Справа № 120/1061/26
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2026-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02 лютого 2026 р. Справа № 120/1061/26

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Сало Павло Ігорович, перевіривши в м. Вінниці матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (, місцезнаходження: вул. В. Порика, 8, м. Вінниця, 21021) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

27.01.2026 через підсистему "Електронний суд" надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про:

- визнання протиправними дій відповідача, які полягають у втручанні в оцінку обґрунтованості листків тимчасової непрацездатності;

- визнання протиправними дій відповідача щодо вимоги надання паперових листків непрацездатності;

- зобов`язання відповідача утриматися від подальших дій, спрямованих на оцінку медичних висновків та вимогу документів, не передбачених законом.

Ознайомившись з вказаною позовною заявою та доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку, що таку заяву належить залишити без руху.

Частиною першою статті 171 КАС України визначено, що після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Водночас положення статей 160, 161 КАС України поширюються на всі випадки звернення до адміністративного суду з позовною заявою, а їх недодержання свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам закону.

Щодо обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Зміст позову складають два елемента підстава та предмет позову. Підставою адміністративного позову є юридичні факти, на яких позивач обґрунтовує свої позовні вимоги до відповідача, тобто юридичні факти, з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Зазначення підстави позову сприяє встановленню спірних правовідносин та можливості прийняття справи до провадження суду. Предметом позову є та конкретна матеріально-правова вимога до відповідача, яка випливає із спірного матеріального публічно-правового відношення та з приводу якої адміністративний суд має прийняти рішення.

Водночас необхідно зазначити, що, ініціювавши судовий розгляд справи, насамперед позивач повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права з метою, з якою такі права надані. Реалізація цих прав нерозривно пов`язана із виконанням обов`язків щодо сприяння встановленню обставин у справі.

Способом виконання обов`язку ініціатора процесу та суб`єкта процесуальних правовідносин доказування є, перш за все, належний виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із посиланням на докази, що підтверджують ці обставини.

Втім, як зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , позивач обмежився загальними твердженнями про неправомірність дій відповідача щодо "втручання в оцінку обґрунтованості листків тимчасової непрацездатності", однак не навів конкретних обставин, за яких такі дії були вчинені, не зазначив часу, способу, форми та правових наслідків відповідних дій відповідача саме для позивача, а також не конкретизував, у чому саме полягало порушення його прав, свобод чи інтересів у розумінні статті 2 КАС України.

Також вважає, що з викладених у позовній заяві обставин неможливо дійти висновку щодо характеру спірних правовідносин та виникнення між сторонами саме публічно-правового спору, який підлягає розгляду та вирішенню в адміністративному суді.

Зокрема, позивач не зазначив, чи перебуває він у трудових відносинах з відповідачем та яку посаду обіймає, а також у зв`язку з виконанням яких службових чи трудових функцій виник спір щодо листків тимчасової непрацездатності, виданих позивачу.

Якщо позивач не перебуває з відповідачем у жодних правовідносинах, пов`язаних з виконанням трудових обов`язків чи обов`язків публічної служби, то у такому разі необхідним є наведення обґрунтування щодо того, за яких саме обставин та з яких саме підстав між сторонами виник спір, що спонукало позивача звернутися до суду з цим позовом.

Водночас позовна заява не містить належного обґрунтування того, у чому саме полягає владно-управлінський характер дій відповідача та які конкретні владні управлінські функції відповідач здійснював стосовно позивача, що є необхідною ознакою публічно-правового спору. Також позивачем не наведено чіткої кореляції між заявленими позовними вимогами та нормами матеріального права, якими, на його думку, регулюються спірні правовідносини саме у цій конкретній ситуації.

Також слід зазначити, що позовна заява не містить належного правового обґрунтування заявлених позовних вимог. Зокрема, позивачем не наведено аналізу норм матеріального права з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, не обґрунтовано, яким саме чином спірні дії відповідача суперечать вимогам законодавства та виходять за межі його повноважень у відповідних правовідносинах.

