Справа № 240/12335/25
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/12335/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шувалова Тетяна Олександрівна

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

28 січня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- визнати рішення №30 від 18.04.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у відмові призначення пенсії із зниженням пенсійного віку у відповідності із Законом від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Закон №796-ХІІ) неправомірною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію як потерпілому від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії із зниженням пенсійного віку на 6-ть років у відповідності до Закону №796-ХІІ починаючи з моменту звернення, тобто з 11.04.2025

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 позов задоволено частково, ухвалено:

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 18.04.2025 №30 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до частини 2 статті 55 Закону №796-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.04.2025 з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач проживала та/або працювала у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 02 роки 10 місяців 05 днів, не було зараховано до періоду проживання період канікул згідно довідки № 896 від 20.03.2025, оскільки відповідно до довідки № 63-11-34-2025/2025 від 07.03.1992 позивач являлась студентом денної форми навчання Житомирського державного педагогічного інституту ім. Франка в м. Житомир, яке не віднесено до зони добровільного (гарантованого) відселення. Роз`їзний характер навчання з проживанням в селі Прибитки Коростенського р-ну Житомирської обл. не підтверджено.

Позивач не подала відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2025, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 від 01.04.1994, виданого Житомирським облвиконкомом.

11.04.2025 позивач звернулась до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на підставі статті 55 Закону №796-ХІІ.

ГУ ПФУ в Запорізькій області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та рішенням від 18.04.2025 №30 відмовлено у призначенні пенсії.

Підставою для винесення вказаного рішення стало те, що згідно наданих документів не підтверджено період проживання (роботи) позивачки на території зони гарантованого добровільного відселення не менше 3 років станом на 01.01.1993.

Згідно наданих документів, страховий стаж становить 35 років 11 місяців 05 днів.

Листом ГУ ПФУ в Житомирській області від 21.04.2025 №0600-0216-8/37473 повідомлено позивачу про зміст рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Так, до уваги не було взято довідку від 20.03.2025 №896, видану Новоселідницьким старостинським округом №8 Словечанської сільської ради ОСОБА_2 у тім, що вона дійсно постійно проживала під час канікул в с. Прибитки Коростенського (Овруцького) району у період: у 1989 році з 26.01. по 08.02, з 27.07. по 31.08; у 1990 році з 26.01. по 08.02, з 27.07. по 31.08; у 1991 році з 26.01. по 08.02, з 27.07. по 31.08; у 1992 році - з 26.01. по 08.02, з 27.07. по 31.08; у 1993 році - з 26.01. по 08.02; з 09.02.1992 по 21.03.1992 проходила педагогічну практику в Красилівській н/сш Овруцького району Житомирської області та з 01.09.1992 по 31.12.1992 проходила педагогічну практику та працювала в Новоселідницькій середній школі Овруцького району Житомирської області і постійно проживала під час проходження педагогічної практики в с. Прибитки Коростенського (Овруцького) району Житомирської області.

Крім того, дана довідка містить примітку, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 року №106 та постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.1993 року №17-Р села Прибитки, Красилівка та Нові Велідники Овруцького району після аварії на ЧАЕС відносяться до III зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 807-ІX від 17.07.2020 року територія ліквідованого Овруцького району увійшла до Коростенського району Житомирської області.

Періоди канікул, указаних у довідці від 20.03.2025 №896 також підтверджуються архівною довідкою від 07.03.2025 №63-П-34-2025/2025, виданою Житомирським державним університетом ім. Івана Франка.

Позивач, уважаючи протиправними дії пенсійного органу щодо відмови у призначенні їй пенсії зі зниженням пенсійного віку, звернулась до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ПФУ у Запорізькій області протиправно не взято до уваги довідку від 20.03.2025 №896 та не зараховано періоди проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення відповідно до наведених у даній довідці періодів.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Згідно із статтею 49 Закону №796-XI, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 1 статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Абзацом 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Згідно із частиною 3 статті 55 Закону №796-XII призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону №1058-ІV і Закону №796-XII. Згідно з пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Отже призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи. Обов`язковою умовою наявності в особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи до 01 січня 1993 року (у зоні гарантованого добровільного відселення - протягом трьох років). Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.

Період проживання та/або праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років станом на 01 січня 1993 року необхідно обраховувати з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року.

Подібні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2024 року у справі №460/23707/22.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-ІV, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1, далі - Порядок №22-1).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з абзацом 9 підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 документами, які засвідчують особливий статус особи є, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Статтею 14 Закону №796-XII визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій. До них, зокрема, належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» (частина 3 статті 65 Закону №796-XII).

Відповідно до статті 15 Закону №796-XII довідка про період проживання, роботи на цих територіях, є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Видача посвідчень проводиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Встановлено, що позивачу таке посвідчення видано Житомирським облвиконкомом 01.04.1994, відповідно до якого він належить до громадян, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ.

Водночас, наявність такого посвідчення не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону №796-XII та вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території. Вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 18.03.2025 у справі № 460/27065/23.

Верховний Суд у постановах від 19 вересня 2019 року у справі №556/1172/17, від 11 листопада 2024 року у справі №460/19947/23 дійшов висновку, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або у зв`язку з роботою в такій місцевості. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Отже, ключовим питанням у цій справі є підтвердження належними та допустимими доказами факту фізичного перебування позивача на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території станом на 01 січня 1993 року.

Відповідно до витягу із реєстру Словечанської територіальної громади, позивач дійсно був зареєстрований та проживав в с. Прибитки з 29.03.1976 по 30.09.1988, та з 19.07.1993 по 15.01.1998, та з 15.01.1998 по даний час у с. Нові Велідники.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.07.1991 №106, села Прибитки та Нові Велідники Коростенського (Овруцького) району Житомирської області віднесено до 3 зони гарантованого добровільного відселення.

Позивач зазначає, що відповідачем не враховано, що в період навчання позивача в Державному університеті ім. Івана Франка, вона перебував на канікулах, під час яких проживала з батьками в с. Прибитки.

Згідно із архівною довідкою від 07.03.2025 №63-П-2025/2025, виданою Житомирським державним університетом ім. Івана Франка, позивач з 01.09.1988 зарахована студентом 1 курсу денної форми навчання Житомирського державного педагогічного інституту ім. Івана Франка, та 30.06.1993 у зв`язку із закінченням навчання їй було присвоєно кваліфікацію спеціаліста вчителя біології і хімії середньої школи.

Відповідно до вказаної довідки, періоди канікул за період навчання позивача з 1989 по 1993 роки становили: з 26.01.1989 по 08.02.1989; з 27.07.1989 по 31.08.1989; з 26.01.1990 по 08.02.1990; з 27.07.1990 по 31.08.1990; з 26.01.1991 по 08.02.1991; з 27.07.1991 по 31.08.1991; з 26.01.1992 по 08.02.1992; з 27.07.1992 по 31.08.1992; з 26.01.1993 по 08.02.1993.

У довідці від 20.03.2025 №896, виданій Новоселідницьким старостинським округом №8 Словечанської сільської ради, вказано, що з 09.02.1992 по 21.03.1992 позивач проходила педагогічну практику в Красилівській н/сш Овруцького району Житомирської області, з 01.09.1992 по 31.12.1992 проходила педагогічну практику та працювала в Новоселідницькій середній школі Овруцького району Житомирської області і постійно проживала під час проходження педагогічної практики в с. Прибитки Коростенського (Овруцького) району Житомирської області.

Як обґрунтовано вказав суд першої інстанції, документи щодо місця навчання позивача в іншому населеному пункті не можуть спростувати факту постійного проживання особи у зоні гарантованого добровільного відселення, що підтверджено довідкою органу місцевого самоврядування та відповідним посвідченням позивача.

Факт навчання в навчальному закладі, який зареєстрований або знаходиться у іншому місці, ніж місце проживання особи, сам по собі не виключає можливості постійного фактичного проживання такої особи у зоні посиленого радіоекологічного контролю, враховуючи не спростовану відповідачем будь-якими доказами можливість щоденного або періодичного доїзду особи з місця свого постійного проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю до фактичного місця проходження навчання поза населеним пунктом проживання і у зворотному напрямку.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази постійного проживання позивача на території м. Житомира у відповідний період навчання, а тому доводи відповідача про те, що в цей період (частину такого періоду) позивач, навчаючись у м. Житомирі проживав в такому населеному пункті, територія якого не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, є необгрунтованими.

Відомості щодо проживання позивача у період канікул, свідчать про те, що студенти денних навчальних закладів щотижня, на вихідні дні, а також на канікули (загальна тривалість яких є щонайменше три місяці упродовж навчального року) приїжджають додому - за місцем проживання батьків, на думку суду, є загальновідомими та не потребують доказування.

Таким чином, ГУ ПФУ у Запорізькій області протиправно не взято до уваги довідку від 20.03.2025 №896, видану Новоселідницьким старостинським округом №8 Словечанської сільської ради та не зараховано періоди проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення відповідно до наведених у даній довідці періодів.

Відтак, наявні підстави для визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії позивачу, та зобов`язання повторно розглянути заяву позивача 11.04.2025 з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.

30.03.2021, набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», якою передбачено застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії, починаючи з 01.04.2021.

Зазначена процедура передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів ПФУ в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця прийняття заяви до розгляду та місця проживання пенсіонера.

За змістом викладених положень вказаної постанови, сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок), незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви.

Встановлено, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви про призначення пенсії за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Запорізькій області, рішенням якого позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Таким чином, дії зобов`язального характеру щодо повторного розгляду заяви позивача з урахуванням висновків суду має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, який необґрунтовано прийняв рішення про відмову у призначенні такої пенсії, яким, у даному випадку, є ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

ГУ ПФУ в Житомирській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо зобов`язання призначити пенсію.

Отже, позовні вимоги до ГУ ПФУ в Житомирській області заявлені безпідставно.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.