Справа № 620/13759/25
Суддя: Марія ДУБІНА
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року Чернігів Справа № 620/13759/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Дубіної М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

18.12.2025 ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) звернувся до суду з позовом (зареєстрований у суді 23.12.2025), в якому просить:

визнати протиправними дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУ ПФУ в Чернігівській області) та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) у не зарахуванні з часу призначення пенсії до страхового стажу періодів його роботи в зоні відчуження ЧАЕС за Списком №1 у полуторному розмірі (з коефіцієнтом кратності 1.5) з 12.03.2010 по 26.09.2019 та з 27.09.2019 по 31.12.2020 - в кількості 26 днів, для визначення розміру коефіцієнту страхового стажу (Кс) відповідно до частини першої статті 25 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) при обчисленні розміру пенсії; невірному обрахунку розміру понаднормативного стажу та невірного визначення розміру підвищення до пенсії за понаднормовий стаж;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі ГУ ПФУ у Київській області) у не усуненні порушень, допущених ГУ ПФУ в Чернігівській області та ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо не зарахування з часу призначення пенсії до страхового стажу періодів його роботи в зоні відчуження ЧАЕС за Списком №1 у полуторному розмірі (з коефіцієнтом кратності 1.5) з 12.03.2010 по 26.09.2019 та з 27.09.2019 по 31.12.2020 - в кількості 26 днів, для визначення розміру коефіцієнту страхового стажу (Кс) відповідно до частини першої статті 25 Закону № 1058-IV при обчислення розміру пенсії та невірному обрахунку розміру понаднормативного стажу та невірного визначення розміру підвищення до пенсії за понаднормовий стаж;

зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області здійснити перерахунок та виплату моєї пенсії з часу її призначення (з врахуванням раніше проведених виплат) із зарахуванням:

- періодів його роботи в зоні відчуження ЧАЕС за Списком №1 з 12.03.2010 по 26.09.2019 та з 27.09.2019 по 31.12.2020 - в кількості 26 днів до його страхового стажу у полуторному розмірі (з коефіцієнтом 1.5), відповідно до частини першої статті 56 Закону України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII) з обов`язковим включенням цього періоду у полуторному розмірі в розрахунок розміру коефіцієнту страхового стажу (Кс) відповідно до частини першої статті 25 Закону № 1058-IV при обчислення розміру пенсії, які підтверджені належними довідками виданими ДСП «Чорнобильська АЕС» за встановленою формами додаток №5, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 №920: №5685 (№47-6585) від 10.07.2020, за період роботи з 12.03.2010 по 02.08.2016, та з 03.08.2016 по 26.09.2019 та №75093 (№47-7593) від 15.01.2021 за період роботи з 27.09.2019 по 31.12.2020;

- до складу понаднормативного стажу, всього періоду (стажу), що перевищує мінімально встановлену величину у 20 років, відповідно до статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) з розрахунком доплати за понаднормовий стаж відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1058-IV із збільшенням розміру його пенсії на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, встановленої в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виходячи з розміру цього мінімуму, який щорічно встановлюється законом про Державний бюджет України на 01 січня відповідного календарного року.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 вказує на те, що йому з 24.04.2025 призначена пенсія за віком на пільгових умовах, проте територіальним органом Пенсійного фонду України при призначенні пенсії було невірно здійснено обрахунок його пільгового стажу, відпрацьованого в зоні відчуження ЧАЕС через незарахування його у полуторному розмірі, та розмір понаднормового стажу, що не відповідає приписам відповідних постанов КМУ та пенсійного законодавства, якими регулюється питання пов`язані з роботою осіб, які працюють/працювали в зоні відчуження ЧАЕС, що порушує його право на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіної М.М. від 25.12.2025 позовну заяву ОСОБА_3 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

У відзиві на позовну заяву представник ГУ ПФУ в Івано-Франківській області заперечуючи проти заявлених позовних вимог, посилається на те, що його дії є таким, що відповідають вимогам діючого законодавства, оскільки Закон 1058-IV є основним законом, який визначає порядок обчислення страхового стажу з 2001 року, таким чином норми Закону 1058-IV, що стосуються обчислення страхового стажу мають пріоритет над положенням статті 56 Закону № 796-ХІІ.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач вказує на його необґрунтованість та просить суд задовольнити його позов.

Інші відповідачі не скористалась своїм правом на подання відзиву на вказану позовну заяву.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_3 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Київській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1058-IV з 24.04.2025, яка призначена за заявою позивача ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності.

З матеріалів справи видно, що позивачу зараховано до страхового стажу 42 роки 1 місяць 20 днів, з нього страховий стаж до 01.01.2004 11 років 0 місяців 25 днів, страховий стаж після 01.01.2004 20 років 0 місяців 25 днів, додаткові роки за список №1 11 років, у тому числі робота на ЧАЕС після 01.01.1991 за списком № 1 із кратністю 1, 5 - 16 років 0 місяців 6 днів. Стаж враховано по 31.03.2025. Коефіцієнт стажу 0.42083. Розмір пенсії станом на травень 2025 року становить 14270,07 гривень.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ у Київській області з заявою від 09.05.2025 №14501/Н-1000-25 з питання невірного, на його думку обрахунку пільгового стажу, відпрацьованого в зоні відчуження ЧАЕС та розміру понаднормового стажу, що не відповідає приписам відповідних постанов КМУ та пенсійного законодавства, якими регулюється питання пов`язані з роботою осіб, які працюють/працювали в зоні відчуження ЧАЕС.

Листом від 23.05.2025 №12966-14501/Н-02/8-1000/25 ГУ ПФУ у Київській області повідомило позивача, що зарахування пільгового стажу у полуторному розмірі не передбачено приписами діючого пенсійного законодавства, оскільки періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим законом (тобто, 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років, а понаднормовий стаж розраховано вірно, без порушень у відповідності до вимог чинного законодавства. Щодо понаднормового стажу ГУ ПФУ у Київській області навів, що з 01.10.2017 Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі Закон № 2148-VIII) до частини другої статті 56 Закону № 796-ХІІ внесено зміни, якими визначено умови призначення пенсії відповідно до цієї статті, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж (жінкам понад - 15 років), але не вище 75% заробітку, а громадянам, які відпрацювали за Списком № 1,чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85% заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону № 1058-IV. Призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону № 1058-IV здійснюється за бажанням застрахованої особи.

ОСОБА_3 , вважаючи такі дії та бездіяльність відповідачів щодо обрахунку його пільгового стажу, відпрацьованого в зоні відчуження ЧАЕС через незарахування його у полуторному розмірі, та розмір понаднормового стажу протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами пункту 2 Розділу XV Перехідні положення Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 796-ХІІ час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком №1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року (частина третьої статті 24 Закону №1058-ІV).

Крім того, пунктом 4 постанови ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 29.12.1987 року № 1497-378 встановлено, що у період 1988-1990 років: час роботи робітників, задіяних на експлуатації Чорнобильської АЕС та ліквідації наслідків аварії в зоні відселення, зараховується у полуторному розмірі в трудовий стаж та в стаж роботи, що дає право на пільгову пенсію по Списку № 1, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.

Дію вказаної постанови пролонговано пунктом 1 постанови Ради Міністрів СРСР № 1136 «Про продовження на 1991-1995 роки строку дії постанови ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР та ВЦРП від 29.12.1987 № 1497». У подальшому зазначена норма про те, що робота у зоні відчуження ЧАЕС зараховується до трудового стажу у полуторному розмірі (у тому числі за Списком № 1) безперервно продовжується у часі.

Пунктами 1 і 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів» від 29.01.2003 № 137 визначено - у період з 1 січня 2003 року до 1 січня 2006 року особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження: час роботи або служби зараховується до трудового стажу, до вислуги років у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком, на пільгових умовах, який затверджується Кабінетом Міністрів України).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 831 від 10.09.2008 «Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження» особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, час роботи або служби зараховується до стажу роботи і вислуги років у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36).

Відповідно до Списку № 1, затвердженого постановою Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, час роботи повний робочий день у зоні відчуження дає право на пенсію на пільгових умовах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Пунктом 22.1-1г вказаного Списку № 1 передбачено право на пенсію на пільгових умовах для працівників, які зайняті повний робочий день у зоні відчуження на підприємствах, в установах і організаціях, перелік яких затверджується Мінприроди за погодженням з Мінсоцполітики та Міністерством охорони здоров`я в позиції 22.1-1г працівникам призначається пенсія за віком на пільгових умовах, починаючи з 1 січня 2010 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 173 від 24.02.2010.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 затверджено, зокрема, Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

До вказаного списку віднесено роботи в зоні відчуження: працівники, зайняті на роботах у зоні відчуження, сумарна щільність забруднення території якої радіонуклідами становить 100 кБк/м2 і більше.

Згідно Пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

На виконання вказаної постанови наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 13.03.2012 №576, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.05.2012 за № 771/21084, затверджено Перелік підприємств, установ і організацій зони відчуження, працівники яких зайняті повний робочий день, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 (далі Перелік №576).

Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська АЕС» входить до Переліку №576.

Постановами Кабінету Міністрів України від 29.02.1996 №250, від 30.06.1998 №982, від 07.02.2000 №223, від 29.01.2003 №137, від 27.04.2006 №571, від 10.09.2008 № 831"Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження» особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, час роботи або служби зараховується до стажу роботи і вислуги років у полуторному розмірі (в тому числі за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36).

Постанова Кабінету Міністрів України від 10.09.2008 № 831 "Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження", яка відповідно до повноважень Кабінету Міністрів України, делегованих статтею 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлює правила пільгового обчислення стажу роботи в зоні відчуження, є самостійною правовою підставою для обчислення стажу роботи в зоні відчуження, який враховується при обчисленні коефіцієнту страхового стажу при визначенні розміру пенсії, незалежно від наявності підстав для застосування Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість яких повний робочий день дає право на пенсію на віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Отже, постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2008 №831 надано особам, які постійно працювали (працюють) або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, додаткові соціальні гарантії при призначенні пенсії.

У справі, яка розглядається не є спірним питання віднесення роботи позивача у період з 12.03.2010 по 26.09.2019 та з 27.09.2019 по 31.12.2020 у ДСП «Чорнобильська АЕС до списку № 1, цей факт не заперечується сторонами, проте спірним є зарахування цих періодів у полуторному розмірі.

З наявного у матеріалах справи розрахунку пенсії за віком вбачається, що відповідачем зараховано до страхового стажу позивача спірні періоди (з 12.03.2010 по 26.09.2019 та з 27.09.2019 по 31.12.2020), з урахуванням кратності 1.

Виходячи з означеного розрахунку пенсії за віком, позивачу не зараховано у полуторному розмірі період її роботи у ДСП «Чорнобильська АЕС з 12.03.2010 по 26.09.2019 та з 27.09.2019 по 31.12.2020.

Таким чином, дії територіального органу Пенсійного фонду України є неправомірними, а їх наслідком було зменшення розміру призначеної позивачу пенсії та обмеження його відповідного права.

Аналогічний висновок щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу позивачки періоду роботи в зоні відчуження за Списком №1, який підлягає зарахуванню у полуторному розмірі, міститься у постанові Верховного Суду від 06.12.2023 у справі № 320/6063/19.

Також враховуючи приписи частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV, суд вважає, що позивач має право на додаткове зарахування до страхового стажу по одному року за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1.

При цьому, суд зазначає, що частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалюючи таке рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі «ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Визначаючись щодо органу, який має приймати рішення про призначення пенсії, суд зазначає, що Порядок №22-1, передбачає можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.

Так, згідно із пунктом 4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пунктом 4.10 Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Відповідно до матеріалів справи, заява позивача про призначення пенсії була розглянута за екстериторіальним принципом ГУ ПФУ в Івано-Франківській області і рішення про призначення пенсії з невірним обрахунком стажу прийнято саме вказаними територіальними органами Пенсійного фонду України.

З огляду на зазначене та положення Порядку №22-1, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню, шляхом: визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо не зарахуванні з часу призначення пенсії до страхового стажу періодів роботи позивача в зоні відчуження ЧАЕС за Списком №1 у полуторному розмірі (з коефіцієнтом кратності 1.5) з 12.03.2010 по 26.09.2019 та з 27.09.2019 по 31.12.2020, як роботу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003, відповідно до частини першої статті 56 Закону № 796-ХІІ; зобов`язання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати з часу призначення пенсії, до страхового стажу періоди роботи позивача в зоні відчуження ЧАЕС за Списком №1 у полуторному розмірі (з коефіцієнтом кратності 1.5) з 12.03.2010 по 26.09.2019 та з 27.09.2019 по 31.12.2020, як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 та здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії із зарахуванням до страхового стажу по одному року за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1.

Щодо позовних вимог в частині обрахунку розміру понаднормового стажу та визначення розміру підвищення до пенсії за понаднормовий стаж, суд зазначає про таке.

Спеціальним законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, є Закон №796-XII.

Статтею 56 Закону №796-XII встановлено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) для осіб, на яких розповсюджується дія цього Закону.

Пунктом 2 статті 56 Закону №796-XII (у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) установлено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

У подальшому Законом №2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017, зокрема, до пункту 2 статті 56 Закону №796-ХІІ внесено зміни, згідно з якими право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини другої статті 27 Закону №1058-IV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Отже правове регулювання щодо права на пенсію в повному розмірі із доплатою за понаднормовий стаж змінилось з 11.10.2017, поставивши в залежність передбачену Законом №796-ХІІ можливість збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений пунктом 2 статті 56 цього Закону з призначенням пенсії на умовах, визначених частиною другою статті 27 Закону №1058-IV.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, вважаючи, що висновки, викладені в раніше ухвалених постановах Верховного Суду, зокрема від 23.10.2019 у справі №809/627/18, від 29.08.2022 у справі №300/1390/19, від 06.09.2023 у справі №300/2091/21, від 10.01.2024 у справі №300/168/21 та інших, у яких висловлено правову позицію стосовно розповсюдження пункту 2 статті 56 Закону №796-ХІІ в редакції змін, внесених Законом №2148-VIII на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, та відповідно про те, що згідно із пунктом 2 статті 56 Закону №796-ХІІ умовою призначення надбавки за додатковий стаж роботи є призначення пенсії на умовах частини другої статі 27 Закону №1058-IV; пенсіонер, щодо якого не дотримано цієї умови, не має права на отримання надбавки за понаднормовий стаж, є такими, що не ґрунтуються на правильному правозастосуванні, відступила від таких висновків і, враховуючи приписи статей 22 та 58 Конституцій України, зазначила, що держава, як компенсацію за втрачене здоров`я, моральні і фізичні страждання, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей забезпечити собі гідний життєвий рівень, гарантувала учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС особливі норми та умови пенсійного забезпечення.

З огляду на це, за особами, які набули право на призначення пенсії з урахуванням спеціального Закону №796-XII, пунктом 2 статі 56 якого було визначено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, таке право зберігається й у разі зміни нормативно-правового регулювання цих правовідносин.

Тож, щодо осіб, яким на час призначення пенсії з урахуванням Закону №796-XII її розрахунок мав здійснюватися згідно із пунктом 2 статті 56 Закону №796-XII за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на один процент заробітку за рік, вказана норма зберігає юридичну силу як для пенсіонера так і для органу, який призначає пенсію і повинна застосуватися у тій редакції, яка діяла на час призначення пенсії (окрім випадку покращення становища особи).

Поширення на таких осіб нових правил виплати надбавки за додатковий стаж роботи залежно від призначення пенсії на умовах частини другої статі 27 Закону №1058-IV, запроваджених у зв`язку із внесенням до цієї норми змін Законом №2148-VIII, свідчить про звуження змісту та обсягу існуючих прав таких осіб, що в силу статті 22 Конституції України, є неприпустимим.

З огляду на вказане, позовні вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню, шляхом визнавання протиправними дій ГУ ПФУ в Івано-Франківській області в частині обрахунку позивачу розміру понаднормового стажу та визначення розміру підвищення до пенсії за понаднормовий стаж та зобов`язання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії із її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, відповідно до положень пункту 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ, у редакції чинній до 01.10.2017, а саме без застосування частини другої статті 27 Закону № 1058-IV (двоскладової формули при її обчисленні) починаючи з 24.04.2025.

Щодо позовних вимог про зарахування до розміру понаднормативного стажу, всього стужу, що перевищує мінімально встановлений поріг у 20 років, відповідно до статті 13 Закону № 1788-ХІІ, то суд зазначає, що права позивача у цій частині позовних вимог захищені шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачці пенсії із зарахуванням до страхового стажу по одному року за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому не підлягають задоволенню позовні вимоги до ГУ ПФУ у Київській області та ГУ ПФУ в Чернігівській області, оскільки у цьому випадку ці територіальні органи Пенсійного фонду України не порушували прав позивача.

Таким чином, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково у визначений судом спосіб.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Відповідно до приписів статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно із статтею 90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково у визначений судом спосіб.

Відповідно до частин першої та третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як видно з наявної у матеріалах справи квитанції від 07.11.2025 № 2.390455519.1 позивачем під час звернення з цим позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

За наслідками розгляду справи судом задоволено всі заявлені позовні вимоги, хоча і частково, що носить кількісний показник.

Таким чином, суд вважає, що правильним буде визначення розміру компенсації позивачу судових витрат зі сплати судового збору виходячи з кількості, а не розміру задоволених / не задоволених позовних вимог, а саме, повернення позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судові витрати у розмірі 1211, 20 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково у визначений судом спосіб.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо незарахування ОСОБА_4 з часу призначення пенсії до страхового стажу періодів роботи в зоні відчуження ЧАЕС за Списком №1 у полуторному розмірі (з коефіцієнтом кратності 1.5) з 12.03.2010 по 26.09.2019 та з 27.09.2019 по 31.12.2020 при обчисленні розміру пенсії; невірному обрахунку розміру понаднормативного стажу та невірного визначення розміру підвищення до пенсії за понаднормовий стаж.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_4 з часу призначення пенсії до страхового стажу періодів роботи в зоні відчуження ЧАЕС за Списком №1 у полуторному розмірі (з коефіцієнтом кратності 1.5) з 12.03.2010 по 26.09.2019 та з 27.09.2019 по 31.12.2020 при обчисленні розміру пенсії, у зв`язку із чим провести відповідний перерахунок пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_4 перерахунок та виплату пенсії із її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, відповідно до положень пункту 2 статті 56 Закону України України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції чинній до 01.10.2017, а саме без застосування частини другої статті 27 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (двоскладової формули при її обчисленні) починаючи з 24.04.2025.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі у розмірі 1211, 20 грн, сплаченого згідно із квитанцією від 07.11.2025 № 2.390455519.1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (місцезнаходження юридичної особи: 76018. Івано-Франківська область.

м. Івано-Франківськ, вулиця Січових Стрільців, 15; унікальний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 20551088).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (місцезнаходження юридичної особи: вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005; унікальний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21390940).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження юридичної особи: 08500, Київська область, м. Фастів, вулиця Саєнка Андрія, 10; унікальний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 22933548).

Суддя Марія ДУБІНА