Наведене має істотне значення для правильного визначення питання про те, чи є ініційований позивачем спір публічно-правовим у розумінні статті 4 КАС України та чи підлягає він розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також його кваліфікації як спору з приводу проходження публічної служби (п. 3 ч. 1 ст. 19 КАС України) чи спору фізичної особи із суб`єктом владних повноважень щодо його оскарження його рішень, дій чи бездіяльності індивідуального характеру (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України).

Суд зауважує, що здійснення адміністративного судочинства відбувається на засадах диспозитовності. Тобто розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог (ч.ч. 1, 2 ст. 9 КАС України).

Відтак відсутність належного обґрунтування позовних вимог, викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначення (надання) доказів, що підтверджують такі обставини, істотно ускладнює перевірку доводів позивача та фактично унеможливлює розгляд справи по суті, оскільки суд перш за все здійснює оцінку рішення, дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень виходячи з доводів та аргументів позивача щодо його неправомірності та протиправності.

З огляду на викладене позивачу слід подати уточнену позовну заяву, в якій належним чином обґрунтувати заявлені вимоги, в тому числі з посиланням на відповідні норми чинного законодавства, а також повно викласти обставини, якими обґрунтовуються заявлені вимоги з посиланням на докази, які їх підтверджують.

Щодо позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

У позовній заяві зазначається: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 160 КАС України).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача-суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Наведене узгоджується з повноваженнями суду при вирішенні справи. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, для прийняття рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії суд неодмінно повинен встановити факт неправомірності його рішення, дії чи бездіяльності та порушення такими рішеннями, діями або бездіяльністю прав, свобод та інтересів позивача.

Разом з тим заявлені позивачем вимоги вищевказаним нормативним приписам не відповідають.

Так, згідно з прохальною частиною позовної заяви позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягали у втручанні в оцінку обґрунтованості листків тимчасової непрацездатності;

- визнати протиправними дії щодо вимоги надання паперових листків непрацездатності;

- зобов`язати відповідача утриматися від подальших дій, спрямованих на оцінку медичних висновків та вимогу документів, не передбачених законом.

Отже, позовні вимоги сформульовані позивачем узагальнено та без належної конкретизації.

Зокрема не зазначено, щодо яких саме листків тимчасової непрацездатності вчинялися оскаржувані дії, у чому конкретно полягало "втручання" відповідача, коли та в якій формі такі дії мали місце та, як наслідок, призвели до порушення прав чи законних інтересів позивача, за захистом яких він вимушений звернутися до суду.

Особливої ваги такі недоліки набувають з огляду на положення ч. 2 ст. 9 КАС України, відповідно до яких суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відтак позивачу необхідно конкретизувати спосіб судового захисту своїх прав та інтересів у спірних правовідносинах, а саме чітко сформулювати позовні вимоги, які будуть предметом судового розгляду та оцінки.

Щодо залучення третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Частинами 4, 5 статті 49 КАС України визначено, що у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Ухвала за наслідками розгляду питання про вступ у справу третіх осіб окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Отже, можливість залучення до справи третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, обумовлена тим, що рішення суду у справі може вплинути на їх права, свободи, інтереси та обов`язки. Таким чином, залучення третіх осіб сприяє підвищенню результативності процедури доказування та забезпечує всебічний розгляд адміністративної справи.

Відтак обов`язковою умовою залучення особи до участі у справі в якості третьої особи є доведення можливості впливу рішення у справі на права, свободи, інтереси та обов`язки такої особи.

В адміністративному позові позивачем визначено третю особу КНП "Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради". Але при цьому не наведено обґрунтування необхідності її залучення до участі у справі та не зазначено на чиєму боці слід залучити таку особу.

Наведене свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам статті 160-161 КАС України.

Висновки суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160 КАС України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене та враховуючи невідповідність поданого позову вимогам закону, позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху з наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків позовної заяви, про які зазначено в цій ухвалі.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 171, 256, 293, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

2. Встановити позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії ухвали.

3. Копію ухвали надіслати (вручити) позивачу для відома та виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Сало Павло Ігорович