Справа № 520/22961/25
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Лук`яненко М.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 р. Справа № 520/22961/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/22961/25

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення з 03.02.2020 по 22.04.2025 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення з 03.02.2020 року по день фактичного виконання рішення суду Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 року по справі № 520/31410/24 22.04.2025 року, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових в нагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення з 03.02.2020 по 22.04.2025 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення з 03.02.2020 року по день фактичного виконання рішення суду Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 року по справі № 520/31410/24 22.04.2025 року, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що законодавець встановив, що компенсація за втрату частини доходів, проводиться виключно на грошові доходи, перелік яких чітко визначено, та які не мають разового характеру і які нараховані але невиплачені (ст. 2, З Закону 2050-ІІІ п. 3 Порядку 159), однак у вказаному переліку відсутній такий вид доходу як одноразові додаткові види грошового забезпечення, а тому підстав для виплати компенсації втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати не має. Таким чином вважає, що рішення НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України в усіх випадках зазначених в позові ОСОБА_1 є законними, прийнятими в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами України.

Позивач не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів зазначає, що як вбачається з апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції фактично оскаржується в частині задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , проходив військову службу в органах Державної прикордонної служби України з 18.03.1997 року по 12.06.2021 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією послужного списку. У спірному періоді проходив військову службу у НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_1 ) - з 03.02.2020 по 12.06.2021 року.

Згідно з витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.06.2021 року № 247-ос ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 12.06.2021 року, в тому числі, - фінансового, військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи, що на день виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення Відповідач не здійснив перерахунок грошового забезпечення позивача із врахуванням розміру прожиткового мінімуму на відповідний календарний рік, позивач звернувся за захистом свого права до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 року по справі №520/31410/24, яке набрало законної сили 01.04.2025 року, визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення позивачу перерахунку та доплати грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з 03.02.2020 по 31.12.2020 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2020 рік на 01.01.2020, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704 з врахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано відповідача перерахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за період з 03.02.2020 по 31.12.2020 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2020 рік на 01.01.2020, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704 з врахуванням раніше виплачених сум; визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення позивачу перерахунку та доплати грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з 01.01.2021 по 12.06.2021 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2021 рік на 01.01.2021, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017р. № 704 з врахуванням раніше виплачених сум; визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення позивачу перерахунку та доплати грошової компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2021 рік на 01.01.2021, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704 з врахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано відповідача перерахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2021 рік на 01.01.2021, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017р. № 704 з врахуванням раніше виплачених сум; визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення позивачу перерахунку та доплати одноразову грошову допомогу по звільненню 12.06.2021 в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2021 рік на 01.01.2021, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704 з врахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано відповідача перерахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу по звільненню 12.06.2021 в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2021 рік на 01.01.2021, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704 з врахуванням раніше виплачених сум.

22.04.2025 року, на виконання вказаного рішення суду, відповідачем здійснено позивачу виплату належного грошового забезпечення у сумі 117 499,84 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи скріншотом з мобільного банківського додатку "Приватбанк".

08.07.2025 року позивач звернувся із письмовою заявою на адресу відповідача щодо виплати компенсації за втрату частини доходів.

Листом від 18.07.2025 року №09/Л-784/818 відповідач відмовив у виплаті компенсації позивачу, з огляду на відсутність правових підстав для здійснення таких дій, пославшись на те, що зазначена компенсація проводиться виключно на грошові доходи, які не мають разового характеру.

Враховуючи, що відповідачем виконано свій обов`язок із належного розрахунку з позивачем не з дати звільнення, 12.06.2020 року, а лише за рішенням суду - 22.04.2025 року, позивач вважаючи, що має право на компенсацію втрати частини доходів, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки відповідачем порушено строки виплати грошового забезпечення позивачу за період з 03.02.2020 року по день фактичної виплати грошового забезпечення 22.04.2025 року, то позивач має право на виплату йому компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ (далі по тексту Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 (далі по тексту - Порядок №159).

Відповідно до статті 1 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону №2050-ІІІ зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

- пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);

- соціальні виплати;

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення);

- сума індексації грошових доходів громадян;

- суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника (абзаци 2, 5, 6, 7, 8 частини другої статті 2 Закону №2050-ІІІ).

Згідно зі ст.3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону №2050-ІІІ визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Аналогічні норми також викладені у Порядку №159.

Пунктом 2 Порядку №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Відповідно до пункту 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Зі змісту вказаних норм випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється шляхом множення суми «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Тобто, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Вказані вище висновки щодо правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 24.01.2025 у справі №380/1607/24, від 12.09.2024 у справі №240/18489/23, від 12.09.2024 у справі №400/5837/23, які в силу ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковими для врахування при розгляді даної справи.

Судом встановлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 року по справі №520/31410/24 позивачу було 22.04.2025 року виплачене належне грошове забезпечення у сумі 117 499,84 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи скріншотом з мобільного банківського додатку "Приватбанк".

Листом від 18.07.2025 року №09/Л-784/818 відповідач відмовив у виплаті компенсації позивачу посилаючись на те, що компенсація проводиться виключно на грошові доходи, які не мають разового характеру.

Водночас, як встановлено судовим розглядом позивачу на виконання рішення суду виплачений перерахунок та доплата грошового забезпечення.

Таким чином, позивач має право на компенсацію втрати частини грошових доходів внаслідок затримки виплати у належному розмірі грошового забезпечення.

Тому відповідачем мала бути сплачена компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення з 03.02.2020 року по день фактичного виконання рішення суду Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 року по справі № 520/31410/24 22.04.2025 року.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою грошового забезпечення з 03.02.2020 по 22.04.2025 року та зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення з 03.02.2020 року по день фактичного виконання рішення суду Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 року по справі № 520/31410/24 22.04.2025 року, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 по справі № 520/22961/25 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко З.Г. Подобайло