Справа № 140/13232/25
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року ЛуцькСправа № 140/13232/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «БАЙДЕН АВТО» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «БАЙДЕН АВТО» звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.09.2025 №UA317, №UA318, №UA319.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було проведено документальну невиїзну перевірку дотримання позивачем вимог законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання пільг і звільнення від оподаткування, про що складено акт №107/25/7.3-19/17/43960305. На підставі вказаного Акту перевірки відповідач 19.09.2025 прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання з ввізного мита.

Позивач стверджує, що на підтвердження преференційного походження імпортованого товару подав разом з митною декларацією до митного оформлення сертифікат EUR.1, як того вимагає стаття 266 Митного кодексу України, який був прийнятий відповідачем без зауважень, тобто визнаний відповідачем автентичними.

Позивач звертає увагу, що у імпортера відсутній обов`язок чи необхідність перевіряти законність дій експортера в момент оформлення та видачі сертифікату. Тобто, відповідальність за оформлення та видачу сертифікату і правдивість інформації, що в ньому зазначена, лежить виключно на експортерові (продавцеві).

Однак, контролюючий орган прийшов до висновку щодо відсутності у позивача права на преференцію, які базуються виключно на листах уповноважених органів країн експортерів, якими нібито не підтверджено преференційне походження товарів, зазначених у відповідному сертифікаті. Враховуючи те, що сертифікат з перевезення товару є офіційним документом у відповідності до якого настають чітко визначені законом юридичні наслідки, тому такий документ потребує встановлення його у відповідності до закону не чинними, підробленими чи недійсними. Проте в акті перевірки відсутні посилання на факти визнання недійсним сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1, а відтак вони є чинними і єдиними документами, що підтверджують походження товару з країн Європейського Союзу, та надають пільги зі сплати митних платежів.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що при митному оформленні товару декларант не порушив вимог щодо визначення преференційного походження та мав право на розмитнення товару за преференційною ставкою ввізного мита. Митним органом в акті перевірки жодним належним і допустимим способом не доведено вини декларанта у застосуванні преференцій щодо задекларованих товарів.

За наведених підстав представник позивача просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача пред`явлені позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що згідно пункту 7 частини першої статті 336, пункту 2 частини третьої статті 345, пункту 2 частини другої статті 351 МК України, на підставі наказу Волинської митниці від 12.08.2025 №396 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ПП «БАЙДЕН АВТО» вимог законодавства України з питань митної справи», проведена документальна невиїзна перевірка позивача вимог законодавства України з питань митної справи в частині законності надання (отримання) пільг».

Вказана перевірка була розпочата у зв`язку з надходженням від Рівненської митниці, Закарпатської митниці, уповноважених органів іноземних держав (Республіки Польща, Словаччини) листів про результати перевірки сертифікатів з перевезення товару EUR.1.

Результати перевірки свідчать про неможливість підтвердження автентичності сертифіката з перевезення (походження) товару форми EUR.1.

Таким чином, враховуючи інформацію уповноважених органів іноземних держав товари, зазначені у сертифікатах походження товару EUR.1 не мають преференційного походження, відповідно до положень Доповнення І «Визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.

Враховуючи, що для товару преференційне походження є визначальним для оподаткування, а інформація зазначена у сертифікатах походження товару EUR.1 про преференційне походження виявилась непідтвердженою, тому преференційна ставка ввізного мита до товарів застосована неправомірно.

Відтак, за результатами перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, з урахуванням отриманої інформації від уповноважених органів іноземних держав відповідно до частини чотирнадцятої статті 354 МКУ під час перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг та підстав для звільнення від оподаткування встановлено факт неправомірного застосування режиму вільної торгівлі та застосування зменшеної ставки мита до товару оформленого за МД.

Встановлені порушення призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита на суму 1 208 788,86 грн та по сплаті податку на додану вартість на суму 241 757,76 грн.

З урахуванням наведеного уважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є такими, що відповідають вимогам митного законодавства, а тому є законними та обґрунтованими.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що а задоволенні позову необхідно відмовити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 27 серпень 2025 року Волинською митницею на підставі наказу Волинської митниці від 12.08.2025 №396 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ПП «БАЙДЕН АВТО» вимог законодавства України з питань митної справи», проведена документальна невиїзна перевірка позивача вимог законодавства України з питань митної справи в частині законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування за митними деклараціями згідно Додатку», за результатами якої складено акт за №107/25/7.3-19/17/43960305.

Перевіркою встановлено порушення вимог статі 15, 16 Доповнення 1 до Регіональної конвенції, частини першої статті 257, частини п`ятої статті 280 МК України, статей 185, 187, 190 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на суму 1 208 788,86 грн та по сплаті податку на додану вартість на суму 241 757,76 грн.

На підставі акту перевірки контролюючим органом 19 вересня 2025 року прийнято податкові повідомлення-рішення форми «р» №UA317, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 265 933 грн, в стому числі 241 757,76 грн основного зобов`язання та 24 175,79 грн штрафних (фінансових) санкцій; №UA318, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито в розмірі 1 001 280,64 грн та №UA319, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито в розмірі 207 508,22 грн.

ПП «БАЙДЕН АВТО» не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями контролюючого органу звернулось із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 50 МК України передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною першою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частиною п`ятою статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.

Частинами першою та другою статті 293 МК України передбачено, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

За правилами, наведеними у статті 345 МК України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи (частина перша).

Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України (частина друга).

Митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо:

1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;

2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, застосування знижених ставок ввізного мита;

3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;

4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або умовам процедури кінцевого використання, та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;

5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території (частина третя).

Згідно з частиною шостою статті 345 МК України результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, здійснення заходів, передбачених законами України.

Частиною другою статті 351 МК України визначено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі, зокрема, виявлення фактів або отримання документів, інформації (відомостей), що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи, під час здійснення пост-митного контролю, аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

Відповідно до частини першої статті 352 МК України посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Таким чином, митний орган вправі проводити документальні перевірки платників податків після проведення митного оформлення товару та його випуску у вільний обіг з підстав виявлення фактів або отримання документів, інформації (відомостей), що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи.

Як встановлено судом, на підставі наказу Волинської митниці від 12.08.2025 №396 відповідачем була проведена документальна невиїзна перевірка дотримання ПП «БАЙДЕН АВТО» вимог законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування за МД типу ІМ 40 ДЕ №UA305160/2022/037859 від 04.08.2022, №23UA10U8 від 21.01.2023, №23UA08U7 від 31.01.2023, №UA305160/2022/37849 від 04.08.2022, №22UA91U6 від 14.11.2022, №23UA52U5 від 11.04.2023, №22UA93U7 від 16.12.2022, №23UA98U7 від 02.02.2023, №23UA79U0 від 12.01.2023, №UA305160/2022/04153 від 01.02.2022, №UA204080/2021/41723 від 30.11.2021, №UA204080/2021/42786 від 08.12.2021, №UA204080/2021/45195 від 23.12.2021, №UA204080/2022/746 від 14.01.2022, №UA204080/2022/14014 від 22.08.2022, №UA204080/2022/14038 від 22.08.2022, №UA204080/2022/14441 від 30.08.2022, №UA204080/2022/13479 від 09.08.2022, №UA204080/2022/15142 від 13.09.2022, №UA204080/2022/16070 від 28.09.2022, №UA204080/2022/014583 від 09.09.2022».

Матеріалами справи підтверджується та обставина, що підставою для призначення перевірки слугували листи Рівненської митниці: від 30.01.2024 №7.13-1/15/7-40/676, від 08.11.2023 №7.13-2/15/7-40/7109, від 27.09.2023 №7.13-2/15/7-40/6238, від 05.08.2025 №7.13-4/15-04/7-40/5425; листи Закарпатської митниці: від 02.07.2025 №7.7-2/15-03/7/5837, від 18.10.2023 №7.7-08-2/15/7/7680, від 18.09.2024 №7.7-3/15-03/7/7819; доповідні записки УК та АМП від 02.07.2025 № 15/15-03/7136; листи уповноваженого митного органу Республіки Польща: від 15.01.2024 №3001-IOC.4331.48.2023, від 09.01.2024 №3001-IOC.4331.58-60,68-72.2023, від 12.09.2024 № 2601-IOA.4331.13.2024, від 26.09.2023 № 3001-IOC.4331.32-31,32.2023, від 05.09.2023 № 3201-IOA.4331.2-5.2023; листи уповноваженого митного органу Словацької Республіки: від 12.06.2025 № 305147/2025-2000102/СU-12,13,14/24, від 05.09.2023 № 443572/2023-2000102/168He, від 02.06.2025 № 284099/2025-2000102/MY-069/24, від 12.07.2025 № 342624/2025-2000801/CU-64/24 про результати перевірки сертифікатів з перевезення товару EUR.1 №А7432 від 28.07.2022, №А752460 від 09.01.2023, №А761760 від 19.01.2023, №А742456 від 29.07.2022, №А768267 від 04.11.2022, №PL/MF/AS0313462 від 17.03.2023, №PL/MF/AS0312432 від 04.11.2022, №PL/MF/AS0313063 від 10.01.2023, №PL/MF/AS0313055 від 02.01.2023, №PL/MF/AS0251102 від 24.01.2022, №PL/MF/AR0224699 від 24.11.2021, №PL/MF/AR0224717 від 30.11.2021, №PL/MF/AR022471 від 30.11.2021, №PL/MF/AR0224811 від 13.01.2022, №PL/MF/AS0311920 від 02.08.2022, №PL/MF/AS0311945 від 12.08.2022, №PL/MF/AS0311939 від 10.08.2022, №PL/MF/AS0311928 від 08.08.2022, №PL/MF/AS0312249 від 12.09.2022, №PL/MF/AS0072470 від 16.09.2022, А742348 від 25.08.2022, які зазначені у графі 44 митних декларацій під кодом «0954» - сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1». Експортери: Bio-Chemical Engineering s.r.o., S.K., Czech Republic; KB TRANS s.c. T. KARPINSKI K. BRZEZINSKI, Польща; BEDNAREK TRANSPORT SPOLKA JAWNA, Polska; AR-TRANS Swiecicki Armand, Польща.

Наведене вказує на дотримання порядку проведення документальної невиїзної перевірки позивача.

Вирішуючи питання щодо правомірності прийнятих відповідачем за результатами проведеної перевірки оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 271 МК України мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Нормами підпункту «в» пункту 185.1. статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Згідно з пунктом 187.8. статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Згідно з пунктом 190.1 статті 190 ПК України базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті й включаються до ціни товарів.

Ввізне мито, відповідно до положень статті 272 МК України, встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори. У разі якщо імпорт товару є об`єктом антидемпінгових, компенсаційних або спеціальних заходів, тарифні пільги (тарифні преференції) не встановлюються або зупиняються чи припиняються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Верховна Рада Законом України №1678-VII від 16.09.2014 ратифікувала Угоду від 27.06.2014 про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, якою, серед іншого, передбачено поглиблену та всеохоплюючу зону вільної торгівлі між Україною та Європейським Союзом.

Стаття 26 частини 1 глави 1 розділу IV Угоди встановлює, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I «Щодо визначення концепції походження товарів і методів адміністративного співробітництва» (далі - Протокол I, до цієї Угоди).

Стаття 29 частини 1 глави 2 розділу IV Угоди визначає, що кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Пункт 1 статті 2 розділу 2 Протоколу I встановлює, що з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу:

1. товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу;

2. товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Відповідно до пункту 1 статті 16 розділу 5 Протоколу I товари, що походять з Європейського Союзу, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або

(b) у випадках, вказаних у статті 22 (1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

За змістом пунктів 1-6 статті 22 розділу 5 Протоколу 1 декларація інвойс, зазначена в статті 16 (1) (b) цього Протоколу, може бути складена:

(a) затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу,

Або (b) експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

Декларація інвойс може бути складена, якщо розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу. Експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Складання декларації інвойс здійснюється експортером шляхом штампування, машинописного чи поліграфічного друкування на інвойсі, повідомленні про доставку чи іншім комерційнім документі декларації, текст якої наведено у Додатку IV до цього Протоколу, з використанням однієї з мовних версій, викладених у цьому Додатку, і згідно з чинним законодавством країни експорту. Якщо декларація складена від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами. Декларації інвойс мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав. Проте затверджений експортер у розумінні статті 23 цього Протоколу не повинен підписувати такі декларації, якщо він надав митним органам країни експорту письмове зобов`язання нести повну відповідальність за всі декларації інвойс, у яких він зазначений, так, ніби вони підписані ним власноручно. Декларація інвойс може бути складена експортером тоді, коли товари, яких вона стосується, експортуються, або після експортування за умови подання цієї декларації в країні імпорту не пізніше ніж протягом двох років після імпортування товарів, яких вона стосується.

Статтею 33 Протоколу І регулюються питання щодо перевірки підтверджень походження. Так, пунктом 1 цієї статті встановлено, що подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.

З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він був поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку (пункт 2 статті 33 Протоколу I).

Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними (пункт 3 статті 33 Протоколу І).

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та, чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу (пункт 5 статті 33 Протоколу I).

Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції (пункт 6 статті 33 Протоколу I).

Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Частина третя статті 43 МК України встановлює, що сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Відповідно до частини восьмої статті 43 МК України у разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або митним органом встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати митному органу для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Частиною дев`ятою цієї статті Кодексу передбачено, що додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Згідно з частинами першою, другою статті 44 МК України для підтвердження країни походження товару митний орган у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати оригінали документів про походження такого товару. У разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару заявляється (декларується) митному органу в обов`язковому порядку лише у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в митного органу є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.

Відповідно до частини першої статті 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

За змістом частини першої статті 289 МК України обов`язок із сплати митних платежів виникає, зокрема, після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання; в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Так, декларантом до митного оформлення товару згідно МД № UA305160/2022/037859 від 04.08.2022, № 23UA10U8 від 21.01.2023, № 23UA08U7 від 31.01.2023 надано сертифікати з перевезення товару форми EUR.1 №A742455 від 28.07.2022; № A752460 від 09.01.2023; №A761760 від 19.01.2023.

Згідно листа уповноваженого органу Словацької республіки від 12.06.2025 №305147/2025-2000102/СU-12,13,14/24, сертифікати EUR.1 №A742455 від 28.07.2022; №A752460 від 09.01.2023; №A761760 від 19.01.2023, були видані та завірені Митними управліннями Кошице, Пряшів та Міхаловце. Однак, оскільки належні документи, що підтверджують статус походження товарів, на які вони поширюються (вживані транспортні засоби), не були надані, транспортні засоби не можуть вважатися товарами преференційного походження з ЄС. На підставі вище зазначеного факту можна зробити висновок, що перевірені сертифікати EUR.1 не є дійсними доказами походження згідно з положеннями Додатка І до Регіональної конвенції про пан-Євро-Середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони. Відповідні товари не відповідають вимогам для отримання преференційного режиму згідно з положеннями, що регулюють преференційну торгівлю між ЄС та Україною.

Декларантом до митного оформлення товару згідно МД № UA305160/2022/37849 від 04.08.2022 надано сертифікати з перевезення товару форми EUR.1 №A742456 від 29.07.2022 виданого експортером Bio-Chemical Engineering s.r.o.,S.K, Czech Republic

Згідно листа уповноваженого органу Словацької Республіки від 05.09.2023 №443572/2023-2000102/168He сертифікат з перевезення товару EUR.1 був виданий та завірений Митним управлінням Міхаловце. Результат подальшої перевірки транспортного засобу, поставленого з іншої держави-члена ЄС, показав, що транспортний засіб було неправильно зазначено як такий, що є товаром походженням з ЄС. Транспортний засіб не відповідає вимогам для отримання преференційного режиму згідно з Додатком I до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Протоколу I до Угоди про асоціацію між ЄС та його державами-членами, з однієї сторони, та Україною, з іншої сторони.

