Справа № 200/5481/25
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року Справа№200/5481/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув у спрощеному позовному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене листом від 15.07.2025, яким відмовлено у звільненні з військової служби у запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на підставі рапорту від 08.07.2025;

зобов`язати прийняти рішення про звільнення та виключення зі списків особового складу за сімейними обставинами на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку з наявністю у дружини, ОСОБА_2 , з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи онкологічного захворювання згідно рапорту від 08.07.2025 .

Позивач зазначив, що 08.07.2025 надав рапорт по звільнення з військової служби у запас на підставі підпункту «г» (через сімейні обставини або інші поважні причини) пункту 2 частини четвертої та пункт 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме, через «необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів». 15.07.2025 позивач отримав лист від відповідача, в якому зазначено про відсутність підстав для звільнення позивача з військової служби. Позивач вважає, що наявність обставин, що обумовлюють наявність підстав для його звільнення зі служби за сімейними обставинами підтверджено доданими ним до рапорту медичними документами, а відмова відповідача звільнити позивача є протиправною.

У відповіді на відзив на позовну позивача заперечував проти доводів відповідача, наведених у відзиві на позовну заяву, просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, що зазначені ним у відзиві. За змістом відзиву дружина позивача є особою з інвалідністю ІІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 05.01.2023 №12 ААГ №120274, причина інвалідності загальне захворювання. На підтвердження онкологічного захворювання до рапорту додані виписки з медичної карти стаціонарного хворого, довідка №78, консультативний висновок від 04.10.2022, виписка із медичної карти амбулаторного хворого №25526, консультативний висновок спеціаліста від 24.10.2022, виписка з медичної карти стаціонарного хворого від 13.10.2022. Відповідач зазначив, що додана до рапорту довідка №78 не відповідає типовій формі встановленого зразка, не містить встановлених законодавством реквізитів, через що не є підтвердженням обставин, що визначають право військовослужбовця на звільнення зі служби. Відповідач зазначив, що зазначена також довідка не є належним доказом також у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України. Крім цього, відповідач вважає, що надана позивачем виписка №25526 не може бути прийнята судом, як належний доказ, оскільки заповнена із порушеннями вимог Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №027/о «Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого» затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 №110. Згідно з відзивом, сукупність доданих позивачем документів до рапорту не підтверджує належним чином ані діагноз, ані сам факт існування підстав для звільнення у розумінні статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», зазначені документи не є належними, через що не можуть братися судом до уваги, як підстава для задоволення позовних вимог.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.07.2025 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Вирішено ряд процесуальних питань.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

Позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації у НОМЕР_3 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ), що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) від 03.08.2024 №890-ОС «Про особовий склад» солдата запасу ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, прийнято на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення з 01.08.2024.

08.07.2025 позивач звернувся до відповідача із рапортом (реєстраційний вх.№25/52994/25-Вн від 08.07.2025) про звільнення з військової служби у запас на підставі підпункту «г» (через сімейні обставини або інші поважні причини) пункту 2 частини четвертої та пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ, а саме через необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів.

До рапорту додано: копії військового квитка ОСОБА_1 серія НОМЕР_4 ; паспорту ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 ; довідки ІПН ОСОБА_1 ; паспорту ОСОБА_2 серія НОМЕР_5 ; довідки ІПН ОСОБА_2 ; свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_6 від 03.06.2008; пенсійного посвідчення № НОМЕР_7 від 02.02.2023, серії НОМЕР_8 ; виписки з медичної карти стаціонарного хворого №8492 від 10.05.2022; довідки №78 від 21.05.2025; довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ №120274 від 05.01.2023; консультативного заключення від 04.10.2022; виписки із медичної карти амбулаторного хворого №25526 від 19.05.2025; консультаційного висновку спеціаліста від 24.10.2022; виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 13.10.2022; довідки №Р-03-27020 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 16.06.2025; довідки №Г-03-27037 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 16.06.2025.

Листом від 15.07.2025 відповідач у відповідь на рапорт позивача №25/52994/25-Вн від 08.07.2025 щодо звільнення в запас Збройних Сил України, повідомив про відсутність підстав для звільнення позивача. Згідно із зазначеним у листі до рапорту не додано документів, які б підтверджували факт встановлення дружині позивача - ОСОБА_2 є інвалідності ІІІ групи внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів та її потребу в догляду. Згдіно із листом від 15.07.2025 до рапорту не додано індивідуальної програми реабілітації інваліда, що оформлюється згідно з пунктами 19, 24 Положення № 1317, в якій, відповідно до затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.2007 № 623 форми, крім іншого, зазначаються: діагнози, супутні захворювання, обмеження життєдіяльності; документів, які визначають потребу дружини позивача у догляді у зв`язку з наявністю інвалідності.

За змістом листа згідно з Положенням №1115/2009, саме військовослужбовець при поданні рапорту зобов`язаний довести наявність підстав для звільнення.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ,

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ).

За частиною першою статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби громадянами України здійснюється у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (частина друга статті 2).

Згідно з частинами третьою і четвертою статті 2 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктами 305, 306, 307 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009, встановлено, що в особливий період військовослужбовці проходять військову службу в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що визначають порядок проходження військової служби в особливий період.

Доукомплектування особовим складом Держприкордонслужби в особливий період здійснюється шляхом прийому громадян на військову службу за контрактом, а також призову резервістів та військовозобов`язаних, які не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

З моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації, зокрема, військовослужбовці Держприкордонслужби звільненню не підлягають, крім випадків, визначених статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а строк військової служби (дія контракту) продовжуються на строки, визначені статтею 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Накази про звільнення з військової служби військовослужбовців, не виключених із списків особового складу військових частин, підлягають скасуванню, крім наказів про звільнення військовослужбовців у відставку у зв`язку із визнанням їх за станом здоров`я непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, та наказів про звільнення військовослужбовців в запас на підставах, визначених статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє до тепер.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені частиною четвертою цієї статті.

Пунктом 2 цієї статті визначені підстави для звільнення таких військовослужбовців під час воєнного стану.

Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, зокрема, під час дії воєнного стану, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Згідно з абзацом 12 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану, зокрема, через необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Спірним питанням у справі є правомірність відмови відповідача звільнити позивача з військової служби на підставі пункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ через необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів, про що зазначено в рапорті від 08.07.2025

Конструкція норми частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-ХІІ, в якій законодавець поєднав сполучником «або» дві окремі підстави звільнення військовослужбовців за сімейними обставинами або через інші поважні причини, визначає такі підстави звільнення з військової служби:

- необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або

- наявність у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів.

В обох випадках йдеться про встановлення інвалідності ІІІ групи іншому з подружжя військовослужбовця, водночас, в першому випадку йдеться про необхідність догляду за другим із подружжя, якому встановлено інвалідність через онкологічне захворювання, відсутність кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, а в другому випадку - інвалідність встановлено внаслідок інших захворювань за відсутності вимоги про необхідність догляду за такою особою, втім, обов`язковою умовою є наявність в особи, якій встановлено інвалідність, одного із таких супутніх захворювань: онкологічне захворювання, психічний розлад, церебральний параліч або інші паралітичні синдроми.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_2 є дружиною позивача, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторно) серії НОМЕР_6 від 03.06.2008, копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК від 05.01.2023 серії 12 ААГ №120274, копію якої додано позивачем до рапорту, ОСОБА_2 за наслідком огляду МСЕК встановлено інвалідність ІІІ групи з 01.11.2022 безстроково, причина інвалідності - загальне захворювання.

Довідка до акту огляду МСЕК від 05.01.2023, копія якої наявна в матеріалах справи, відповідає формі, що встановлено Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації № 157-1/о «Виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією», яку затверджено наказом МОЗ України від 30.07.2012 № 577.

Під час встановлення дружині позивача інвалідності ІІІ групи був чинним Перелік анатомічних дефектів, інших необоротних порушень функцій органів і систем організму, станів та захворювань, за яких відповідна група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду, що визначався постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 № 10. Зазначений перелік не визначав підставою встановлення інвалідності ІІІ групи безстроково (як у дружини позивача згідно з довідкою до акту огляду МСЕК від 05.01.2023 серії 12 ААГ №120274) лише за фактом наявності онкологічного захворювання, втім визначав підставою встановлення ІІІ групи інвалідності безстроково двобічну мастектомію або однобічну мастектомію внаслідок злоякісного новоутворення.

Згідно з випискою з медичної картки амбулаторного хворого №25526 від 19.05.2025 та довідки №78 від 21.05.2025, копії яких додано позивачем до рапорту, ОСОБА_2 є особою з інвалідністю III групи та має онкологічне захворювання. У виписці із медичної карти амбулаторного хворого № 25526 від 19.05.2025 зазначено діагноз: «Згідно з міжнародним класифікатором хвороб С 50.2. Злоякісне новоутворення верхньо-внутрішнього квадранта лівої молочної залози Т3, N0, M0, стадія ІІ, група ІІ. Гіпотонія. М42.1. Розповсюджений остеохондроз хребта з протрузіями дисків в шийному та п/к відділах, вестибуло-атактичним с-мом». В довідці ЛКК №78 від 21.05.2025 наведено діагноз: «Злоякісне новоутворення внутрішнього квадранта молочної залози. С/т після білатеральної підшкірної мастектомії з одномоментним ендопротезуванням обох грудних залоз двобічної аднексектомії в 2022 році» та зазначено, що «хвора знаходиться на «Д» обліку у лікаря онколога».

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що зазначені виписка та довідка не є належними доказами у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України та не є документами, що підтверджують наявність підстав для звільнення з військової служби за сімейними обставинами з огляду на наступне.

Конкретний перелік документів, які необхідно надати військовослужбовцю Держприкордонслужби для звільнення з військової служби не визначений ані Положенням №1115/2009, ані ст. 26 Закону №2232-XII, втім визначені обставини, які мають бути підтверджені за для звільнення.

Виписка з медичної картки амбулаторного хворого №25526 від 19.05.2025 та довідка Поліклініки №2 КП «Хмельницький міський лікувально-діагностичний центр» №78 від 21.05.2025, копії яких додано позивачем до рапорту, видані закладом охорони здоров`я, до повноважень якого належить видача документів про стан здоров`я особи. При цьому, суд зауважує, що документи про стан здоров`я особи можуть бути встановленої форми, як то виписка з медичної картки хворого від 19.05.2025 № 25526 (форма 027/о), так і довільної форми - за відсутності встановленої форми первинної медичної документації закладом охорони здоров`я може бути надано паперову довідку довільної форми, як то довідка від 21.05.2025 № 78, копія якої наявна в матеріалах справи.

Надані позивачем виписка форми 027/о та довідка довільної форми № 78 видані уповноваженим медичним закладом, містять інформацію про стан здоров`я та діагноз дружини позивача, що є визначальним для визначення цих документів належними доказами підтвердження хвороби дружини позивача, з огляду на що зазначені документи є належними та допустимими доказами у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд відхиляє посилання представника відповідача на правові позиції Верховного Суду, що наведені в постановах від 11.04.2024 у справі №420/16689/23 та від 13.06.2024 у справі №520/21316/23, як на підстави для неприйняття судом до уваги виписки з медичної картки амбулаторного хворого №25526 від 19.05.2025 та довідки ЛКК №78 від 21.05.2025, як належних доказів наявності онкологічного захворювання в дружини позивача, оскільки у вказаних справах спірним питанням було встановлення необхідності здійснення постійного догляду за хворим членом родини. У спірних правовідносинах норма частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-ХІІ не визначає обов`язковою умовою для звільнення з військової служби необхідність здійснення «постійного догляду» за дружиною, яка є особою з інвалідністю III групи та має онкологічного захворювання, а тому висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 11.04.2024 у справі №420/16689/23 та від 13.06.2024 у справі №520/21316/23 не є релевантними до спірних правовідносин.

Враховуючи зазначене суд дійшов висновку про безпідставність відмови відповідача у звільненні позивача з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ через відсутність документів, що підтверджують наявність правових підстав для звільнення, з огляду на що вимоги про визнання протиправною відмови відповідача у звільненні на підставі рапорту є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При вирішенні вимог позивача про зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення та виключення зі списків особового складу за сімейними обставинами на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» суд виходить із такого.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована, зокрема, у постановах від 13.02.2018 у справі № 361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі №569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справі № 461/2579/17, від 20.03.2018 у справі № 820/4554/17, від 03.04.2018 у справі № 569/16681/16-а, від 12.04.2018 справі № 826/8803/15, від 21.06.2018 у справі №274/1717/17, від 14.08.2018 у справі №820/5134/17, від 17.10.209 у справі №826/521/16, від 30.03.2021 у справі №400/1825/20, від 14.09.2021 у справі № 320/5007/20 та 27.09.2021 у справі №380/8727/20, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними); відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Правова позиція Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 245 КАС України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 04.09.2021 у справі № 320/5007/20, від 14.09.2021 у справі № 320/5007/20, від 23.12.2021 у справі №480/4737/19 та від 13.10.2022 у справі №380/13558/21.

Також, суд враховує правову позицію, що міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 806/965/17 та від 27.09.2021 у справі №380/8727/20, відповідно до якої у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому особою дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання особою усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Таким чином, у випадку коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення, та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Оскільки судом під час розгляду справи встановлено підтвердження доданими позивачем до рапорту документами наявність підстав для звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» (через сімейні обставини або інші поважні причини) пункту 2 частини четвертої та пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-ХІІ вимоги позивача про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення зі списків особового складу за сімейними обставинами на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку з наявністю у дружини, ОСОБА_2 , з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи онкологічного захворювання згідно рапорту від 08.07.2025, також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що всі інші аргументи сторін досліджені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вищевикладене, повно та всебічно проаналізувавши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

З огляду на зазначене, на підставі положень статей 2, 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та керуючись статтями 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 241-243, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на підставі рапорту від 08.07.2025.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення зі списків особового складу за сімейними обставинами на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку з наявністю у дружини, ОСОБА_2 , з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи онкологічного захворювання, згідно з рапортом від 08.07.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_10 ).

Суддя А.С. Михайлик