд своєю ухвалою від 30 вересня 2025 року прийняв вказану позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Залучено до участі у справі в якості другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд своєю ухвалою від 17 жовтня 2025 року перейшов від розгляду справи №591/11008/25 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи з викликом сторін. Призначено судове засідання на 04 листопада 2025 року о 08 год 45 год.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 листопада 2025 року замінено первісного відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 на належного - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04.11.2025 судове засідання відкладено до 16.12.2025 до 08 год 20 хв.

12.12.2025 в системі Електронний суд відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 подав відзив, в якому заперечує щодо вимог позивача, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, оскільки у зв`язку з відмовою Позивача від проходження ВЛК, відносно нього уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ) було складено адміністративний протокол №СУ/2124/2025 за ч.3 ст.210-1 КУпАП (копія протоколу міститься в матеріалах справи). Додатком до протоколу є власноручно написана Позивачем заява від 10.09.2025 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ) про відмову від проходження ВЛК (копія заяви міститься в матеріалах справи). У даній заяві Позивач обґрунтовує свою відмову від проходження медичного огляду ВЛК банальною тезою, а саме: «не готовий проходити». Факт відмови Позивача від проходження медичного огляду ВЛК 10.09.2025 зафіксовано на портативний відеореєстратор (далі боді-камера), що підтверджується відповідним відеозаписом (відеозапис додається). Про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення Позивач повідомлений належним чином, що підтверджується його особистим підписом у протоколі про адміністративне правопорушення від 10.09.2025. У протоколі про адміністративне правопорушення від 10.09.2025 міститься запис про роз`яснення Позивачу змісту статті 63 Конституції України, прав, передбачених статтею 268 КУпАП, а також про вручення примірника даного протоколу Позивачу, що підтверджується особистим підписом Позивача. В матеріалах справи містяться всі відповідні належні та допустимі докази вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, а саме копії: витягу із журналу направлень на ВЛК, направлення на ВЛК, заяви ОСОБА_2 від 10.09.2025 про відмову від проходження ВЛК, відеозапис на портативну боді-камеру. Тобто, твердження представника Позивача про те, що немає доказів вчинення Позивачем правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, не відповідають дійсності. Всі докази вини Позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, долучені до матеріалів справи та були враховані під час розгляду справи уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 . Оскільки, Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, він не був позбавлений передбачених Конституцією України та КУпАП прав, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи для використання Позивачем юридичної допомоги адвоката, іншого фахівця у галузі права. Примірник постанови було отримано 16.09.2025, після розгляду справи, представником Позивача, що підтверджується відміткою в постанові. Таким чином, Відповідачем було дотримано встановлений законом порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Стосовно вимог Позивача про з приводу постанови серії СУ/2123/2025 від 15.09.2025 зазначаємо наступне. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 було встановлено, що 10.09.2025 о 09 год. 40 хв. Позивач зобов`язаний був прибути за повісткою №001356 09.07.2025 о 09-00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ) за адресою: АДРЕСА_2 , однак без поважних причин цього не зробив та не з`явився у визначений строк. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, керуючись вимогами чинного законодавства та діючи на підставі частини 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ухвалив постанову про притягнення зазначеного громадянина до адміністративної відповідальності. Фактом належного оповіщення Позивача є його особистий підпис на корінці повістки (містить в матеріалах справи), а твердження про підробку підпису, які містяться у позовній заяві є нічим іншим як цілеспрямованою та заздалегідь продуманою тактикою захисту сторони Позивача. Отже, згідно викладених положень неявка військовозобов`язаного за повісткою до ТЦК та СП є невиконанням військового обов`язку, а такі дії Позивача вказують на наявність об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП . Просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 ( том І ас 225-232).

16.12.2025 судове засідання відкладено до 02.01.2026 о 09 год 30 хв, у зв`язку з клопотанням представника позивача.

02.01.2026 у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у Сумській області, розгляд справи відкладено до 13.01.2026 до 15 год 00 хв.

13.01.2026 судове засідання відкладено до 26.01.2026 до 11 год 20 хв, у зв`язку з клопотанням представника позивача.

В судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача.

Від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_6 надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника, заперечує щодо позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 правом подачі відзиву не скористався.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 4 ст. 229 КАС України.

Після завершення стадії дослідження письмових доказів, здійснено судом перехід до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до статті 227 КАС України дату та час проголошення судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови №2124/2025 від 16.09.2025.

Судом встановлено, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_5 про накладення адміністративного стягнення СУ №2124/2025 від 16.09.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 25500 грн. Як вбачається із фабульної частини оскаржуваної постанови, 10 вересня 2025 року о 11 год 30 хв було виявлено, що 10.09.2025 громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії (що підтверджується письмовими поясненнями (заявою) ОСОБА_1 щодо мотивів відмови та відеозаписом з бодікамери), таким чином порушив абз. 4 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, в особливий період (том І ас 39).

Підставою для винесення постанови слугував протокол про адміністративне правопорушення СУ №2124/2025 від 10.09.2025 (том І ас 34-35).

Як вбачається з розписки ОСОБА_1 під підпис 08.07.2025 отримав повістку №001356 про виклик з метою проходження ВЛК на 09.07.2025 на 09 год 00 хв ( том І ас 32).

10.09.2025 о 14 год 55 хв працівником поліції Мандрика С. Г. громадянин ОСОБА_1 доставлений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в примітках зазначено «відмова від ВЛК» (том І ас 231).

Відповідно до направлення №48469087 від 10.09.2025 ОСОБА_1 був направлений для визначення придатності до служби в Десантно-штурмових військах, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті, підрозділах спеціального призначення до закладу охорони здоров`я КНП Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня», дата початку медичного огляду 10.09.2025 (том І ас 35).

10.09.2025 ОСОБА_1 власноручно написав заяву про відмову від проходження ВЛК, у зв`язку з тим, що не готовий, зобов`язався пройти ВЛК 16.09.2025 (том І ас 35 зі звороту).

Згідно з журналом реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, виданих резервістами та військовозобов`язаними для проходження медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата початку 04.09.2024, 10 вересня 2025 року ОСОБА_1 отримав направлення для проходження ВЛК під особистий підпис (том І ас 37-38).

Відповідно до картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаний ОСОБА_1 маються відмітки про проходження медичних спеціалістів від 14.10.2025 (том І ас 76-77).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно з постановою СУ № 2124/2025 стала відмова позивача від проходження ВЛК.

Нормами пункту 74 Порядку № 560 закріплено, що військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Направлення, сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, надсилається в електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з урахуванням вимог пункту 74-3 цього Порядку.

Особам віком до 45 років у направленні для проходження медичного огляду зазначається про необхідність визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та виявили бажання проходити військову службу під час мобілізації у вибраній ними військовій частині, командиром військової частини або начальником центру рекрутингу Збройних Cил видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11, яке реєструється у письмовій формі у журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається військовозобов`язаному та резервісту під особистий підпис.

Направлення на медичний огляд військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на військовому обліку в СБУ, а також військовозобов`язаних, які виявили бажання проходити військову службу під час мобілізації в обраному ними підрозділі, органі, закладі, установі СБУ, здійснюється у порядку, визначеному Головою СБУ.

Додатком 11 Порядку № 560 визначено форму направлення, для встановлення придатності військовозобов`язаного до проходження військової служби за станом здоров`я, у певному медичному закладі, у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період.

Таким чином, з вищевказаного вбачається, що процедурі проходження на військово-лікарській комісії медичного огляду передує:

- формування повістки про виклик військовозобов`язаного для проходження відповідного огляду та її вручення особі;

- видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою, згідно з додатком 11 до Порядку № 560;

- реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою, згідно з додатком 12 до Порядку № 560.

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для проходження особою медичного огляду на військово-лікарській комісії є отримання особою відповідної повістки на проходження військово-лікарської комісії із зазначенням мети виклику - проходження ВЛК.

Відповідно до пункту 47 зазначеної постанови у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пункту 41 вказаної постанови належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП обґрунтований постановою СУ № 2124/2025 виключно посиланням на відмову позивача від проходження військово-лікарської комісії.

Водночас сукупна оцінка доказів, наявних у матеріалах справи, у світлі вимог чинного законодавства не дає підстав для висновку про наявність події адміністративного правопорушення, з огляду на таке.

Як установлено судом, ОСОБА_1 дійсно 08.07.2025 під підпис отримав повістку № 001356 з метою проходження ВЛК на 09.07.2025 (том І ас 32). Разом із тим, матеріали справи не містять жодних доказів, що зазначена повістка була реалізована у передбаченому Порядком № 560 порядку, а саме що після її вручення 09.07.2025 було: належним чином оформлено та видано направлення на ВЛК за формою, визначеною додатком 11 до Порядку № 560; здійснено реєстрацію такого направлення у журналі реєстрації направлень за формою додатка 12 до Порядку № 560; визначено дату початку медичного огляду, що узгоджується з датою, зазначеною у повістці.

Подальші події, а саме доставлення ОСОБА_1 до ТЦК та СП 10.09.2025, підтверджують, що саме на цю дату було оформлено направлення № 48469087 для проходження ВЛК ( том І ас. 35), а також зроблено відповідний запис у журналі реєстрації направлень (том І ас. 3738). Тобто, лише 10.09.2025 було дотримано передбачену законом процедуру направлення на ВЛК.

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що 10.09.2025 ОСОБА_1 власноручно подав заяву, в якій зазначив про тимчасову відмову від проходження ВЛК та зобов`язався пройти її 16.09.2025 (том І а.с. 35 зі звороту). Зазначене свідчить не про ухилення чи категоричну відмову від виконання обов`язку, а про перенесення строку проходження медичного огляду, що саме по собі не охоплюється диспозицією ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до картки обстеження та медичного огляду, ОСОБА_1 фактично пройшов медичних спеціалістів 14.10.2025 (том І ас 7677), що об`єктивно спростовує доводи відповідача про наявність умисної та остаточної відмови від проходження ВЛК. Хоча медичних спеціалістів і було пройдено вже після винесення оскаржуваної постанови, тобто у позивача 10.09.2025 був намір пройти ВЛК.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка має бути доведена належними та допустимими доказами відповідно до ст. 251 КУпАП.

Однак у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували: факт відмови ОСОБА_1 від отримання повістки у встановленому порядку; складення акта відмови від отримання повістки, передбаченого пунктом 47 Порядку № 560; доведення такого акта до відома особи та його належну реєстрацію.

Наданий представником відповідача відеозапис не може бути покладений судом в основу висновку про винуватість позивача як самостійний та достатній доказ, за відсутності його належного документального підтвердження. Вказані документи не надані представником відповідача.

Водночас саме такі документи, в сукупності, відповідно до пункту 41 Порядку № 560 є належним підтвердженням оповіщення та відмови, що тягне юридичні наслідки у вигляді адміністративної відповідальності.

Таким чином, з урахуванням установлених обставин та вимог законодавства, суд доходить висновку, що подія адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП, у діях ОСОБА_1 відсутня, а надані відповідачем докази не підтверджують факту вчинення ним правопорушення.

У зв`язку з наведеним, відсутні правові підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а постанова СУ № 2124/2025 від 16.09.2025 підлягає скасуванню.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, на яку накладається адміністративне стягнення, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

За таких обставин винесення 16.09.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 оскаржуваної постанови СУ № 2124/2025 не доводить винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 210-1 ч. 3 КУпАП поза розумним сумнівом.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови № СУ/2123/2025 від 15.09.2025.

Судом встановлено, що постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 у справі про адміністративне правопорушення № СУ/2123/2025 від 15.09.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн за частиною третьою статті 210 КУпАП. Як вбачається із фабульної частини оскаржуваної постанови, 10.09.2025 о 09:40 год був виявлений факт, що громадянин ОСОБА_1 , під час особливого періоду, який діє в Україні з 17.03.20214 по теперішній час, не з`явився за повісткою від 08.07.2025 без поважних причин, чим порушив ч. 1 п. 2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», визначених у додатку 2 до порядку затвердженого постановою КМУ від 30.10.2022 №1487 (том І ас. 33).

Вказана постанова винесена на підставі протоколу №СУ/2123/2025 від 10.09.2025 (том І а.с. 30-31).

Як вбачається з розписки ОСОБА_1 під підпис 08.07.2025 отримав повістку №001356 про виклик з метою проходження ВЛК на 09.07.2025 на 09 год 00 хв (том І ас 32).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як визначено ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст. 210, 210-1, 211 КУпАП (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з чч. 1-2 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповіднодо ч. 1 ст. 22 вказаного Закону громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту. Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Як встановлено з матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за не прибуття за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Повістку № 001356 про необхідність явки позивача на 09.07.2025 на 09 год 00 хв для проходження військово-лікарської комісії та визначення призначення на особливий період до ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 вручено завчасно, а саме 08.07.2025 ( том І ас 32).

Форма повістки та розписки про її вручення, їх зміст визначені в додатку 11 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, згідно з яким повістка має відривну частину - розписку про те, що повістка про виклик у визначений час до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, одержана певним громадянином із засвідченням його особистим підписом.

Таким чином, позивачем проігнороване виконання обов`язку, покладеного на нього згідно вищезазначених правових норм, за повісткою до відповідача не прибув, чим порушив норми Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства. Відповідач діяв правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України, а оскаржувана постанова є обґрунтованою.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Доводи позивача про необізнаність щодо повістки та сумнів у належності підпису в розписці суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували факт вручення повістки або свідчили про відсутність у діях позивача події чи складу адміністративного правопорушення. Відтак підстави, визначені п. 1 ст. 247 КУпАП, для закриття провадження у справі відсутні.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зважаючи на викладене, суд не надає детальної оцінки аргументам сторін по суті адміністративного правопорушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності згідно з оспорюваною постановою.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Наведеним положенням кореспондують норми статті 293 КУпАП, якими регламентовано повноваження органу, який розглядає скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відтак, позовні вимоги належить задовольнити частково, скасувати постанову серії СУ № 2124/2025 від 16.09.2025 і закрити справу про адміністративне правопорушення, згідно пункту 3 частини третьої статті 286 КАС. В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За матеріалами справи встановлено, що при зверненні до суду першої інстанції позивачем сплачено судовий збір на суму 969.00 грн, про що свідчить Виписка про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України. Таким чином, оскільки суд першої інстанції за результатами розгляду даної справи дійшов висновку про задоволення позову та скасування постанови, то керуючись частиною 3 статті 139 КАС, слід стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_8 ЄДРПОУ: НОМЕР_1 судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто 484.50 грн.

Керуючись ст. ст. 5,6, 8, 14, 22, 71,72-79, 136, 139, 160-163, 211, 220, 241-246, 250, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії СУ № 2124/2025 від 16.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25 500.00 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_8 ЄДРПОУ: НОМЕР_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 50 коп.

Видати виконавчий лист після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі «Судова влада України» за веб-адресою: http://zr.su.court.gov.ua/sud1805/.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Якименко Ольга Ігорівна, адреса: м.Суми, РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 ЄДРПОУ: НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_4 .

Суддя А. І. Косар