Справа № 160/11474/25
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2026 року м. Дніпросправа № 160/11474/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Серьогіна О.В.) в адміністративній справі №160/11474/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21.04.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нарахування мені пенсії за віком згідно із Законом України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014-2016 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2021-2023 роки (13559,41 грн.), відповідно до статей 27 та 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 24.09.2024 року (дня, наступного за днем досягнення пенсійного віку), з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.01.2013 року позивачу призначена пенсія за вислугу років як працівнику охорони здоров`я згідно п. «е» ст.55 Закону України №1788-ХІІ від 05.11.1991 року «Про пенсійне забезпечення». 23.09.2024 року позивачу виповнилося 60 років. По досягненню вказаного віку, 24.09.2024 року, за зверненням, позивачу призначена пенсія за віком на підставі Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивачу стало відомо, що для обрахунку її пенсії за віком застосовано середній показник заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, з якої сплачуються страхові внески не за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2021-2023 роки, а за 2014-2016 роки. У жовтні 2024 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила, серед іншого, здійснити перерахунок та виплачувати їй пенсію за віком, застосувавши для її обрахунку середній показник заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, з якої сплачуються страхові внески за три календарні роки - тобто за 2021-2023 роки, що передують року звернення, у розмірі 13 559,41 грн. Однак відповідач листом від 30.10.2024 року №58668-43200/Х-01/8-0400/25 відмовив позивачу в задоволенні заяви у зв`язку з відсутністю правових підстав. Позивач не погоджується із такою відмовою відповідача, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неправомірно застосував правову позицію Судової палати у цій справі, оскільки у справі №300/5450/23 спір стосувався особи, якій вперше було призначено пенсію хоч і за Законом №1788-XII однак за віком на пільгових умовах. Наголошує, що з 11.01.2013 їй було призначено пенсію за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону №1788-XII.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 11.01.2013 року як отримувач пенсії за вислугою років відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ.

По досягненню 60-річного віку, 24.09.2024 року, за зверненням позивача, останній призначена пенсія за віком на підставі Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, при розрахунку пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2014-2016 роки.

04.10.2024 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила, серед іншого, здійснити перерахунок та виплачувати їй з 24.09.2024 року пенсію за віком, застосувавши для її обрахунку середній показник заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, з якої сплачуються страхові внески за три календарні роки - тобто за 2021-2023 роки, що передують року звернення, у розмірі 13 559,41 грн.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30.10.2024 року №58668-43200/Х-01/8-0400/25 позивачу повідомлено про наступне. За даними пенсійної справи з 11.01.2013 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірах визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV. Після досягнення пенсійного віку, що передбачено ст.26 Закону України №1058-IV, позивач надала 24.09.2024 року заяву щодо перерахунку пенсії. Пенсію обчислено відповідно до статей 27 і 28 Закону № 1058, з урахуванням стажу по 05.06.2014 року, що становить 32 роки 06 місяців 27 днів, а також з урахуванням заробітної плати за даними, що містяться у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з 01.07.2000 року по 31.05.2014 року. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року 1% становить 032500. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації становить - 2,11983. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки із застосуванням коефіцієнтів збільшення в розмірі 1,17; 1,11; 1,11; 1,14, 1,197 та 1,079 складає 16946,92 грн. (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,079 = 7994,47 грн х 2,11983). Розмір пенсії з 01.10.2024 року становить 5554,97 грн., з яких: 5507,75 грн. - основний розмір пенсії (16946,92 грн. х 0,32500); +47,22 грн. - доплата за понаднормовий стаж 2 роки.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо незастосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2021 - 2023 роки при призначенні пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», звернулася за захистом своїх прав до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, покликаючись на висновки Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав КАС у складі Верховного Суду, викладені в постанові від 22.10.2024 у справі №300/5450/23, виходив з того, що пенсія за віком на пільгових умовах призначається та виплачується у порядку та на умовах, що визначені Законом №1058-ІV. Відповідно, особи, які отримують таку пенсію не мають права на перехід на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону №1058-ІV після досягнення ними пенсійного віку.

Переглядаючи судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-ІVвизначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 цього Закону особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

За змістом частини другої статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом №1058-IV (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший. При цьому, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення вперше пенсії саме згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Відповідачем не заперечується, що з 11.01.2013 позивачу була призначення пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, а починаючи з 24.09.2024 - призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Суд звертає увагу, що за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV позивач вперше звернулась саме 24.09.2024. До 24.09.2024 вона отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж ті, що визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на наведене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає хибним висновок суду першої інстанції, що фактично позивач звернулась за перепризначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Правова позиція Судової палати, застосована судом першої інстанції, не підлягала застосуванню у цьому спорі, оскільки у справі №300/5450/23 спір стосувався особи, якій вперше було призначено пенсію хоч і за Законом №1788-XII однак за віком на пільгових умовах, яка за своєю природою є пенсією за віком, тоді як у справі, що розглядається, мало місце призначення пенсії також за Законом №1788-XII, однак за вислугу років, яка передбачає відмінні від пенсії за віком умови та порядок призначення.

У зв`язку з тим, що в даному випадку має місце саме призначення позивачу з 24.09.2024 пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, а не переведення її з одного виду пенсії на інший в розумінні частини третьої статті 45 Закону №1058-IV, для визначення розміру пенсії позивача мають застосовуватися формули, які використовуються при призначенні пенсії вперше відповідно до Закону №1058-IV.

Верховний Суд у подібних правовідносинах неодноразово висловлював правову позицію щодо того, що у випадку, якщо особа, яка вже отримує пенсію за одним законом виявила бажання отримувати пенсію, право на яку визначене іншим законом, то має місце саме призначення пенсії, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно із частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №127/7522/17, від 18 серпня 2020 року у справі №263/6611/17, від 12 червня 2020 року у справі №400/293/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17 (провадження № 11-731апп18).

За таких обставин, з урахуванням наведених законодавчих норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить до висновку, що відмовляючи позивачу у здійсненні нарахування та виплати пенсії за віком із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2021, 2022 та 2023 роки, відповідач діяв протиправно, тому з метою належного захисту та відновлення порушеного права позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити з 24.09.2024 перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки, та з урахуванням раніше виплачених сум, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права позивача у даному випадку є належним та це необхідне для ефективного захисту цього порушеного права.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильного застосування норм матеріального права, суд першої інстанції при ухваленні судового рішення про відмову у задоволенні позову дійшов помилкових висновків, а отже апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову частково, оскільки до повноважень пенсійного органу належить визначення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Судові витрати за подання позову та апеляційної скарги у сумі 3027,80грн (1211,00+1816,80) підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року в адміністративній справі №160/11474/25 скасувати та прийняти у справі нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком з 24.09.2024 з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2021-2023 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () здійснити з 24.09.2024 перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки, та з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги у розмірі 3027,80грн (три тисячі двадцять сім гривень 80 копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 28 січня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак