Справа № 420/31012/25
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю БАРАКУДА-ОДЕСА до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю БАРАКУДА-ОДЕСА, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2025/000266/1 від 26.08.2025 р., № UA500020/2025/000285/1 від 06.09.2025 р.;

- визнати протиправними та скасувати Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2025/000404 від 26.08.2025 р., № UA500020/2025/000424 від 06.09.2025 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час митного оформлення товару за МД № 25UA7U1 від 26.08.2025 р., № 25UA7U1 від 06.09.2025 р. декларант надав митниці всі передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України необхідні та достатні документи, які у своїй сукупності підтверджували митну вартість задекларованого товару. В порушення ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у митного органу не було правових підстав для витребування додаткових документів, оскільки подані декларантом документи не містили розбіжностей. Митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. В поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар. Отже, митним органом безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів на підставі спірного рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки надані декларантом документи підтверджували числове значення митної вартості товарів за ціною договору. Прийняття митницею картки відмови є похідним від прийняття рішення про коригування митної вартості, отже у разі визнання рішення протиправним, відповідно картка відмови також є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 15.09.2025 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 26.09.2025 р. відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі ст. 262 КАС України у межах строків, визначених ст. 258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Ухвалою від 20.10.2025 р. відмовлено у задоволенні заяви Одеської митниці про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю БАРАКУДА-ОДЕСА до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень.

Від Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД)25UA27U1 від 26.08.2025 року, 25UA07U1 від 06.09.2025 року було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів. У відповідності до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2025/000266/1 від 26.08.2025 року, UA500020/2025/000285/1 від 06.09.2025 року. При цьому, у рішенні про коригування митної вартості № UA500020/2025/000266/1 від 26.08.2025 року, UA500020/2025/000285/1 від 06.09.2025 року наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цих рішеннях про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю.

21.10.2025 р. (вх. № ЕС/110374/25) від позивача надійшла відповідь на відзив.

24.10.2025 р. (вх. № ЕС/112073/25) від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «БАРАКУДА-ОДЕСА» () зареєстровано як юридична особа та згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснює такі види діяльності за КВЕД: 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками (основний); 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

Між ТОВ «БАРАКУДА-ОДЕСА» (Покупець) та компанією «EXPOTUNA S.A.», Еквадор (Продавець) було укладено зовнішньоекономічний договір № 01072025 від 01.07.2025 р. (далі Контракт) згідно з предметом якого Продавець продає, а Покупець купує товар, що належить Продавцю. Перелік товарів, кількість, ціна, сума зазначаються в рахунках інвойсах чи проформа-інвойсах чи комерційних інвойсах на кожну партію товару. Рахунок інвойс, проформа-інвойс, комерційний інвойс є платіжними документами (п. 1.1 Контракту).

У пункті 3.2 Контракту визначені умови поставки: вид транспортування товару, умови поставки вказуються додатково в рахунках інвойсах чи проформа-інвойсах чи комерційних інвойсах.

Пунктом 5.1. Контракту передбачено, що оплата за товар вноситься Покупцем передоплатою, згідно з виставленими рахунками інвойсами або проформа-інвойсами або комерційними інвойсами. Платіж здійснюється в доларах США (п. 5.2 Контракту).

Відповідно до пункту 8.5. Контракту при його тлумаченні сторони повинні керуватись умовами міжнародних правил Інкотермс-2020.

01.07.2025 р. Продавець виставив Покупцю проформу-інвойс №001-500-000002611 на товар «креветка морожена, розмірний ряд 21/25, 26/30, 31/35», вагою 24000 кг, загальною вартістю 118 720,00 дол.США на умовах CFR. У проформі-інвойсі також визначена сума передплати 20 000,00 дол.США не пізніше ніж за 15 днів до відправлення контейнера.

03.07.2025 р. платіжним документом №250703/000340941 ТОВ «БАРАКУДА-ОДЕСА» перерахувало на рахунок Продавця 20 000,00дол.США на підставі контракту №01072025 від 01.07.2025 р. та рахунку № 001-500-000002611 від 01.07.2025 р. 15.07.2025 р.

Продавець виставив Покупцю інвойс № 001-500-000004292 на товар «креветка морожена, розмірний ряд 21/25, 26/30, 31/35» загальною вагою нетто - 24 000 кг, загальною вартістю 118 720,00 дол.США на умовах CFR. В інвойсі визначені транспортні деталі: т/х «CMA CGM BETTER WAYS», порт завантаження Гуаякіль, Еквадор, порт вивантаження Констанца, Румунія, зазначено номер контейнера, в який завантажено товар ТТNU8894434, є посилання на проформу-інвойс №001-500-000002611. Також вказано розмір передплати за товар 20 000,00 дол.США.

В подальшому, Продавець склав пакувальний лист на товар «креветка морожена» загальною вагою нетто 24 000 кг, брутто 25 860 кг, кількість ящиків - 1200. У пакувальному листі також зазначено номер контейнеру, в який товар завантажено: ТТNU8894434, назва судна «CMA CGM BETTER WAYS» та є посилання на проформуінвойс №001-500-000002611 та інвойс № 001-500-000004292.

20.07.2025 р. товар «креветка морожена» у контейнері ТТNU8894434 вагою брутто 25 860 кг було відвантажено на морське судно «CMA CGM BETTER WAYS» з порту Гуаякіль, Еквадор до порту Констанца, Румунія, що вбачається з коносаменту № GQL0406929 від 20.07.2025 р.

Платіжним документом від 04.08.2025 № 250804/000346255 ТОВ «БАРАКУДАОДЕСА» сплатило на рахунок «EXPOTUNA S.A.» остаточну вартість товару у сумі 98 720,00 дол.США на підставі контракту №01072025 від 01.07.2025 р., інвойсу №001- 500-000004292 від 15.07.2025 р., про що зазначено у призначенні платежу вказаного банківського документу.

20.08.2025 р. товар «креветка морожена» у контейнері ТТNU8894434 вагою брутто 25 860 кг було відвантажено на автомобільний транспорт з державними номерними знаками НОМЕР_1 / НОМЕР_2 з порту Констанца до міста Одеса, Україна, що підтверджується CMR (міжнародною товарно-транспортною накладною) № 077533 від 20.08.2025 р.

З метою митного оформлення товару «креветка морожена», поставленого на підставі вказаного Контракту, декларант ТОВ «БАРАКУДА-ОДЕСА» - ТОВ «БЛЕССКО» 26.08.2025 р. подало до Одеської митниці електронну митну декларацію № 25UA7U1, заявивши митну вартість імпортованого товару за ціною договору у відповідності з положеннями статті 58 Митного кодексу України, додавши до ціни товару складову митної вартості товару витрати на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України, понесені Покупцем.

Так, в графі 22 МД вказано ціну товару згідно виставленого рахунку інвойсу №001- 500-000004292 від 15.07.2025 р. на суму 118 720,00дол.США, а в графі 12 МД зазначена митна вартість товару у валюті України, визначена декларантом з урахуванням витрат на транспортування товару, понесених імпортером 4 983 569,60 грн (118 720,00 дол.США х 41,43 грн/дол.США = 4 918 569,60 грн) + 65 000 грн).

На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів до митної декларації додані документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, та інші товаросупровідні документи: зовнішньоекономічний договір №010720205 від 01.07.2025 р., проформа-інвойс №001-500-000002611 від 01.07.2025 р., інвойс № 001-500-000004292 від 15.07.2025 р., пакувальний лист б/н, банківські платіжні документи №250703/000340941 від 03.07.2025 р., № 250804/000346255 від 04.08.2025 р., коносамент (Bill of lading) GQL0406929 від 20.07.2025 р., сертифікат про походження товару №Р від 29.07.2025 р., автотранспортну накладну №077533 від 20.08.2025 р., рахунок передплатний на надання транспортноекспедиційних послуг № А012490 від 19.08.2025 р., довідку про транспортні витрати № 01/19.08.2025 від 19.08.2025 р., договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 222-ЮГЛ від 17.10.2022 р., договір на автомобільне перевезення № 254- ЮГЛ від 15.10.2022 р., та інші документи, зазначені в графі 44 МД.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів за МД № 25UA7U1 від 26.08.2025 р. Одеською митницею не було визнано заявлену декларантом митну вартість товару та прийняте рішення про коригування митної вартості №UA500020/2025/000266/1 від 26.08.2025 р., яким збільшено митну вартість товару до 194 000,00 дол.США.

26.08.2025 р. прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2025/000404 та роз`яснено право щодо випуску товару у вільний обіг за умови надання гарантій.

01.07.2025 р. Продавець попередньо виставив Покупцю проформу-інвойс №001- 500-000002617 на товар «креветка морожена, розмірний ряд 21/25, 26/30, 31/35», вагою 24000 кг, загальною вартістю 118 720,00 дол.США на умовах CFR. У проформі-інвойсі також визначена сума передплати 20 000,00 дол.США не пізніше ніж за 15 днів до відправлення контейнера.

03.07.2025 р. платіжним документом №250703/000340940 ТОВ «БАРАКУДА-ОДЕСА» перерахувало на рахунок Продавця 20 000,00дол.США на підставі контракту №01072025 від 01.07.2025 р. та рахунку № 001-500-000002617 від 01.07.2025 р.

22.07.2025 р. Продавець виставив Покупцю інвойс № 001-500-000004300 на товар «креветка морожена, розмірний ряд 21/25, 26/30, 31/35» загальною вагою нетто - 24 000 кг, загальною вартістю 118 703,20 дол.США на умовах CFR. В інвойсі визначені транспортні деталі: т/х «CMA CGM HARMONY», порт завантаження Гуаякіль, Еквадор, порт вивантаження Констанца, Румунія, зазначено номер контейнера, в який завантажено товар CAAU4139734, є посилання на проформу-інвойс №001-500-000002617. Також вказано розмір передплати за товар 20 000,00 дол.США.

В подальшому, Продавець склав пакувальний лист на товар «креветка морожена» загальною вагою нетто 24 000 кг, брутто 25 860 кг, кількість ящиків - 1200. У пакувальному листі також зазначено номер контейнеру, в який товар завантажено: CAAU4139734, назва судна «CMA CGM HARMONY» та є посилання на проформуінвойс №001-500-000002617 та інвойс № 001-500-000004300.

27.07.2025 р. товар «креветка морожена» у контейнері CAAU4139734 вагою брутто 25 860 кг було відвантажено на морське судно «CMA CGM HARMONY» з порту Гуаякіль, Еквадор до порту Констанца, Румунія, що вбачається з коносаменту № GQL0407662 від 27.07.2025 р.

Платіжним документом від 13.08.2025 № 250813/000347945 ТОВ «БАРАКУДАОДЕСА» сплатило на рахунок «EXPOTUNA S.A.» остаточну вартість товару у сумі 98 703,20 дол.США на підставі контракту №01072025 від 01.07.2025 р., інвойсу №001- 500-000004300 від 22.07.2025 р., про що зазначено у призначенні платежу вказаного банківського документу.

01.09.2025 р. товар «креветка морожена» у контейнері CAAU4139734 вагою брутто 25 860 кг було відвантажено на автомобільний транспорт з державними номерними знаками НОМЕР_3 / НОМЕР_4 з порту Констанца до міста Одеса, Україна, що підтверджується CMR (міжнародною товарно-транспортною накладною) № 0901000 від 01.09.2025 р.

З метою митного оформлення товару «креветка морожена», поставленого на підставі вказаного Контракту, декларант ТОВ «БАРАКУДА-ОДЕСА» - ТОВ «БЛЕССКО» 06.09.2025 р. подало до Одеської митниці електронну митну декларацію № 25UA7U1, заявивши митну вартість імпортованого товару за ціною договору у відповідності з положеннями статті 58 Митного кодексу України, додавши до ціни товару складову митної вартості товару витрати на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України, та витрати на страхування контейнерного обладнання, понесені Покупцем.

Так, в графі 22 МД вказано ціну товару згідно виставленого рахунку інвойсу №001- 500-000004300 від 22.07.2025 р. на суму 118 703,20дол.США, а в графі 12 МД зазначена митна вартість товару у валюті України, визначена декларантом з урахуванням витрат на транспортування товару, понесених імпортером 4 976 608,80 грн (118 703,20 дол.США х 41,3494 грн/дол.США = 4 908 306,10 грн) + 65 000грн (транспортні витрати) + 3 302,70 грн (витрати на страхування контейнерного обладнання).

На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів до митної декларації додані документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, та інші товаросупровідні документи: зовнішньоекономічний договір №010720205 від 01.07.2025 р., проформа-інвойс №001-500-000002617 від 01.07.2025 р., інвойс № 001-500-000004300 від 22.07.2025 р., пакувальний лист б/н, банківські платіжні документи №250703/000340940 від 03.07.2025 р., № 250813/000347945 від 13.08.2025 р., коносамент (Bill of lading) GQL0407662 від 27.07.2025 р., сертифікат про походження товару №Р від 08.08.2025 р., автотранспортну накладну №0901000 від 01.09.2025 р., рахунок передплатний на надання транспортно-експедиційних послуг № А012548 від 01.09.2025 р., довідку про транспортні витрати № 01/01.09.2025 від 01.09.2025 р., договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 222-ЮГЛ від 17.10.2022 р., договір на автомобільне перевезення № 254-ЮГЛ від 15.10.2022 р., та інші документи, зазначені в графі 44 МД.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів за МД № 25UA7U1 від 06.09.2025 р. Одеською митницею не було визнано заявлену декларантом митну вартість товару та прийняте рішення про коригування митної вартості №UA500020/2025/000285/1 від 06.09.2025 р., яким збільшено митну вартість товару до 194 093,60 дол.США.

06.09.2025 р. прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (далі картка відмови) № UA500020/2025/000424 та роз`яснено право щодо випуску товару у вільний обіг за умови надання гарантій.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою..

За приписами ч.2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Як встановлено ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

У відповідності з ч. 5 ст. 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така правова позиція наведена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015р. у справах № 21-127а15 та № 21-53а15 та у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 р. у справі № 803/407/16.

Обґрунтовуючи виникнення сумніву щодо заявленої позивачем митної вартості товару, як підстави для витребування додаткових документів, відповідач у рішенні № UA500020/2025/000266/1 від 26.08.2025 р. зазначив, що:

1) рахунок фактура від 15.07.2025 № 001-500- 000004292 та пакувальний лист від 20.07.2025№ б/н взагалі не містить посилання на контракт, який надано до митного оформлення, що не дає змоги ідентифікувати даний рахунок фактуру та проформу інвойс до даної поставки.

2) копії SWIFT від 03.07.2025№ 250703/000340941 від 04.08.2025 № 250804/000346255 не може бути взяті до уваги в якості банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують факт оплати, оскільки згідно з нормами Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216. Отже не надано належних банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару.

3) в наданому Рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік» від 19.08.2025 № A012490 зазначено одна послуга організація міжнародного перевезеня вантажу, при чому договором про надання транспортноекспедиторських послуг від 17.10.2022 № 222-ЮГЛ визначено узгодження сторонами ряду послуг, необхідних для здійснення перевезення товарів, надання замовнику рахунку на перелік таких послуг, а замовником має бути забезпечено передоплату (п.5.2 Договору). До митного контролю документу, що підтверджує оплату транспортно-експедиторських послуг не надано.

4) одержувач заключив договір про надання транспортноекспедиторських послуг від 17.10.2022 № 222-ЮГЛ з експедитором ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік», а до митного контролю надано рахунок від ТОВ «ЮГЛ» від 19.08.2025 № A012490. Проте в автотранспортній накладній наявний штамп перевізника ФО-П ОСОБА_1 (код ДРФО ). Відомості про вартість послуг перевізника як складову митної вартості до митного контролю не надано.

5) в контракті від 01.07.2025 № 01072025 п.9 в частині продавця від рахунку фактуру від 15.07.2025 №001-500-000004292 відрізняться відомості про адрес продавця, у контракті зазначений адрес банку: 811 MAIN STREET, KANSAS CITY, United States, а в рахунку-фактура вказаний адрес банку: 1000 WALNUT KANSAS CITY MO 64106.

За змістом оскаржуваного рішення № UA500020/2025/000266/1 від 26.08.2025 р., 26.08.2025 митним органом отримано Лист ТОВ "Блеско" № б/н з повідомленням про те, що інші додаткові документи надаватися не будуть.

У рішенні № UA500020/2025/000285/1 від 06.09.2025 р. відповідач зазначив, що:

1) рахунок фактура від 12.07.2025 № 001-500- 000004300 та пакувальний лист від 27.07.2025№ б/н взагалі не містить посилання на контракт, який надано до митного оформлення, що не дає змоги ідентифікувати даний рахунок фактуру та проформу інвойс до даної поставки

2) копії SWIFT від 03.07.2025 № 250703/000340940 від 13.08.2025 № 250813/000347945 не може бути взяті до уваги в якості банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують факт оплати, оскільки згідно з нормами Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216. Отже не надано належних банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару,

3) в наданому Рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік» від 01.09.2025 № A012548 зазначено одна послуга організація міжнародного перевезеня вантажу, при чому договором про надання транспортноекспедиторських послуг від 17.10.2022 № 222-ЮГЛ визначено узгодження сторонами ряду послуг, необхідних для здійснення перевезення товарів, надання замовнику рахунку на перелік таких послуг, а замовником має бути забезпечено передоплату (п.5.2 Договору). До митного контролю документу, що підтверджує оплату транспортно-експедиторських послуг не надано.

4) одержувач заключив договір про надання транспортноекспедиторських послуг від 17.10.2022 № 222-ЮГЛ з експедитором ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік», а до митного контролю надано рахунок від ТОВ «ЮГЛ» від 19.08.2025 № A012490. Проте в автотранспортній накладній наявний штамп перевізника ФО-П ОСОБА_1 (код ДРФО ). Відомості про вартість послуг перевізника як складову митної вартості до митного контролю не надано.

5) в контракті від 01.07.2025 № 01072025 п.9 в частині продавця від рахунку фактуру від 22.07.2025 №001-500-000004300 відрізняться відомості про адрес продавця, у контракті зазначений адрес банку: 811 MAIN STREET, KANSAS CITY, United States, а в рахунку-фактура вказаний адрес банку: 1000 WALNUT KANSAS CITY MO 64106.

За змістом оскаржуваного рішення № UA500020/2025/000285/1 від 06.09.2025 р., 06.09.2025 митним органом отримано Лист ТОВ "Блеско" № б/н з повідомленням про те, що інші додаткові документи надаватися не будуть.

Проаналізувавши зазначені документи, відповідач дійшов висновку декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, розбіжності не спростовано.

Опрацювавши додатково надані позивачем документи, митний орган прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, застосувавши резервний метод визначення митної вартості.

Наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, поданих документів було достатньо для прийняття рішення на їх підставі, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом визначення митної вартості та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, зокрема: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Системний аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин свідчить, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених ст. 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості. Зокрема, це може мати місце у випадку, коли декларант надав документи, які підтверджують всі складові митної вартості, сплату визначеної згідно з умовами зовнішньоекономічного контракту ціни за товар та послуг з транспортування, страхування тощо, вартість яких відповідно до чинного законодавства включена до митної вартості.

Фактично можливість подання відповідного документа декларантом на підтвердження митної вартості товарів, що ввозяться на митну територію України, на підставі ч.3 ст. 53 МК України залежить від розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявності ознаки підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, в документах, передбачених ч.2 ст. 53 МК України. Обсяг зауважень щодо поданих документів викладається митним органом саме за результатами аналізу таких документів та даних, поряд із цим саме митний орган визначає обсяг документів, необхідних для усунення розбіжностей та неточностей.

Аналогічну правову позицію висловлено судом у постанові Верховного Суду від 02.04.2024 р. у справі № 380/6459/20.

Відносно посилань митного органу на те, що інвойси та пакувальні листи не містять посилання на контракт, який надано до митного оформлення, що не дає змоги ідентифікувати даний рахунок фактуру та проформу інвойс до даної поставки, суд зазначає наступне.

Затвердженої форми інвойсу та вимог щодо його заповнення законодавством України не передбачено.

Інвойс у міжнародній комерційній практиці документ, що надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони поставлені покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага ті інші), умови поставки і відомості про відправника та одержувача. Фактично інвойс є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за товари, що поставляються (або вже фактично поставлені) чи послуги, що надаються (або фактично надані).

Виставлені Продавцем інвойси № 001-500-000004292 від 15.07.2025 р., № 001-500- 000004300 від 22.07.2025 р. містять перелік товарів, їх кількість і ціну за якою вони поставлені покупцеві, вид товару, його вагу, умови поставки, відомості про відправника та одержувача, номери контейнерів, в які завантажено товар, назву судна, на якому товар перевозився, тощо.

У постанові від 02.11.2018 р. у справі № 821/3874/15-а Верховний Суд вказав, що відсутність в інвойсі вказівки на реквізити зовнішньоекономічного контракту сама собою не може бути підставою для висновку про неможливість ідентифікації інвойсу з поставкою товару, якщо така ідентифікація може бути проведена на основі інших документів, доданих на підтвердження митної вартості товару.

Також, прайс-лист продавця не є обов`язковим документом, що передбачені частиною 2 статті 53 МК України, які має надати декларант під час митного оформлення товару, та не є документом, що підтверджує вартість імпортованого товару, тобто не є обов`язковою складовою при встановленні його митної вартості, а певні недоліки не можуть вважатися перешкодою при наявності можливості встановлення митної вартості на підставі інших документів.

Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару.

Схожа правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.03.2020 року по справі № 825/15796/16.

В постанові від 23 жовтня 2020 року по справі № 810/690/17 Верховний Суд зазначив, що жодним нормативним актом, в тому числі і міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.

Вказана правова позиція підтримана Верховним Судом в постанові від 01 березня 2023 року по справі № 420/18880/21.

Суд вважає безпідставними посилання митного органу на недоліки наданих копій SWIFT, оскільки фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року по справі № 420/18880/21, 17 квітня 2018 року по справі № 815/329/17.

В постанові від 11 червня 2019 року по справі № 813/1755/17 Верховний Суд зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

При цьому, суд зауважує, що зі змісту спірних рішень про коригування митної вартості товару незрозуміло, які саме реквізити платіжних інструкцій в іноземній валюті відсутні та що саме заважає митниці вважати вказані банківські документи належними та такими, що можуть бути взяті до уваги в якості банківських платіжних документів.

Крім того, митним органом не обґрунтовано, яким чином зазначення різних адрес банка нерезидента може вплинути на вартість імпортованого товару, адже усі інші реквізити (назва банку, номер рахунку, SWIFTкод), які необхідні для здійснення оплати за товар експортеру, співпадають.

З матеріалів справи вбачається, що до митного оформлення на підтвердження вартості перевезення були надані: рахунки передплатні на надання транспортно-експедиційних послуг № А012490 від 19.08.2025 р., № А012548 від 01.09.2025 р., довідки про транспортні витрати № 01/19.08.2025 від 19.08.2025 р., № 01/01.09.2025 від 01.09.2025 р., договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 222-ЮГЛ від 17.10.2022 р., договір на автомобільне перевезення № 254-ЮГЛ від 15.10.2022 р., що є належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження понесених транспортних витрат до митного кордону України.

Разом з тим, Митним кодексом України не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, тобто такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами, а тому довідка про транспортні витрати, передплатний рахунок є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 31.05.2019 р. у справі № 804/16553/14, суд зазначив, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат па перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/ або бухгалтерські документи), а тому рахунок та довідка про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Згідно довідки ТОВ ЮНАЙТЕД ГЛОБАЛ ЛОДЖИСТІК» про транспортні витрати № 01/19.08.2025 від 19.08.2025 р., вартість перевезення вантажу транспортним засобом з державними номерними знаками НОМЕР_1 / НОМЕР_2 з м. Констанца (Румунія) до м. Орлівка (прикордонний перехід, Україна) становить 65 000,00 грн.

Згідно довідки ТОВ ЮНАЙТЕД ГЛОБАЛ ЛОДЖИСТІК» про транспортні витрати № 01/01.09.2025 від 01.09.2025 р., вартість перевезення вантажу транспортним засобом з державними номерними знаками НОМЕР_3 / НОМЕР_4 з м. Констанца (Румунія) до м. Орлівка (прикордонний перехід, Україна) становить 65 000,00 грн.

Декларант ТОВ «БАРАКУДА ОДЕСА», подаючи до Одеської митниці електронні митні декларації № 25UA7U1 від 26.08.2025 р., № 25UA7U1 від 06.09.2025 р., заявляв митну вартість імпортованого товару за ціною договору, додаючи до ціни товару складову митної вартості товару - витрати на транспортування цього товару до місця ввезення на митну територію (65 000,00 грн) у відповідності до пункту 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України.

Отже під час митного оформлення декларантом були надані належні, допустимі та достатні докази на підтвердження числового значення складової митної вартості витрат на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, а доводи митниці в цій частині є безпідставними.

Також, згідно з п. 3.2.1 договору про надання транспортно-експедиторських послуг №222- ЮГЛ від 17.10.2022 р., укладеним між ТОВ «БАРАКУДА-ОДЕСА» (Замовник) та ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік» (Експедитор), Експедитор має право самостійно обирати субпідрядників, транспортні засоби та маршрут перевезення для виконання обов`язків за цим Договором.

На підтвердження існування господарських взаємовідносин субпідряду між ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік» та ФОП ОСОБА_1 до митного оформлення було надано договір на автомобільне перевезення № 254-ЮГЛ від 15.10.2022 р.

Суд повторно звертає увагу, що при визначенні митної вартості товарів декларантом у відповідності з вимогами ст. 58 Митного кодексу України були додані транспортні витрати, розмір яких було підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами.

В рішеннях про коригування митної вартості відповідачем, суб`єктом владних повноважень, не зазначено, яким чином відсутність відомостей про вартість послуг, наданих ФОП ОСОБА_1 , з якими ТОВ «БАРАКУДА-ОДЕСА» немає жодних договірних відносин, а послуги з перевезення надані позивачу ТОВ «Юнайтед Глобал Лоджистік», впливає на митну вартість товару.

Отже, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи містили розбіжності, є необґрунтованими. Крім того, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої митної вартості товару судом не встановлено.

Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

В той же час, Верховний Суд в постанові від 17 липня 2019 року по справі № 809/872/17 зазначив, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність в органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином зазначені відповідачем в оскаржуваних рішеннях обставини жодним чином не можливо вважати як наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, або наявність ознак не автентичності поданих до митного оформлення документів.

Посилання Відповідача в рішеннях про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта усіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого Позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також Інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.02.2018р. у справі №820/17417/14 та від 04.09.2018 у справі №818/1186/17.

Посилання на наявність у названій системі інформації стосовно розмитнення подібного товару у попередні періоди за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Вказана позиція викладена Верховним Судом в постановах від 19.02.2019 року по справі № 805/2713/16-а, від 25 листопада 2020 року по справі № 1.380.2019.001657, від 15 червня 2021 року по справі № 804/2584/16.

Відповідачем не доведено, що зазначені ним недоліки щодо умов поставки вплинули чи могли вплинути на заниження позивачем митної вартості імпортованого товару.

Суд вважає, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів у відповідності до переліку, закріпленого ч. 2 ст. 53 МК України.

При цьому, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом констатований в постанові Верховного Суду від 06.03.2019р. у справі №809/278/17.

Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018р. у справі №809/1884/16, згідно якої посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення ст. 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Доводи відповідача про те, що підставою для коригування митної вартості товару слугувало спрацювання системи управління ризиками не заслуговують на увагу, з огляду на те, що спрацювання системи є лише рекомендацією посадовій особі митного органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Окрім цього, згідно позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 11.09.2012р. в справі №21-262а12, та Верховного Суду, викладеної в постанові від 30.10.2018р. в справі №826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

При цьому митним органом жодним чином не спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 МК України. Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім іншого, суд акцентує увагу на тому, що відповідачем не доведено наявності підстав для застосування другорядних методів визначення митної вартості, а саме резервного методу.

Відповідно до пп. 2, 4 ч. 2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом в постанові від 08.02.2019р. в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Суд зазначає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів не містять жодних пояснень з боку митного органу щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та інформації і джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів всупереч положенням п.п.2, 4 ч. 2 ст.55 МК України.

Згідно з наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 р. «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

В оскаржуваних рішеннях не визначено, яка з перелічених у ч. 2 ст. 58 МК України підстав у даному випадку стала причиною неможливості застосування першого методу, яка складова частина митної вартості товару не піддається обчисленню, або непідтверджена документально, чи неправильно обрахована, що позбавляло позивача можливості надати належні документи чи обґрунтування.

З урахуванням зазначеного, суд встановив, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких би розпочалась процедура консультацій та в подальшому скориговано митну вартість товару.

Згідно з ч.3 ст.318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2025/000266/1 від 26.08.2025 р., № UA500020/2025/000285/1 від 06.09.2025 р.; визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2025/000404 від 26.08.2025 р., № UA500020/2025/000424 від 06.09.2025 р.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «БАРАКУДА-ОДЕСА» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновки суду про задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «БАРАКУДА-ОДЕСА» судового збору у розмірі 14646,95 грн.

Щодо розподілу судових витрат в частині витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме, витрат на переклад документів у розмірі 10 932,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ст. 137 КАС України спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

Згідно вимог ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

На підтвердження витрат, пов`язаних із залученням перекладача у розмірі 10 932,00 грн. до суду надано договір №61/182-П надання послуг письмового перекладу від 27.03.2025 р., додаток № 1 до договору від 27.03.2025 р., замовлення на переклад документів від 16.09.2025 р. № 2025/09-16, рахунок-фактура № 61/590-П від 24.09.2025 р., платіжна інструкція № 855 від 24.09.2025 р., акт № 61/590-П надання послуг від 24.09.2025 р.

Верховний Суд в постанові від 31.03.2020 року по справі №160/7049/19 зазначив, що переклад документів замовлений позивачем вже під час розгляду справи в суді першої інстанції та наданий суду з метою доведення своєї позиції, отже понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи. Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для стягнення витрат, пов`язаних із залученням перекладача, а саме - за надану позивачу послугу перекладача з перекладу товаросупровідних та/чи інших документів.

За таких підстав, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати із залучення перекладача безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи, обумовлені спірними правовідносинами, суд дійшов висновку, що з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані із залученням перекладача у розмірі 10 932,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю БАРАКУДА-ОДЕСА (65048, м. Одеса, вул. Базарна, 49, кв. 3, ) до Одеської митниці (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м. Одеса, 65078, ) про визнання протиправними та скасування рішень,- задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500020/2025/000266/1 від 26.08.2025 р., № UA500020/2025/000285/1 від 06.09.2025 р.

Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2025/000404 від 26.08.2025 р., № UA500020/2025/000424 від 06.09.2025 р.

Стягнути з Одеської митниці (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м. Одеса, 65078, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю БАРАКУДА-ОДЕСА (65048, м. Одеса, вул. Базарна, 49, кв. 3, ) судовий збір у розмірі 14646,95 грн. та витрати, пов`язані із залученням перекладача у розмірі 10 932,00 грн..

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя: Самойлюк Г.П.