Справа № 420/19744/25
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Альфа Інет до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Альфа Інет до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить суд:

визнати незаконною бездіяльність Головного управління ДПС в Одеській області з виконання анулювання декларацій з ПДВ, яка бездіяльність, зокрема, виражається виданням листа ГУ 26108/6/15-32-04-10-06 від 09.06.2025 року;

зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області анулювати Декларації з ПДВ, а саме:

1. Декларація з ПДВ звітна за лютий місяць 2024 року, податковий індивідуальний номер 31, реєстраційний № від 19.03.2024 року;

2. Декларація з ПДВ звітна за березень місяць 2024 року, реєстраційний № від 17.04.2024 року;

3. Декларація з ПДВ звітна за квітень місяць 2024року, реєстраційний № від 20.05.2024 року;

4. Декларація з ПДВ звітна за травень місяць 2024 року, реєстраційний № від 20.06.2024 року;

5. Декларація з ПДВ звітна за травень місяць 2024 року, реєстраційний № від 18.07.2024 року;

6. Декларація з ПДВ звітна за липень місяць 2024 року, реєстраційний № від 19.08.2024 року;

7. Декларація з ПДВ звітна за серпень місяць 2024року, реєстраційний № від 20.09.2024 року;

8. Декларація з ПДВ звітна за вересень місяць 2024 року, реєстраційний № від 21.10.2024 року;

9. Декларація з ПДВ звітна за жовтень місяць 2024 року, реєстраційний № від 19.11.2024 року;

10. Декларація з ПДВ звітна за листопад місяць 2024 року, реєстраційний № від 19.12.2024 року;

11. Декларація з ПДВ звітна за грудень місяць 2024 року, реєстраційний № від 20.01.2025 року;

12. Декларація з ПДВ звітна за січень місяць 2025 року, реєстраційний № від 19.02.2025 року;

13. Декларація з ПДВ звітна за лютий місяць 2025 року, реєстраційний № від 19.03.2025 року;

14. Декларація з ПДВ звітна за березень місяць 2025 року, реєстраційний № від 21.04.2025 року;

зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області повернути ТОВ Альфа Інет, код 36674874 за рахунок коштів Державного бюджету України переплату з ПДВ у сумі 715 461 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 3 квітні 2024 року Підприємством була подана позовна заява, у якій Підприємство просило скасувати як незаконне Рішення ГУ № 588/15-32-04-06-19 від 12.12.2023 року (надалі «Оскаржуване рішення»), згідно до якого реєстрація Підприємства у якості платника Єдиного податку 3 групи із ставкою 5 відсотків без сплати ПДВ анулювалося з 31.12.2023 року. 20.11.2024 року Одеським окружним адміністративним судом було винесене рішення по справі № 420/13767/24 (надалі «Рішення»). Зазначеним Рішенням суд першої інстанції задовольнив позов Підприємства у повному обсязі. ГУ виконало Рішення: поновило з 01.01.2024 року Підприємство у якості платника Єдиного податку та анулювало реєстрацію Підприємства платником ПДВ з дати реєстрації Підприємства платником ПДВ у січні 2024 року. Підприємство зі свого боку виплатило Єдиний податок за 2024 рік та перший квартал 2025 року на суму 450 911 грн. Але, умови 3 групи Спрощеної системи оподаткування 5 відсотків не передбачають сплати ПДВ. У зв`язку із зазначеним, Підприємство звернулося до ГУ із заявою від 26.05.2025 року, у якій просило ГУ анулювати декларації Підприємства з ПДВ (за період перебування Підприємства платником ПДВ). Листом ГУ № 26108/6/15-32-04-10-06 від 09.06.2025 року, надалі «Відповідь» ГУ відмовило Підприємству у анулюванні Декларацій, а також відмовило у поверненні переплати з ПДВ, зазначивши що переплати не існує. Тож, Підприємство за 2024 рік сплатило як Єдиний податок, так і ПДВ, що суперечить нормам розділу 14 ПКУ та є подвійним оподаткуванням. Таким чином, правове становище Підприємство, порушене Оскаржуваним рішенням ГУ, було поновлено не у повній мірі: не всі наслідки скасованого судом Оскаржуваного рішення були виправлені, Декларації з ПДВ не були анульовані, переплата з ПДВ у сумі 715 461 грн. 00 коп не була повернута Підприємству.

Представник відповідача у відзиві на позов зазначив, що вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідач зазначає, що згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС надані ТОВ «Альфа Інет» до Головного управління ДПС в Одеській області податкові декларації з податку на додану вартість за звітні (податкові) періоди з лютого 2024 року по березень 2025 року є прийнятими. Крім того, в Єдиному реєстрі податкових накладних обліковуються зареєстровані з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, складені ТОВ «Альфа Інет» податкові накладні. Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Кодексу податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Враховуючи вищенаведене, управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області не мало підстав для анулювання наданих ТОВ «Альфа Інет» податкових декларацій з податку на додану вартість. Також, за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС в інтегрованій картці платника з податку на додану вартість станом 01.07.2025 по Товариству надміру сплачені грошові зобов`язання відсутні. Враховуючи зазначене, заяву ТОВ «АЛЬФА ІНЕТ» () про повернення надміру сплаченого податку на додану вартість залишено без задоволення, про що платника повідомлено листом від 09.06.2025 № 26108/6/15-32-04-10-06.

Представником позивача надано відповідь на відзив, в якій вказано, що у відзиві відсутнє викладення заперечень проти позицій Підприємства, які полягають у тому, що ГУ зобов`язане: 1. Скасувати декларації з ПДВ (за переліком, наведеним у позовній заяві). 2. Повернути переплату з ПДВ. Крім того, без повернення переплати з ПДВ на суму 715 461 грн. порушені Оскаржуваним рішенням права Підприємства неможна вважати поновленими до кінця.

Ухвалою суду від 25.06.2025 року відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ІНЕТ» () перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області. Основний вид діяльності 61.10 Діяльність у сфері проводового електрозв`язку (а.с.62-63); є платником єдиного податку з 01.01.2016 року.

Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ у приміщенні ГУ ДПС в Одеській області проведено перевірку щодо порушення умов перебування платником єдиного податку третьої групи зі ставкою 5 відсотків ТОВ "АЛЬФА ІНЕТ" , за результатом якої складено Акт «Про результати перевірки щодо порушення платником єдиного податку третьої групи умов перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку звітності № 31053/15-32-04-06-36674874 від 08.11.2023 року. Перевіркою встановлено, що платником єдиного податку третьої групи зі ставкою 5 відсотків порушено умови перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме: - перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи (абз. 3 пп.298.2.3 п.298.2 ст.98 ПКУ); - здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання (абз. 8 п.п.291.5.1 п.291.5 ст.291, абз.5 п.п. 298.2.3 п.298.2 ст. 298 ПКУ); - здійснення видів діяльності, незазначених у реєстрі платників єдиного податку (абз.7 п. 298.2.3 п.298.2 ст.298 ПКУ); - наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів (абз. 8 пп. 298.2.3 п.298.2 ст.298 ПКУ); - обрана відсоткова ставка платника єдиного податку третьої групи у розмір 3 відсотки, що не відповідає встановленим вимогам для платників єдиного податку третьої групи (п.293.3 ст.293 ПКУ, абз.5 п.293.8 ст. 293 ПКУ).

12.12.2023 року ГУ ДПС в Одеській області прийняло рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи юридичної особи № 588/15-32-04-06-19.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року по справі № 420/13767/24, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 588/15-32-04-06-19 від 12.12.2023р.про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ІНЕТ». Зобов`язано Головне управління ДПС в Одеській області поновити реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ІНЕТ» як платника єдиного податку третьої групи, з 31 грудня 2023 року.

Головне управління ДПС в Одеській області поновило реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ІНЕТ» як платника єдиного податку третьої групи, з 01.01.2024 року та анулювало реєстрацію Підприємства платником ПДВ з дати реєстрації Підприємства платником ПДВ у січні 2024 року.

ТОВ «АЛЬФА ІНЕТ» звернулось 26.05.2025 року до Головного управління ДПС в Одеській області із заявою, в якій просило, зокрема, анулювати декларації Підприємства з ПДВ (за період перебування Підприємства платником ПДВ) та після анулювання зазначених декларацій з ПДВ виявиться, що у Підприємства наявна переплата з ПДВ у сумі 715 461 грн. 00 коп. У порядку, передбаченому ст. 43 ПКУ, просимо повернути надмірно сплачені до державного бюджету України грошові кошти у сумі 715 461 грн. 00 коп. на поточний рахунок Підприємства за банківськими реквізитами.

Листом від 09.06.2025 року Головне управління ДПС в Одеській області надало відповідь, в якому зазначило «…в судовому провадженні по справі № 420/13767/24 не виносилось на розгляд питання стосовно поданої Товариством податкової звітності з податку на додану вартість, та, відповідно, у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 по справі № 420/13767/24, не передбачено скасування реєстрації наданих Товариством податкових декларацій з податку на додану вартість за звітні (податкові) періоди з лютого 2024 року по березень 2025 року. Враховуючи вищенаведене, Головне управління ДПС в Одеській області не має підстав для анулювання наданих Товариством податкових декларацій з податку на додану вартість.

Стосовно повернення переплати з податку на додану вартість в сумі 715 461 грн на поточний рахунок Товариства зазначаємо таке.

… За даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС в інтегрованій картці платника з податку на додану вартість станом 05.06.2025 по Товариству надміру сплачені грошові зобов`язання відсутні.

Враховуючи зазначене, заява ТОВ «АЛЬФА ІНЕТ» () про повернення надміру сплаченого податку на додану вартість залишається без задоволення».

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно до ст.ст. 203.1., 203.2. ПКУ обов`язком платника ПДВ є надання до податкового органу декларацій з ПДВ та сплата ПДВ: « 203.1. Податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця».

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.».

Згідно до положень ст. 43 ПКУ помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. ...

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на рахунок такого платника податків у банку або небанківському надавачу платіжних послуг, або на єдиний рахунок, або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у

платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на рахунок платника податків у банку, небанківському надавачу платіжних послуг; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг.

У разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на рахунок платника податків у банку, небанківському надавачу платіжних послуг.»

Позивач в позовній заяві зазначає, що не має податкового боргу, що не заперечується та не спростовується відповідачем, та надало письмову заяву про повернення надмірно сплаченого ПДВ на власні банківські реквізити.

При цьому суд враховує, що після анулювання реєстрації платником ПДВ підприємство не може подати уточнюючи декларації з ПДВ за спірний період, а тому анулювання їх відповідачем є безальтернативним варіантом для позивача для відновлення порушених прав.

Пунктами 26-27 Порядку №569 передбачено, що повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку, зарахованих до бюджету з електронного рахунка платника податку в порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 Кодексу, здійснюється шляхом перерахування таких коштів виключно на електронний рахунок платника податку, а у разі його відсутності на дату звернення платника податку із заявою про повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку чи на дату фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податку в установі банку.

У разі анулювання реєстрації платника податку податкові зобов`язання визначаються на підставі податкової звітності з податку за підсумками останнього звітного (податкового) періоду, визначеного пунктом 184.6 статті 184 Кодексу. Залишок коштів на електронному рахунку платника податку після розрахунків з бюджетом за результатами останнього звітного (податкового) періоду перераховується до бюджету.

Якщо після анулювання реєстрації платника податку залишок коштів на електронному рахунку недостатній для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з податку на підставі поданих контролюючому органу податкових декларацій з податку, остаточний розрахунок з бюджетом таким платником здійснюється з поточного рахунка на електронний рахунок.

Якщо залишок коштів на електронному рахунку, який після анулювання реєстрації платника податку перераховано до бюджету, перевищує суми узгоджених податкових зобов`язань з податку за результатами останнього звітного (податкового) періоду, такі суми повертаються з бюджету в порядку, передбаченому статтею 43 Кодексу, за заявою платника податку.

Отже, електронний рахунок платника податку на додану вартість відкривається Казначейством останньому на безоплатній основі та виключно з цього рахунку здійснюються розрахунки з бюджетом у частині сплати цього податку. Відтак, зарахування коштів на такий рахунок неможливо ототожнювати із зарахуванням коштів до бюджету. Повернення за правилами ст. 43 Податкового кодексу України коштів з такого рахунку допускається виключно у випадку, коли після анулювання реєстрації платника податку кошти з цього рахунку переховано до бюджету і вони перевищують суму узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ за результатами останнього звітного (податкового) періоду.

Згідно ст. 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції, а тому, при будь-якому втручанні державних органів у право на мирне володіння майном повинно бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

Так, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06) зазначив, зокрема, що верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції; відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

Як зазначено у пункті 186 рішення ЄСПЛ у справі «Промислово-фінансовий Консорціум «Інвестиційно-металургійний Союз» проти України» (заява № 10640/05, п. 186) принцип законності передбачає, що чинні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у своєму застосуванні (рішення у справі «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункти 109, 110). Аналогічно національне законодавство має надавати засіб юридичного захисту від свавільного втручання державних органів влади у права, захищені Конвенцією (рішення у справі «Хасан і Чауш проти Болгарії» [ВП] (Hasan and Chaush v. Bulgaria), заява № 30985/96, п. 84).

Крім того, у справі «Новік проти України» (заява № 48068/06, п. 19) ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

У справі «C.A. ZRT. AND T.R. v. Hungary» (заява № 11599/14 та 11602/14) ЄСПЛ було констатовано порушення статті 1 Протоколу першого до Конвенції (захист права власності), зокрема з огляду на те, що 21 липня 2015 року Конституційний Суд Угорщини у своєму рішенні зауважив, що законодавець не запровадив виключних правил для компенсації договірним сторонам майнових збитків, що виникають внаслідок ex lege припинення прав узуфрукту та договорів про користування, що врегульовано Перехідним законом; Конституційний Суд Угорщини підкреслив, що, враховуючи різноманітність відповідних правовідносин, загальні норми цивільного права стосовно врегулювання спорів не здатні врегулювати всі можливі претензії між зацікавленими сторонами; отже, через незапровадження законодавцем порядку врегулювання така законодавча прогалина була визнана неконституційною; Конституційний Суд Угорщини закликав законодавця врегулювати це питання не пізніше 1 грудня 2015 року, але за наявною в Суду інформацією такого компенсаційного механізму запроваджено ще не було. У цій справі ЄСПЛ знову наголосив на тому, що правові норми, на яких ґрунтується втручання, повинні бути достатньо доступними, точними та передбачуваними при їх застосуванні; норма є передбачуваною, коли вона забезпечує захист від свавільного втручання державних органів.

У постанові від 30.01.2019 у справі № 442/456/17 Велика Палата Верховного Суду, здійснюючи відступ від позиції Верховного Суду України, вказала на те, що цей суд при ухваленні постанови від 25.05.2016 у справі № 419/794/15-а віддав перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України, водночас положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд повинен застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ, а звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Крім того, у постанові від 29.08.2018 у справі № 492/446/15-а Велика Палата Верховного Суду, обґрунтовуючи необхідність відступу від позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 17.09.2013 у справі № 21-241а13, також врахувала правовий висновок ЄСПЛ, сформований у рішенні у справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06, п. 50-56), де Суд визначив концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні; відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону»; у разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Крім іншого, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Також у постанові від 13.02.2019, що прийнята Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18, із посиланням на положення ст. ст. 1, 8, 92 Конституції України, а також на ст. 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Цей принцип також закріплено й у пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України у вигляді презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу. У разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів, чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків (п. 56.21 ст. 56).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 29.06.2010 № 17-рп/2010 констатував, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Крім того, у рішенні Конституційного Суду України у справі від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 міститься наступний висновок «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі».

За таких обставин суд зауважує, що втручання у право мирного володіння майном особи має переслідувати легітимну мету, яка чітко передбачена національним законодавством, зокрема, приписами ПК України. Разом з тим, аргументів, що таке втручання є правомірним та відповідає меті і завданням податкового законодавства, суб`єктом владних повноважень у цій справі не наведено.

Приписи п. п. 43.5 - 43.6 ст. 43 Податкового кодексу України визначають, що контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, або з єдиного рахунку.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначається Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахований до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі - Порядок №787).

Відповідно до п. 3 Порядку № 787 повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Казначейства з відповідних рахунків за надходженнями, відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення платіжних інструкцій для здійснення внутрішніх операцій.

Повернення (перерахування) платежів у національній валюті здійснюється на рахунки отримувачів коштів, відкриті в банках або небанківських надавачів платіжних послуг, або Казначействі, вказані у поданні (висновку, повідомленні) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, органів, які ведуть облік заборгованості в розрізі позичальників, заяві платника (у разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого)).

За правилами п. 5 Порядку № 787 повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Отже, умовою повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, окрім відсутності податкового боргу у платника податку незалежно від виду боргу, є воля самого платника податків, яка виражається у подачі до відповідного контролюючого органу заяви про таке повернення.