Перевірений сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 не відповідає вимогам щодо точності, отже, не є дійсним доказом походження в розумінні протоколу.

Декларантом до митного оформлення товару згідно МД № 22UA91U6 від 14.11.2022 надано сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 № А768267 від 04.11.2022 виданого експортером «Bio Chemical Engineering» (Чехія).

Згідно листа уповноваженого органу Словацької Республіки від 02.06.2025 №284099/2025-2000102/MY-069/24 сертифікати EUR.1 були видані та завірені Митним управлінням Міхаловце. Однак, оскільки належні документи, що підтверджують статус походження товарів, на які вони поширюються (вживані транспортні засоби), не були надані, транспортні засоби не можуть вважатися товарами преференційного походження з ЄС. На підставі вищезазначеного факту можна зробити висновок, що перевірені сертифікати EUR.1 не є дійсними доказами походження згідно з положеннями Додатка І до Регіональної конвенції про пан-Євро-Середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони.

Відповідні товари не відповідають вимогам для отримання преференційного режиму згідно з положеннями, що регулюють преференційну торгівлю між ЄС та Україною.

Декларантом до митного оформлення товару згідно МД: № 23UA52U5 від 11.04.2023, № 22UA93U7 від 16.12.2022, № 23UA79U0 від 12.01.2023, № UA98U7 від 02.02.2023 надано сертифікати з перевезення товару форми EUR.1 № PL/MF/AS 0313462 від 17.03.2023; № PL/MF/AS0312432 від 04.11.2022; № PL/MF/AS 0313063 від 10.01.20234; № PL/MF/AS 0313055 від 02.01.2023, виданих експортером KB TRANS s.c. T. KARPINSKI K. BRZEZINSKI, Польща.

Згідно листів палати податкової адміністрації в Познані від 15.01.2024 № 3001-IOC.4331.48.2023, від 09.01.2024 №3001-IOC.4331.58-60,68-72.2023 товари, включені до сертифікатів з перевезення не можуть вважатися такими, що мають статус походження, згідно з Додатком І до Регіональної конвенції про пан-Євро-Середземноморські преференційні правила походження. Експортер не підтвердив походження товарів.

Отже, ці товари не відповідають вимогам для отримання преференційного тарифного режиму.

Декларантом до митного оформлення товару згідно МД №UA305160/2022/004153 від 01.02.2022надано сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 від 24.01.2022 № PL/MF/AS 0251102 виданий експортером Bio-Chemical Engineering s.r.o.,S.K, Czech Republic.

Згідно листа палати податкової адміністрації в Кельце від 12.09.2024 № 2601-IOA.4331.13.2024 сертифікат з перевезення EUR.1 є автентичним. Під час перевірки експортер не підтвердив преференційного походження товарів з ЄС.

Ці товари не мають преференційного походження з ЄС.

Декларантом до митного оформлення товару згідно МД №UA204080/2021/41723 від 30.11.2021, №UA204080/2021/42786 від 08.12.2021, №UA204080/2021/45195 від 23.12.2021, №UA204080/2022/746 від 14.01.2022, №UA204080/2022/14014 від 22.08.2022, №UA204080/2022/14038 від 22.08.2022, №UA204080/2022/14441 від 30.08.2022, №UA204080/2022/13479 від 09.08.2022, №UA204080/2022/15142 від 13.09.2022 надано сертифікати з перевезення товару форми EUR.1 № PL/MF/AR 0224699 від 24.11.2021; № PL/MF/AR 0224717 від 30.11.2021; № PL/MF/AR 0224718 від 30.11.2021; № PL/MF/AR 0224811 від 13.01.2022; № PL/MF/AS 0311920 від 02.08.2022; № PL/MF/AS 0311945 від 12.08.2022; № PL/MF/AS 0311939 від 10.08.2022; № PL/MF/AS0311928 від 08.08.2022; № PL/MF/AS0312249 від 12.09.2022, виданого експортером KB TRANS s.c. T. KARPINSKI K. BRZEZINSKI, Польща та BEDNAREK TRANSPORT SPOLKA JAWNA, Polska.

Згідно листа палати податкової адміністрації в Познані від 26.09.2023 № 3001-IOC.4331.32-31,32.2023 товари, включені до сертифікатів з перевезення не можуть вважатися такими, що мають статус походження, згідно з Додатком І до Регіональної конвенції про пан-Євро-Середземноморські преференційні правила походження. Експортер не підтвердив походження товарів.

Отже, ці товари не відповідають вимогам для отримання преференційного тарифного режиму.

Декларантом до митного оформлення товару згідно МД №UA204080/2022/16070 від 28.09.2022 надано сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 № PL/MF/AS0072470 від 16.09.2022, виданого експортером AR-TRANS Swiecicki Armand.

Згідно листа Національної податкової адміністрації Республіка Польща від 05.09.2023 № 3201-IOA.4331.2-5.2023 товар, зазначений у сертифікаті EUR.1 не відповідає зазначеним умовам (статус походження, згідно з Додатком І до Регіональної конвенції про пан-Євро-Середземноморські преференційні правила походження.

Експортер не підтвердив походження товарів) і не відповідає вимогам для отримання преференційного режиму.

Декларантом до митного оформлення товару згідно МД №UA204080/2022/014583 від 09.09.2022 надано сертифікати з перевезення товару форми EUR.1 № A 742348 від 25.08.2022, виданого експортером Bio-Chemical Engineering s.r.o.,S.K, Czech Republic.

Згідно листа Фінансового управління Словацької республіки від 12.07.2025 №342624/2025-2000801/CU-64/24 сертифікат EUR.1 виданий та завірений Митним управлінням Міхаловце. Оскільки експортер транспортних засобів, на які вони поширюються, не надав належних документів, що підтверджують їхній статус походження, транспортні засоби не можуть вважатися товарами, що мають статус походження, згідно з Додатком I до Регіональної конвенції про пан-Євро-Середземноморські преференційні правила походження в рамках Протоколу I до Угоди про асоціацію між ЄС та його державами- членами, з однієї сторони, та Україною, з іншої сторони.

На підставі викладеного вище, перевірений сертифікат EUR.1 не відповідає вимогам щодо точності, отже, не є дійсним доказом походження в розумінні протоколу I до Угоди ЄС-Україна.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає, що основним спірним питанням наявності у платника податків права на митне оформлення товару, що імпортується за преференційною ставкою ввізного мита є підтвердження походження цих товарів.

Країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених Митним кодексом України. Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом.

У разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Угода про асоціацію з ЄС та, зокрема, Протокол I до цієї угоди передбачає чіткий алгоритм дій митного органу у випадку виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару. У разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей, зокрема, щодо країни походження, при ввезенні (пересиланні) на митну територію України товарів, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган самостійно визначає базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків на підставі відомостей, зазначених у таких документах. Податкове зобов`язання може визначатися контролюючим органом і після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, за результатами документальної перевірки.

За висновками, наведеними Верховним Судом у постановах від 31.07.2024 у справі №260/6407/21 від 01.03.2021 у справі №240/7093/19 та від 11.04.2022 у справі №260/2805/20 митний орган не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд за вказаних обставин та проводити додаткову перевірку документів про походження товару після отримання результатів такої перевірки компетентним органом заявленої декларантом країни походження товару.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з наявністю відповідей компетентних органів, що видали документ, або компетентної організації країни, зазначеної як країна походження товару, щодо проведення перевірки документів про походження товару.

Так, як вбачається із матеріалів справи, керуючись частинами першою, другою статті 33 Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «Походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VIII та статтею 32 Доповнення 1 «Підтвердження походження» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференції правил походження, в рамках заходів з контролю за правомірністю визначення країни походження товарів, які оподатковуються преференційними ставками мита, Держмитслужбою було направлено на перевірку до митного органу Республіки Польща, Словацької Республіки сертифікати на перевезення товару форми EUR.1.

Листами Державної митної служби України від 27.06.2025 № 15/15-03/7/3744, від 06.10.2023 № 15/15-03-01/7.7/4608, від 19.06.2025 № 15/15-03-01/7/3621, від 23.01.2024 № 15/15-03-01/7.13/371, від 15.01.2024 № 15/15-03-01/7.13/217, від 16.09.2024 № 15/15-03/7/4885, від 25.10.2023 № 15/15-03-01/7/4912, від 19.09.2023 № 16/15-03-01/7/4236 та 28.07.2025 № 15/15-03-01/7/4360 надіслано відповідь уповноважених органів Республіки Польща та Словацької Республіки щодо результатів перевірки сертифікатів з перевезення товару EUR.1. Результати перевірки свідчать, що товари, на які поширюються сертифікати, не відповідають вимогам для отримання преференційного тарифного режиму та не мають преференційного походження з ЄС, відповідно до Доповнення І «Визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження та, відповідно, не може бути застосований преференційний режим з наданням звільнення від оподаткування по ввізному миту.

При цьому, суд зауважує, що компанія-експортер, зазначивши декларативно в інвойсі про походження товарів з території Європейського Союзу повинна у подальшому в ході перевірки документально підтвердити походження вказаних товарів, в тому числі й обставини, що матеріали, використані при виготовленні товару, також здебільшого походять з Європейського Союзу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у постанові від 31.07.2024 у справі №260/6407/21.

Враховуючи, що перевіркою походження товару не підтверджено їх преференційне походження, оподаткування товару за МД типу ІМ40ДЕ (додаток 1 до акта перевірки) повинно здійснюватися зі сплатою ввізного мита за ставкою на дату здійснення митного оформлення, відповідно до Закону України від 19.09.2013 №584-VIII «Про Митний тариф України» та податку на додану вартість відповідно до Податкового кодексу України.

Відтак, у розглядуваному випадку у Волинської митниці були правові підстави для донарахування грошових зобов`язань ПП «БАЙДЕН АВТО», адже результати перевірки дотримання законодавства України з питань митної справи за митною декларацією, яка була об`єктом перевірки на предмет обґрунтованості та законності отримання пільг і звільнення від оподаткування, показали, що преференційне походження товару не підтверджене у встановленому порядку.

При вирішенні спору судом враховано позицію Верховного Суду у постанові від 05.06.2024 у справі №380/2397/22, де Верховний Суд зробив висновок, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей, зокрема, стосовно країни походження при ввезенні (пересиланні) на митну територію України, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган самостійно визначає базу оподаткування та податкові зобов`язання платника на підставі відомостей, зазначених у таких документах, безвідносно до завершення митного оформлення товару та їх виписку.

З приводу аргументів у позовній заяві про те, що в імпортера (позивача) відсутній обов`язок чи необхідність перевіряти законність дій експортера в момент оформлення та видачі сертифікатів EUR.1 та декларації інвойс, суд зазначає, що у зазначених зовнішньоекономічних відносинах обов`язок з визначення, декларування і сплати мита та податків відповідно до вимог національного законодавства і ратифікованих Верховною Радою України міжнародних договорів України має саме платник податків - ПП «БАЙДЕН АВТО», а тому саме позивач, а не продавець товару, несе відповідальність за повноту виконання цього обов`язку. Формальна наявність поданого до митного оформлення сертифікатів з перевезення товару EUR.1, за видачу яких несе відповідальність експортер, не є достатньою підставою для висновків про вчинення ПП «БАЙДЕН АВТО» всіх необхідних та залежних від нього дій для здійснення декларування «преференційного походження» ввезеного товару та отримання пільги тарифної преференції.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що оскільки саме результати перевірки щодо походження товару є підставою для відмови у наданні платнику податків права на преференції, а за результатами звернення до уповноважених органів іноземних держав підтверджено, що сертифікат ЕUR.1 є підробленим.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю.

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «БАЙДЕН АВТО» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Приватне підприємство «БАЙДЕН АВТО» (43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Єршова, 11/4-21, ).

Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ідентифікаційний код ВП 43958385).

Суддя А.Я. Ксензюк