Справа № 380/1566/26
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/1566/26
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

30 січня 2026 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання позивачки від 27 січня 2026 року про забезпечення позову у справі № 380/1566/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивачка/заявниця) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області (відповідач/ГУ ДПС у Львівській області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01 жовтня 2025 року № 1-1305-UA0025047;

- зобов`язати ГУ ДПС у Львівській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків та виключити податковий борг у сумі 25000,00 грн;

- стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою судді від 30 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

29 січня 2026 року (вх. № 7244 від 29 січня 2026 року) позивачка подала через систему «Електронний суд» клопотання від 27 січня 2026 року про забезпечення позову.

Указане клопотання мотивоване тим, що виконання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення до вирішення справи по суті може призвести до негативних наслідків для позивачки, зокрема до примусового стягнення, нарахування штрафних санкцій та пені, що ускладнить або зробить неможливим ефективний захист її прав та законних інтересів.

З огляду на вказане просить суд:

- зупинити дію податкового повідомлення-рішення від 01 жовтня 2025 року № 1-1305-UA0025047 до набрання законної сили рішенням суду у цій справі;

- заборонити Головному управлінню ДПС у Львівській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на стягнення грошового зобов`язання у сумі 25000,00 грн, а також нарахування штрафних санкцій та пені до вирішення справи по суті.

Вирішуючи клопотання позивачки про забезпечення позову, суд ураховує таке.

Насамперед суд відзначає, що відповідно до вимог частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову - це надання заявнику тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Підстави та порядок вжиття заходів забезпечення позову врегульовано главою 10 розділу І КАС України.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою статті 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Спосіб забезпечення позову має бути безпосередньо пов`язаним з предметом спору, співмірним суті порушеного права та водночас запобігати порушенню прав інших осіб, тобто в його основу має бути покладений принцип збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Водночас суди не вправі вживати такі заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Обґрунтовуючи наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову позивачка покликається на те, що виконання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення до вирішення справи по суті може призвести до негативних наслідків для позивачки, зокрема до примусового стягнення, нарахування штрафних санкцій та пені, що ускладнить або зробить неможливим ефективний захист її прав та законних інтересів.

Щодо цього суд зазначає таке.

Предметом оскарження у цій справі є податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 01 жовтня 2025 року № 1-1305-UA0025047, яким позивачці визначено суму грошового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за податковий період 2025 року у розмірі 25000,00 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

За змістом підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно з абзацом четвертим пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України у разі звернення платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з абзацом першим пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Аналіз наведених норм вказує, що оскарження платником податків податкового-повідомлення рішення до суду призводить до неузгодження визначеного ним грошового зобов`язання та, як наслідок, до неможливості вчинення податковим органом дій, спрямованих стягнення грошового зобов`язання, визначеного таким податковим повідомленням-рішенням, а також нарахування штрафних санкцій та пені на його підставі.

Оскільки у цій справі позивачка оскаржила податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 01 жовтня 2025 року № 1-1305-UA0025047 до суду, то визначене таким податковим повідомленням-рішенням грошове зобов`язання на підставі абзацу четвертого пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України є неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили, що виключає можливість податкового органу вчиняти будь-які дії, спрямовані на стягнення грошового зобов`язання, визначеного спірним податковим повідомленням-рішенням, а також нараховувати штрафні санкції та пеню на його підставі.

Крім того, суд звертає увагу на приписи пункту 57.4 статті 57 Податкового кодексу України відповідно до яких пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Отже, наведені позивачкою у клопотанні про забезпечення позову аргументи не дають підстав уважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду.

Також слід відзначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись під час розгляду заяви про забезпечення позову. Сама лише незгода заявниці із діяннями чи рішеннями суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання таких діянь чи рішень протиправними ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Беручи до уваги вищевикладене, суд підсумовує, що позивачка жодними належними та допустимими доказами не довела та не обґрунтувала необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням положень частини другої статті 150 КАС України, а тому доходить висновку, що в задоволенні клопотання позивачки від 27 січня 2026 року про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 150-154, 248, 256, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання позивачки від 27 січня 2026 року про забезпечення позову відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст. ст. 293-297 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено 30 січня 2026 року.

Суддя Клименко О.М.