У свою чергу, підставою для повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках податкового органу як переплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється контролюючими органами, є висновок податкового органу про повернення надмірно сплачених сум податку.

При цьому, суд звертає увагу, що у спірному випадку, як зазначено вище, повернення помилково сплачених коштів повинно здійснюватися в порядку ст. 43 ПК України, що узгоджується також з позицією Верховного Суду, висловленої у постановах від 09.02.2023 у справі № 380/2458/21, від 20.02.2025 року у справі № 320/45550/23.

З матеріалів справи слідує, що із заявою про повернення помилково сплачених грошових зобов`язань ТОВ «Альфа Інет» зверталося до ГУ ДПС в Одеській області в межах строку, визначеного п. 43.3 ст. 43 ПК України.

При цьому, відмовляючи у поверненні помилково сплачених коштів, ГУ ДПС в Одеській області в листі від 09.06.2025 обмежилося посиланням на те, що відсутні відомості про надмірно сплачені кошти.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що ГУ ДПС в Одеській області як суб`єкт владних повноважень, який за правилами Порядку №569 відповідає за адміністрування ПДВ, має можливість, як адміністратор цієї системи, вчиняти дії, зокрема, щодо повернення помилково зарахованих коштів з рахунку платника ПДВ, шляхом підготовки та подання до органу, що здійснює казначейське обслуговування, відповідного висновку (реєстру).

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

На підставі викладеного, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та про доцільність їх задоволення з урахуванням ч.2 ст.9 КАС України шляхом:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС в Одеській області з анулювання декларацій з ПДВ, а саме: декларація з ПДВ звітна за лютий місяць 2024 року, податковий індивідуальний номер 31, реєстраційний № від 19.03.2024 року; декларація з ПДВ звітна за березень місяць 2024 року, реєстраційний № від 17.04.2024 року; декларація з ПДВ звітна за квітень місяць 2024року, реєстраційний № від 20.05.2024 року; декларація з ПДВ звітна за травень місяць 2024 року, реєстраційний № від 20.06.2024 року; декларація з ПДВ звітна за травень місяць 2024 року, реєстраційний № від 18.07.2024 року; декларація з ПДВ звітна за липень місяць 2024 року, реєстраційний № від 19.08.2024 року; декларація з ПДВ звітна за серпень місяць 2024року, реєстраційний № від 20.09.2024 року; декларація з ПДВ звітна за вересень місяць 2024 року, реєстраційний № від 21.10.2024 року; декларація з ПДВ звітна за жовтень місяць 2024 року, реєстраційний № від 19.11.2024 року; декларація з ПДВ звітна за листопад місяць 2024 року, реєстраційний № від 19.12.2024 року; декларація з ПДВ звітна за грудень місяць 2024 року, реєстраційний № від 20.01.2025 року; декларація з ПДВ звітна за січень місяць 2025 року, реєстраційний № від 19.02.2025 року; декларація з ПДВ звітна за лютий місяць 2025 року, реєстраційний № від 19.03.2025 року; декларація з ПДВ звітна за березень місяць 2025 року, реєстраційний № від 21.04.2025 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області анулювати Декларації з ПДВ, а саме: декларація з ПДВ звітна за лютий місяць 2024 року, податковий індивідуальний номер 31, реєстраційний № від 19.03.2024 року; декларація з ПДВ звітна за березень місяць 2024 року, реєстраційний № від 17.04.2024 року; декларація з ПДВ звітна за квітень місяць 2024року, реєстраційний № від 20.05.2024 року; декларація з ПДВ звітна за травень місяць 2024 року, реєстраційний № від 20.06.2024 року; декларація з ПДВ звітна за травень місяць 2024 року, реєстраційний № від 18.07.2024 року; декларація з ПДВ звітна за липень місяць 2024 року, реєстраційний № від 19.08.2024 року; декларація з ПДВ звітна за серпень місяць 2024року, реєстраційний № від 20.09.2024 року; декларація з ПДВ звітна за вересень місяць 2024 року, реєстраційний № від 21.10.2024 року; декларація з ПДВ звітна за жовтень місяць 2024 року, реєстраційний № від 19.11.2024 року; декларація з ПДВ звітна за листопад місяць 2024 року, реєстраційний № від 19.12.2024 року; декларація з ПДВ звітна за грудень місяць 2024 року, реєстраційний № від 20.01.2025 року; декларація з ПДВ звітна за січень місяць 2025 року, реєстраційний № від 19.02.2025 року; декларація з ПДВ звітна за лютий місяць 2025 року, реєстраційний № від 19.03.2025 року; декларація з ПДВ звітна за березень місяць 2025 року, реєстраційний № від 21.04.2025 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області повернути ТОВ Альфа Інет () за рахунок коштів Державного бюджету України переплату з ПДВ у сумі 715 461 грн.

Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оцінивши докази, які наявні у справі щодо їх належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з Головного управління ДПС в Одеській області на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 11007,94 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 72-73, 77, 90, 242, 245, 255, 295 КАС України суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Альфа Інет до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС в Одеській області з анулювання декларацій з ПДВ, а саме: декларація з ПДВ звітна за лютий місяць 2024 року, податковий індивідуальний номер 31, реєстраційний № від 19.03.2024 року; декларація з ПДВ звітна за березень місяць 2024 року, реєстраційний № від 17.04.2024 року; декларація з ПДВ звітна за квітень місяць 2024року, реєстраційний № від 20.05.2024 року; декларація з ПДВ звітна за травень місяць 2024 року, реєстраційний № від 20.06.2024 року; декларація з ПДВ звітна за травень місяць 2024 року, реєстраційний № від 18.07.2024 року; декларація з ПДВ звітна за липень місяць 2024 року, реєстраційний № від 19.08.2024 року; декларація з ПДВ звітна за серпень місяць 2024року, реєстраційний № від 20.09.2024 року; декларація з ПДВ звітна за вересень місяць 2024 року, реєстраційний № від 21.10.2024 року; декларація з ПДВ звітна за жовтень місяць 2024 року, реєстраційний № від 19.11.2024 року; декларація з ПДВ звітна за листопад місяць 2024 року, реєстраційний № від 19.12.2024 року; декларація з ПДВ звітна за грудень місяць 2024 року, реєстраційний № від 20.01.2025 року; декларація з ПДВ звітна за січень місяць 2025 року, реєстраційний № від 19.02.2025 року; декларація з ПДВ звітна за лютий місяць 2025 року, реєстраційний № від 19.03.2025 року; декларація з ПДВ звітна за березень місяць 2025 року, реєстраційний № від 21.04.2025 року.

Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області анулювати Декларації з ПДВ, а саме: декларація з ПДВ звітна за лютий місяць 2024 року, податковий індивідуальний номер 31, реєстраційний № від 19.03.2024 року; декларація з ПДВ звітна за березень місяць 2024 року, реєстраційний № від 17.04.2024 року; декларація з ПДВ звітна за квітень місяць 2024року, реєстраційний № від 20.05.2024 року; декларація з ПДВ звітна за травень місяць 2024 року, реєстраційний № від 20.06.2024 року; декларація з ПДВ звітна за травень місяць 2024 року, реєстраційний № від 18.07.2024 року; декларація з ПДВ звітна за липень місяць 2024 року, реєстраційний № від 19.08.2024 року; декларація з ПДВ звітна за серпень місяць 2024року, реєстраційний № від 20.09.2024 року; декларація з ПДВ звітна за вересень місяць 2024 року, реєстраційний № від 21.10.2024 року; декларація з ПДВ звітна за жовтень місяць 2024 року, реєстраційний № від 19.11.2024 року; декларація з ПДВ звітна за листопад місяць 2024 року, реєстраційний № від 19.12.2024 року; декларація з ПДВ звітна за грудень місяць 2024 року, реєстраційний № від 20.01.2025 року; декларація з ПДВ звітна за січень місяць 2025 року, реєстраційний № від 19.02.2025 року; декларація з ПДВ звітна за лютий місяць 2025 року, реєстраційний № від 19.03.2025 року; декларація з ПДВ звітна за березень місяць 2025 року, реєстраційний № від 21.04.2025 року;

Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області повернути ТОВ Альфа Інет () за рахунок коштів Державного бюджету України переплату з ПДВ у сумі 715 461 грн.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю Альфа Інет судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 11007,94 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю Альфа Інет (, адреса: вул. Композитора Ніщинського, 38, м. Одеса, 65110).

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області (, адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044).

Суддя П.П.Марин