Справа № 120/13456/25
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 січня 2026 р. Справа № 120/13456/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відділ, відповідач) із позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії, що полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовослужбовців і резервістів відомостей про порушення правил військового обліку до Єдиного державного реєстру призовників, військовослужбовців і резервістів;

- зобов`язати виключити відомості про порушення правил військового обліку в Єдиному державному реєстрі призовників, військовослужбовців і резервістів ;

- визнати протиправними дії щодо направлення звернення до органів Національної поліції про доставлення до органів ТЦК та СП;

- зобов`язати направити до Національної поліції, її структурних підрозділів, відділення поліції №1 Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_1 для складання протоколів про адміністративне правопорушення у відповідності до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів , затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 р. №1487.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що не допускав порушення правил військового обліку, адже повістку отримав після дати та часу на коли викликався. Зазначає, що жодного протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності не складалось, що є окремою підставою для задоволення позову.

Письмової позиції від відповідача не надходило, хоча ухвала про відкриття провадження отримана відповідачем, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Стосовно відзиву, який надійшов від ІНФОРМАЦІЯ_3 , то такий судом до уваги не приймається, адже установа не є стороною у справі.

Посилання центру на те, що перший відділ ІНФОРМАЦІЯ_4 є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_5 та не має повноважень щодо самостійного представництва у судах, а тому належною стороною по справі є ІНФОРМАЦІЯ_6 , судом до уваги не приймаються, виходячи з наступного.

В розумінні статті ст. 4 КАС України, відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача. Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, відповідачем може бути суб`єкт владних повноважень, зокрема орган державної влади, без статусу юридичної особи або інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника (ч. 3 ст. 55 КАС України).

Враховуючи дану норму, зважаючи, що саме комісія першого відділу приймала рішення про відмову у наданні відстрочки, що свідчить про наявність у неї повноважень на прийняття відповідних рішень, відповідно, остання є суб`єктом владних повноважень в розумінні КАС України та належним відповідачем. А отже, керівник відділу не позбавлений права представляти інтереси відповідача.

Відтак, за умови, якщо саме ІНФОРМАЦІЯ_6 уповноважений представляти перший відділ, слід було надати відповідні докази в підтвердження таких повноважень (наказ, положення, тощо), чого здійснено не було.

01.12.2025 р. надійшла відповідь на відзив, в якій просив залучити в якості другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вказав на пропуск строку подання відзиву і просив відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою від 29.01.2026 р. відмовлено в залученні другого відповідача.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" (далі - Закон № 1951-VIII) Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Положеннями статті 2 Закону № 1951-VIII визначено, що основними завданнями Реєстру є зокрема, ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України.

Згідно статті 3 Закону № 1951-VIII основними засадами ведення Реєстру є: 1) обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 3) захищеність Реєстру та внесених до нього відомостей - держава гарантує захист бази даних Реєстру від несанкціонованого доступу та зловживання доступом, незаконного використання відомостей Реєстру, порушення цілісності бази даних Реєстру та його апаратного чи програмного забезпечення, а також гарантує дотримання законодавства щодо захисту персональних даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів, наявних у Реєстрі.

Оформлення документів військового обліку громадян України здійснюється з використанням засобів Реєстру.

Статтею 5 Закону № 1951-VIII передбачено, що органами ведення Реєстру є Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 9 Закону № 1951-VIII призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.

Частиною 1 статті 14 Закону № 1951-VIII встановлено, що ведення Реєстру включає:

1)внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним;

2)внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами;

3)знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.

Положення частини 3 статті 14 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" визначають, що актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Із процитованого видно, що військовозобов`язаний та резервіст має право звернення до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру, у двох випадках: неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе або для виправлення недостовірних відомостей Реєстру.

У той же час, відповідно до пункту 1 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 (далі - Порядок № 559) військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа, а також громадянам України, звільненим з військової служби в СБУ у відставку, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби та не досягли граничного віку перебування в запасі (у разі, коли раніше військово-обліковий документ не видавався) (далі -Порядок № 559).

Пунктами 3 та 4 Порядку № 559 передбачено, що відомості, які зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. У разі коли відомості, зазначені у графах 1-5, 13 та 14 військово-облікового документа на бланку, не відповідають відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, він вважається недійсним (крім військово-облікових документів військовозобов`язаних та резервістів СБУ, розвідувальних органів). Відповідність відомостей, зазначених у військово-обліковому документі на бланку, відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, перевіряється через: електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ (орган СБУ, розвідувальний орган).

У разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін: у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку; в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку. Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Пунктом 7 Порядку № 559 визначено, що військово-обліковий документ в електронній формі формується на безоплатній основі за бажанням особи після проходження нею електронної ідентифікації та автентифікації.

Формування та відображення військово-облікового документа в електронній формі здійснюється автоматично за умови підключення електронного пристрою до Інтернету та наявності у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей, визначених у пункті 8 цього Порядку.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 559 військово-обліковий документ в електронній формі містить такі відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (за наявності): 1) прізвище; 2) власне ім`я (усі власні імена); 3) по батькові (за наявності); 4) дата народження; 5) реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті); 6) окремий номер запису в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 7) відомості про результати медичних оглядів, що проводилися з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку; 8) відомості про наявність відстрочки від направлення для проходження базової військової служби для призовників або відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період (бронювання) для військовозобов`язаних та резервістів; 9) військове звання (для військовозобов`язаних та резервістів); 10) військово-облікова спеціальність; 11) відомості про виконання військового обов`язку (категорія обліку); 12) відомості про військовий облік (вид обліку та територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому перебуває на обліку); 13) відомості щодо звернення або надсилання до Національної поліції повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення; 14) адреса місця проживання; 15) номери засобів зв`язку; 16) адреси електронної пошти (за наявності); 17) дата і час оновлення облікових даних призовником, військовозобов`язаним та резервістом; 18) дата і час формування військово-облікового документа в електронній формі.

Із процитованого видно, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відповідальними за ведення Реєстру, до обов`язку яких належить вирішення питання щодо внесення відповідних змін у Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в тому числі відомостей, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку. На територіальні центри комплектування та соціальної підтримки покладено обов`язок внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у тому числі у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Суд зауважує, що з аналізу приписів Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу, Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559, слідує, що вирішення питання про внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відноситься до дискреційних повноважень відповідача.

Внесення до Реєстру відомостей, які фактично фіксують порушення правил військового обліку, саме по собі не може свідчити про наявність складу адміністративного правопорушення, відповідно, не свідчить про те, що внесенні відомості є недостовірними та підлягають виправленню.

Надаючи оцінку аргументам позивача щодо не допущення ним порушень правил військового обліку, суд вказує наступне.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, , є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП закріплює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, доведеність вини позивача підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КУпАП.

Отже питання чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності має бути досліджено в межах справи про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо внесення відомостей до відповідного Реєстру не можуть самі по собі підміняти провадження у справі про адміністративне правопорушення, у межах якого встановлюється вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення, наявність складу правопорушення та інші юридично значимі обставини.

У межах розгляду цієї адміністративної справи суд не встановлює факт допущення порушення в юридичному сенсі, зокрема, винність особи чи наявність складу адміністративного правопорушення, а здійснює перевірку законності дій суб`єкта владних повноважень, а саме, правомірності внесення відомостей до Реєстру про наявність порушень правил військового обліку позивачем.

З огляду на викладене, доводи позивача про недопущення ним порушення правил військового обліку не підлягають оцінці судом у межах цієї справи та, відповідно, відхиляються як такі, що не стосуються предмета доказування у даному спорі.

Окремо суд зауважує, що законодавством не визначено вичерпного переліку порушень, за наявності яких у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів формується відповідний статус про порушення правил військового обліку.

Водночас норми чинного законодавства не містять положень, згідно з якими наявність такого статусу обумовлюється виключно складенням протоколу про адміністративне правопорушення, оголошенням особи у розшук або притягненням її до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 КУпАП України.

Відповідна позиція викладена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2025 року у справі № 120/1740/25.

Крім того, суд звертає увагу, що управління відомостями в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, зокрема внесення змін, уточнення або виправлення персональних даних, здійснюється в межах повноважень відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а не суду.

Такі зміни вносяться на підставі перевірених відомостей, отриманих від уповноважених органів або осіб, а не виключно за заявами заінтересованої особи.

Судове рішення саме по собі не може слугувати механізмом для автоматичного внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, оскільки це суперечило б встановленій законодавством процедурі перевірки та актуалізації облікових даних.

За таких обставин внесення судом виправлень до Реєстру за відсутності об`єктивних і перевірених доказів відсутності порушення означало б втручання у дискреційні повноваження органу територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що є неприпустимим у межах адміністративного судочинства.

А отже, позов в частині визнання протиправними дій , що полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників , військовослужбовців і резервістів відомостей про відсутність порушення правил військового обліку та зобов`язання внести зміни до даних , що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників , військовослужбовців і резервістів про відсутність порушення правил військового обліку, -задоволенню не підлягає.

Стосовно вимог про визнання протиправними дій щодо направлення повідомлення про доставку та зобов`язання направити до Національної поліції повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення до органів ТЦК та СП, то суд зауважує наступне.

Абзацом 16 пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету МіністрівУкраїни від 30 грудня 2022 р. № 1487 обумовлено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку, з урахуванням вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку.

Аналогічна норма міститься в п. 9 Положення від 23.02.2022 № 154, за змістом якого територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції, у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення.

Як видно із військового облікового документа позивача, підставою для звернення до поліції стало не можливість складання протоколу про адміністративне правопорушення (не оновлення даних).

З огляду на те, що відповідач наділений правом зверненням в установленому законом порядку до органів Національної поліції, у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України, таке направлення узгоджується з Законом.

Відтак, вимоги позивача про зобов`язання направити до Національної поліції повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення до органів ТЦК та СП, не підлягають задоволенню.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними в цілому, тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до положень статті 139 КАС України не підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ін НОМЕР_1 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

Повний текст рішення сформовано 29.01.26р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна