Справа № 340/393/26
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

30 січня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/393/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши матеріали адміністративного позову Олександрійського управління Державної казначейської служби України Кіровоградської області до Управління забезпечення реалізації повноважень у Кіровоградській області Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

Олександрійське управління Державної казначейської служби України Кіровоградської області звернувся до Управління забезпечення реалізації повноважень у Кіровоградській області Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, у якій просить суд:

- зобов`язати Управління забезпечення реалізації повноважень у Кіровоградській області Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях прийняти певне рішення - вчинити певні дії надати погодження на списання, відповідно пункту 4 Порядку № 1314, майна, яке виявлене в результаті інвентаризації як нестача - прибудинковий гараж площею 61,06 кв.м (інвентарний номер 10310003), 1988 року будівництва, первісною вартістю 103768,00 гривень та зносом 25 942,00 гривень, балансова (залишкова ) вартість -77 826,00 гривень, списується з подальшим його відображенням в бухгалтерському обліку в порядку, встановленому Міністерством фінансів України.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі з огляду на наступне.

У статті 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII Про судоустрій і статус суддів суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (надалі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У пункті 2 частини першої статті 4 КАС України надано визначення публічно-правового спору - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Також пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що "суб`єкт владних повноважень" - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

При цьому, суд зазначає, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

Основними ознаками публічно-правових відносин називають: обов`язкову участь у цих відносинах суб`єкта, який наділений публічно-владними повноваженнями; підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб`єкту владних повноважень (що проявляється у можливості суб`єкта владних повноважень вирішувати питання про права і обов`язки підпорядкованої особи); імперативність публічно-правових відносин; домінування публічно-правового інтересу у цих відносинах.

Адміністративно-правовий спір має певні ознаки. Такі спори виникають у сфері державного управління, в процесі здійснення органами виконавчої влади своїх управлінських функцій. Для цих спорів характерно особливе становище його суб`єктів (учасників спірного правовідношення). Обов`язковим учасником адміністративно-правового спору є наділений владними повноваженнями орган виконавчої влади, місцевого самоврядування, посадові особи, наділені державно-владними повноваженнями. Адміністративно-правовий спір має особливий предмет, що пов`язано з широтою і різноплановістю діяльності управлінського характеру.

Обов`язковою ознакою позовної форми захисту права в адміністративному суді має бути наявність спору про право публічне, тобто спору про права і обов`язки в публічних правовідносинах.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Предметом спору у даній справі, зокрема, є бездіяльність відповідача щодо надання погодження на списання нерухомого майна - прибудинкового гаража площею 61,06 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Фонд державного майна України» від 09.12.2011 « 4107-VI (далі - Закон №4107-VI) Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Фонд державного майна України відповідальний перед Президентом України.

Діяльність Фонду державного майна України спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Особливості спеціального статусу Фонду державного майна України визначаються Конституцією та законами України, актами Президента України і полягають в особливому порядку призначення на посаду та звільнення з посади Голови Фонду державного майна України.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №4107-VI, до основних завдань Фонду державного майна України належать:

1) реалізація державної політики у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності;

2) організація виконання Конституції та законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших актів законодавства та здійснення контролю за їх виконанням;

3) управління об`єктами державної власності, зокрема корпоративними правами держави у статутних капіталах господарських товариств, щодо яких прийнято рішення про приватизацію та затверджено план розміщення акцій; товариств, утворених у процесі перетворення (у тому числі шляхом корпоратизації) державних підприємств, що належать до сфери його управління, а також товариств, утворених за участю Фонду державного майна України;

4) захист майнових прав державних підприємств, а також державних пакетів акцій (часток), що належать до сфери управління Фонду державного майна України на території України;

5) здійснення контролю у сфері організації та проведення приватизації державного майна, відчуження державного майна у випадках, встановлених законодавством, передачі державного майна в оренду та користування; повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства; управління корпоративними правами держави, які перебувають у сфері його управління;

6) державне регулювання у сфері оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності;

7) сприяння процесу демонополізації економіки і створенню умов для конкуренції виробників;

8) співробітництво з міжнародними організаціями у реалізації державної політики у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна у межах покладених на нього повноважень, управління корпоративними правами держави, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

У свою чергу, відповідно до пункту 1 Порядку списання об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2007 №1314 (далі - Порядок №1314) цей Порядок визначає механізм списання об`єктів державної власності, якими є об`єкти незавершеного будівництва (незавершені капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи), матеріальні активи, що відповідно до законодавства визнаються основними засобами, іншими необоротними матеріальними активами (далі - майно).

Списання майна здійснюється у спосіб, передбачений цим Порядком.

У цьому Порядку суб`єктами господарювання є державні унітарні підприємства (їх об`єднання), державні некомерційні товариства, господарські товариства, заклади, установи та організації, а також підприємства, установи та організації, які перебувають у віданні Національної академії наук і галузевих академій наук.

Пунктом 2 Порядку №1314 встановлено, що дія цього Порядку поширюється на майно, яке перебуває на балансі державних унітарних підприємств (їх об`єднань), державних некомерційних товариств, господарських товариств, закладів, установ та організацій, у тому числі тих, що перебувають у процедурі ліквідації; майно, закріплене за підприємствами, установами та організаціями, які перебувають у віданні Національної академії наук і галузевих академій наук; майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшло до їх статутного капіталу; майно, що передано в оренду у складі єдиних (цілісних) майнових комплексів державних підприємств, організацій (їх структурних підрозділів) (далі - орендоване майно).

У разі списання майна у процедурі ліквідації суб`єктів господарювання, зазначених в абзаці першому цього пункту, на голову ліквідаційної комісії, ліквідатора, керуючого з припинення поширюються положення цього Порядку щодо керівника.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Порядку №1314 списанню підлягає майно, що не може бути відчужене, безоплатно передане суб`єктам господарювання, зазначеним в абзаці третьому пункту 1 цього Порядку, та щодо якого не можуть бути застосовані інші способи управління або їх застосування може бути економічно недоцільне, у разі, коли таке майно:

1) морально застаріле чи фізично зношене, непридатне для подальшого використання суб`єктом господарювання та відновлення якого є економічно недоцільним (у тому числі у зв`язку з будівництвом, реконструкцією та технічним переоснащенням);

2) зруйноване (пошкоджене/знищене), відновлення якого є економічно недоцільним або неможливим, зокрема зруйноване (пошкоджене/знищене) внаслідок аварії чи надзвичайної ситуації, воєнних (бойових) дій або терористичних актів, диверсії, випробувань або навчань, проведення антитерористичної операції або міжнародної операції з підтримання миру і безпеки, дій незаконних збройних формувань, масових заворушень;

3) виявлене в результаті інвентаризації як нестача.

При цьому майно, виявлене в результаті інвентаризації як нестача, списується з подальшим його відображенням в бухгалтерському обліку в порядку, встановленому Мінфіном.

За правилами пункту 5 Порядку №1314 списання майна здійснюється суб`єктом господарювання, на балансі якого воно перебуває, на підставі прийнятого суб`єктом управління рішення про надання згоди на його списання, за винятком випадків списання неповністю амортизованих основних фондів (засобів) державного комерційного підприємства, рішення про списання яких відповідно до закону уповноважені приймати наглядова рада або виконавчий орган такого підприємства.

Згідно із пунктом 7 Порядку №1314 рішення про надання чи відмову в наданні згоди на списання майна, визначеного в пунктах 4 і 41 цього Порядку, приймається відповідним суб`єктом управління протягом 30 календарних днів з дати надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 61 цього Порядку.

Рішення про надання згоди на списання майна оформляється розпорядчим актом (протоколом), а про відмову в наданні такої згоди - листом (протоколом). Рішення про відмову в наданні згоди на списання майна приймається у разі, коли:

майно не відповідає вимогам, визначеним у пункті 4 цього Порядку;

суб`єкт управління визначив інші шляхи використання майна, що пропонується до списання;

суб`єкт господарювання подав передбачені цим Порядком документи з порушенням установлених вимог, а також коли в документах наявні суперечності;

у техніко-економічному обґрунтуванні доцільності списання майна відсутні економічні та/або технічні розрахунки, що підтверджують необхідність списання майна (у тому числі визначення впливу списання майна на цілісність майнового комплексу і провадження виробничої та іншої діяльності);

відповідно до законодавства заборонено розпорядження майном.

З матеріалів справи вбачається, що спірна будівля гаражу прибудинкового, площею 61,06 кв. м перебуває на балансі позивача. У липні 2007 року будівля зазнала часткового руйнування та у вересні 2007 року була демонтована. При цьому, земельна ділянка під будівлею використовується як прилегла територія до адміністративної будівлі - фінансової установи для її обслуговування.

Комісією із списання нерухомого майна Олександрійського управління Державної казначейської служби України Кіровоградської області прийнято рішення, оформлене протоколом №2 від 05.09.2025, про направлення до Управління забезпечення реалізації повноважень у Кіровоградській області Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях доопрацьовані документи, визначені пунктом 6 Постанови № 1314 (зі змінами), з метою отримання погодження на списання гаражу прибудинкового 1988 року будівництва, інвентарний № 10310003, первісна вартість 103768,00 грн., сума зносу - 25942,00 грн., балансова (залишкова) вартість -77826,00 грн., який обліковується на субрахунку 1013 «Будівлі, споруди та передавальні пристрої».

Відповідно до вказаного рішення позивач звернувся до територіального підрозділу Фонду державного майна України про отримання погодження на списання державного майна, однак позитивного рішення не отримав.

Суд враховує, що у постанові від 13.11.2019 у справі №826/3115/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за загальним правилом один орган державної влади не може звертатися з позовом до іншого органу, бо це означатиме позов держави до неї самої. Виняток становлять лише "компетенційні" спори.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 19 КАС України справами у публічно-правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, в тому числі делегованих повноважень.

Однак спір у цій справі не є компетенційним, оскільки в цьому випадку не йдеться про спір щодо розмежування компетенції між Олександрійським управлінням Державної казначейської служби України Кіровоградської області та Управлінням забезпечення реалізації повноважень у Кіровоградській області Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до статті 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Суд зазначає, що у правовідносинах щодо списання нерухомого майна та приватизації Фонд держмайна виконує функції власника майна та вчиняє правочини, спрямовані на відчуження речових прав держави на майно.

У зв`язку з цим, спори щодо реалізації таких функцій не можуть бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки не підпадають під визначення публічно-правового спору, наведеного у статті 4 КАС України.

З огляду на те, що Фонд держмайна у таких правовідносинах не виконує саме владних управлінських функцій, а реалізує повноваження власника майна, наведене свідчить про приватноправовий характер цього спору.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини третьої статті 170 КАС України копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Керуючись статтями 170, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити Олександрійському управлінню Державної казначейської служби України Кіровоградської області у відкритті провадження в адміністративній справі.

Роз`яснити позивачу, що заявлені позовні вимоги відносяться до юрисдикції місцевого господарського суду, та підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 30 січня 2026 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК