Справа № 607/1975/26
Суддя: Герчаківська О. Я.
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2026 Справа №607/1975/26 Провадження №2-аз/607/2/2026

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Герчаківська О. Я., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 08 лютого 2025 року № 164, визнання незаконним виконавчого провадження № 78395027 від 20 червня 2025 року та припинення примусового виконання,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2026 року відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 08 лютого 2025 року № 164, визнання незаконним виконавчого провадження № 78395027 від 20 червня 2025 року та припинення примусового виконання.

28 січня 2026 року разом із позовом ОСОБА_1 подав суду заяву про забезпечення позову, в якій просив зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 78395027, відкритому 20 червня 2025 року на підставі постанови № 164 від 08 лютого 2025 року, до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що ним подано до Тернопільського міськрайонного суду позовну заяву про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 08 лютого 2025 року № 164, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 17 000,00 грн.

20 червня 2025 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 78395027 щодо примусового стягнення зазначеного штрафу, а також виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, внаслідок чого на грошові кошти ОСОБА_1 , що знаходяться на банківських рахунках, накладено арешт.

Оскільки постанова № 164 від 08 лютого 2025 року є предметом судового оскарження та має очевидні ознаки протиправності, її примусове виконання до вирішення спору по суті, створює реальну загрозу порушення прав та інтересів позивача. Невжиття заходів забезпечення позову призведе до безповоротного стягнення коштів та завдасть ОСОБА_1 значних матеріальних збитків, які у разі задоволення позову буде вкрай складно або неможливо усунути (повернути з бюджету).

Покликаючись на ст. ст. 150, 151 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позивач просив вжити заходи забезпечення адміністративного позову та зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 78395027, відкритому 20 червня 2025 року на підставі постанови № 164 від 08 лютого 2025 року, до моменту набрання законної сили рішенням суду у цій адміністративній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

За таких обставин розгляд заяви проводиться в строк, встановлений процесуальним законом, без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд доходить до наступного висновку.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріальноправових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будьякій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У силу норм ч. 4 ст. 150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Отож, сам факт оскарження позивачем в судовому порядку постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08 лютого 2025 року № 164 не зупиняє її дію оскаржуваного рішення та його примусове виконання у межах виконавчого провадження.

Вирішуючи питання про доцільність вжиття заходів про забезпечення позову суд виходить з того, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові інтереси та/або права позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх слід відновити шляхом вчинення певних дій.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить ефективний захист прав позивача, а також поновлення його порушених прав у випадку задоволення позову. Водночас застосування заходів забезпечення позову не є уникненням відповідальності за спірною постановою та не позбавляє відповідача можливості застосувати процедуру примусового виконання оскаржуваного рішення після набрання законної сили рішенням у адміністративній справі № 607/1975/26.

Враховуючи з`ясовані обставини, суд доходить до висновку, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, що створює реальну очевидну небезпеку і складність у подальшому відновити права, свободи та інтереси позивача у разі задоволення позову.

Частиною 1 ст. 151 КАС України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 151 КАС України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

В силу ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається застосування заходів забезпечення позову, що передбачені пунктами 19 ч. 3 ст. 151 КАС України.

Отож, головним завданням інституту «забезпечення позову», є забезпечення отримання особою, в користь якої ухвалене судове рішення, присудженого права. Рішення, які приймаються за наслідками розгляду заяви про забезпечення позову, повинні відповідати завданню адміністративного судочинства, яке визначено ч. 1 ст. 2 КАС України. Тобто, гарантувати реальний захист прав особи під час виконання майбутнього судового рішення.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 22 грудня 2022 року у справі № 640/31815/22, зазначив, що інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних осіб позивачів та юридичних в адміністративному процесі та механізмом, який покликаний гарантувати, у суворій відповідності до закону та за наявності безумовних фактичних підстав, (1) виконання майбутнього рішення суду або/та (2) ефективний захист позивача, який неможливий без негайного втручання суду.

Заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, зокрема, спроможність такого заходу забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, перевірити імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, а також мотивувати неможливість порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Судове рішення про забезпечення позову є винятковим екстраординарним заходом, який не повною мірою узгоджується з деяким, визначеними у частині другій статті 129 Конституції України основними засадами (принципами) судочинства, а саме, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобам. При цьому, таке судове рішення стає обов`язковим для виконання до його апеляційного перегляду.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказана постанова Верховного Суду, є релевантною з обставинами даної справи, відтак суд враховує її під час застосування норм матеріального права.

У даній справі, заявник просить суд зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 78395027, яке відкрите державним виконавцем 20 червня 2025 року на підставі постанови від 08 лютого 2025 року № 164, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 17 000,00 грн. Побоювання заявника мотивовані тим, що відповідач реалізуючи свої повноваження у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», створить для заявника негативні наслідки майнового та правового характеру. Широкий спектр повноважень органів виконавчої служби дозволяє останнім приймати рішення про арешт майна боржника, здійснювати примусове стягнення коштів, стягувати виконавчий збір тощо. Вказане може створити негативні майнові наслідки, до того часу, коли остаточне судове рішення набере законної сили.

Отож, суд вважає, що інтереси заявника повинні бути дотримані в тій частині, щоб до моменту набрання законної сили судовим рішення у вказаній справі, дія оспорюваної постанови, яка має силу виконавчого документа, була зупинена. Втім, такий захід, з іншої сторони, є прийнятним для можливих відповідачів у справі. Так, відповідач зацікавлений в повному та безповоротному виконанні прийнятого ним рішення, законність та обґрунтованість якого має бути підтверджена судом. Інший підхід, ставить під сумнів легітимність дій державного органу, ще до початку процедури стягнення. Більше того, підхід, за якого державний орган намагається якнайшвидше стягнути з особи кошти, до моменту легітимізації своїх дій (рішень) відповідним судовим актом, що набрав законної сили, є сумнівним заходом, з точки зору правової держави. Держава та створені нею інституції повинні поділяти демократичні надбання правової держави, які записані в Основному Законі України, діяти законно та обґрунтовано.

В цьому розумінні, заходи забезпечення позову не можна розглядати, як заходи негативного правового характеру по відношенню до можливих відповідачів у справі. На противагу, такий захід дозволяє можливим відповідачам у справі підтвердити законність своїх дій (рішень). Захід забезпечення позову, є заходом, який унеможливлює застосування негативних правових наслідків щодо самих відповідачів у справі, в разі, якщо суд у встановленому порядку дійде висновку про задоволення позову.

Суд визнає обґрунтованою позицію заявника, що звернення стягнення на підставі виконавчого документу, якою, є постанова по справі про адміністративне правопорушення від 08 лютого 2025 року № 164, до моменту набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, створить негативні наслідки майнового та правового характеру.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову, що є відмінним від зупинення виконавчого провадження.

Статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню, у разі, зокрема, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа (п. 2). Тобто, такими повноваженнями наділено державного чи приватного виконавця.

Отож, суд зупиняє стягнення за виконавчим документом, яким є спірна постанова, однак у жодному разі не перебирає на себе повноваження державного виконавця і не зупиняє виконавче провадження.

Застосовуючи захід забезпечення позову, суд не визнає протиправною та не скасовує спірну постанову, а зупиняє стягнення. Це означає, що у випадку підтвердження правомірності оспорюваного рішення, стягнення на підставі такого рішення продовжиться. Втім, у випадку його скасування, стягнення, що вже відбулося є протиправним, а стягнуте підлягає поверненню особі, яка зазнала негативного впливу.

У викладеному суд убачає дотримання справедливого балансу інтересів учасників майбутнього процесу.

На підставі наведеного, суд доходить до висновку, що заяву про забезпечення позову необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 2, 150, 152, 154, 156, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про виконавче провадження», суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 08 лютого 2025 року № 164 задовольнити частково.

Зупинити стягнення за постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08 лютого 2025 року № 164 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (виконавче провадження № 78395027).

Роз`яснити, що відповідно до частин 1 та 3 статті 156 КАС України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Копію ухвали направити учасникам справи для відому та Тернопільському відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Острозького, 14, м. Тернопіль, 46002, ) для негайного виконання.

Відповідно до частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Згідно із статтею 297 КАС України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області О. Герчаківська