Справа № 600/765/25-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року

м. Київ

справа № 600/765/25-а

адміністративне провадження № К/990/32721/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желтобрюх І.Л., суддів - Білоуса О.В., Дашутіна І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року (суддя Анісімов О.В.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2025 року (судді: Шидловський В.Б., Капустинський М.М., Сапальова Т.В.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО НАФТА КС» до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО НАФТА КС» (далі - ТОВ «ЄВРО НАФТА КС», заявник, позивач) до подання позовної заяви звернулось до Чернівецького окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову, в якій просило:

- зупинити дію рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області (далі - ГУ ДПС у Чернівецькій області) від 14.02.2025 № 487-рл до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі по суті спору;

- заборонити ДПС України та її структурним підрозділам (ГУ ДПС у Чернівецькій області) вчиняти дії по внесенню до Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформації щодо припинення дії ТОВ «ЄВРО НАФТА КС» ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 2400006 (термін дії з 24.01.2024 по 24.01.2029) та/або поновити ТОВ «ЄВРО НАФТА КС» у Єдиному державному реєстрі суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним запис про дію (чинність) ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 2400006 від 24.01.2024 (термін дії з 24.01.2024 по 24.01.2029) до набрання законної сили судовим рішенням по суті спору щодо оскарження рішення ГУ ДПС у Чернівецькій області від 14.02.2025 № 487-рл.

Чернівецький окружний адміністративний суд ухвалою від 24.02.2025, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 вказану заяву позивача про забезпечення позову задовольнив, зупинивши дію рішення ГУ ДПС у Чернівецькій області від 14.02.2025 № 487-рл до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі по суті спору. Заборонив ДПС України та її структурним підрозділам (ГУ ДПС у Чернівецькій області) вчиняти дії по внесенню до Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформації щодо припинення дії ТОВ «ЄВРО НАФТА КС» ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 2400006 (термін дії з 24.01.2024 по 24.01.2029) та/або поновити ТОВ «ЄВРО НАФТА КС» у Єдиному державному реєстрі суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним запис про дію (чинність) ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 2400006 від 24.01.2024 (термін дії з 24.01.2024 по 24.01.2029) до набрання законної сили судовим рішенням по суті спору щодо оскарження рішення ГУ ДПС у Чернівецькій області від 14.02.2025 № 487-рл.

Не погоджуючись із такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій ГУ ДПС у Чернівецькій області звернулось з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить рішення судів скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ «ЄВРО НАФТА КС» про вжиття заходів забезпечення позову.

На обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що обраний судами попередніх інстанцій вид забезпечення позову у вигляді зупинення дії рішення про припинення дії ліцензії є неправильним, оскільки фактично вирішує спір по суті до ухвалення рішення у справі, що суперечить меті застосування статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Зазначає, що наведені заявником обґрунтування вказані в заяві про забезпечення позову - є лише припущенням про можливе порушення прав чи інтересів у майбутньому та не свідчать про існування обставин, за яких є неможливим чи ускладненим поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у зв`язку з чим відповідач вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні скарги, вказуючи, що суди, задовольняючи заяву про забезпечення позову обґрунтовано вважали, що обраний заявником спосіб забезпечення відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог, враховуючи, що позивачем з огляду на отримання ліцензії було придбано відповідні основні засоби (заправний пункт, паливнороздавальні колонки, земельна ділянка для розміщення місця роздрібної торгівлі, реєстратори розрахункових операцій тощо), придбано оборотні активи, укладено довготривалі договори як з постачальниками, так і з покупцями пального, що підтверджуються доданими до заяви про забезпечення доказами.

Зазначає, що в цьому випадку вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення, не є вирішенням спору по суті, на що помилково вказує скаржник, і не свідчить про неправомірність висновку контролюючого органу про наявність підстав для анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Наголошує, що аргументи касаційної скарги щодо неправильності зроблених судами висновків є безпідставними та зводяться до переоцінки встановлених у справі обставин, що не узгоджується з приписами статті 341 КАС України.

Перевіривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, матеріали справи, судові рішення, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Ключовим питанням під час касаційного перегляду справи є перевірка дотримання судами попередніх інстанцій вимог статей 150 - 154 КАС України в контексті наявності/відсутності підстав для забезпечення позову у цій справі, з урахуванням фактичних обставин і предмета позовних вимог, у спосіб, обраний позивачем і застосований судом першої інстанції.

Частинами першою та другою статті 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Водночас підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

Положеннями частини шостої статті 154 КАС України визначено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно із Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Водночас, колегія суддів зазначає, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При цьому, слід також зауважити на тому, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Положеннями Закону України від 19.04.2025 № 3817-IX «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 3817-IX) визначено, що припинення дії ліцензії - це позбавлення суб`єкта господарювання права на провадження відповідного виду (видів) господарської діяльності, на який (які) йому надано ліцензію, у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 46 Закону № 3817-IX підставою для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності є несплата чергового платежу за ліцензію.

При вирішенні питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову суди попередніх інстанцій установили, що підставою для прийняття відповідачем рішення про припинення дії ліцензії позивача вказана несплата чергового платежу за ліцензію.

Основним видом господарської діяльності ТОВ «ЄВРО НАФТА КС» за КВЕД є: 47.30 роздрібна торгівля пальним.

З метою здійснення основного виду своєї господарської діяльності заявник у встановленому порядку отримав від контролюючого органу ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним № 2400006, терміном дії з 24.01.2024 по 24.01.2029, за адресою місця торгівлі: Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Південно-Кільцева, 2Г.

14.02.2025 ГУ ДПС у Чернівецький області було прийняте рішення № 487-рл про припинення дії вказаної ліцензії у зв`язку з несплатою ТОВ «ЄВРО НАФТА КС» чергового платежу за ліцензію.

На обґрунтування своїх доводів щодо істотного ускладнення в поновленні порушених прав та інтересів заявником разом із заявою подано: штатний розпис, перелік працівників АЗС та накази про їх прийняття на роботу, об`єднаний звіт про ССВ та ПДФО за 4-й квартал 2024 року та січень 2025 року, договір оренди землі, договори з придбання та реалізації палива, довідку про балансову вартість основних засобів, інформацію щодо обсягу сплачених податків і зборів за 2024 рік та інформацію про фактичні залишки палива на АЗС станом на 17.02.2025.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову ТОВ «ЄВРО НАФТА КС» суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що обрання такого способу забезпечення позову є логічним, а невжиття таких заходів призведе до істотного ускладнення в поновленні порушених прав та інтересів заявника, у разі задоволення позову. При цьому, на переконання судів, зміст таких заходів забезпечення позову свідчить про те, що ці заходи спрямовано виключно на збереження існуючого становища ТОВ «ЄВРО НАФТА КС» до вирішення судом спору по суті і є тимчасовим заходом, покликаним запобігти виникненню ускладнень та докладенню значних та невиправданих зусиль для відновлення господарської діяльності підприємства у разі ухвалення рішення на його користь.

Положеннями частин першої - другої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд враховує, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій є результатом оцінки наявних у їх розпорядженні доказів, і така оцінка судами здійснена з дотриманням вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування всіх обстави справи на підставі належних та допустимих доказів.

Крім того доводи касаційної скарги щодо підстав для відмови у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову аналогічні тим, які ГУ ДПС у Чернівецькій області наводило в апеляційній скарзі та були ретельно перевірені і проаналізовані судом апеляційної інстанції під час розгляду та ухвалення оскаржуваного судового рішення, їм була надана належна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом норм матеріального або процесуального права при вирішенні судом цього питання, у касаційній скарзі не наведено і не доведено.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2025 року у справі № 600/765/25-а залишити без змін, а касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області, - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач І.Л. Желтобрюх

Судді: О.В. Білоус

І.В. Дашутін