Справа № 320/51308/25
Суддя: Жук Р.В.
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року м. Київ справа №320/51308/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР УКРАЇНА»

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР УКРАЇНА» (далі позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі відповідач, контролюючий орган, податковий орган), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.07.2025 № 2, яким збільшено зобов`язання з податку на додану вартість на суму 9 556 759,00 грн.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з прийнятим

Головним управлінням ДПС у м. Києві податковим повідомленням-рішенням, вважає його необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно винесено податковим органом на підставі протиправних та необґрунтованих висновків, викладених у акті перевірки «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки

ТОВ «ЗАММЛЕР УКРАЇНА» №50215/Ж5/26-15-07-02-04-01/35007717 від 11.06.2025. Позивач зазначає, що висновки податкового органу зводяться до тверджень про нереальність господарських операцій з ТОВ «ІНВЕСТ БАЛАНС», що на думку контролюючого органу призвело до безпідставного формування податкового кредиту з ПДВ.

Також позивач вважає, що висновки, викладені в акті перевірки

№50215/Ж5/26-15-07-02-04-01/35007717 від 11.06.2025 ґрунтуються виключно на припущеннях податкового органу, тому прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення від 16.07.2025 № 2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач щодо задоволення позовних вимог заперечив, вказавши, що під час проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «ЗАММЛЕР УКРАЇНА» було виявлено податкове порушення, яке і стало підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

07.11.2025 від податкового органу надійшов відзив на позовну заяву.

23.12.2025 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні 09.01.2026 суд, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до подальшого розгляду справи по суті в порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів, судом встановлені наступні обставини.

ТОВ «ЗАММЛЕР УКРАЇНА» (, місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Провітанська, буд. 3, поверх 5) зареєстроване як юридична особа 13.03.2007.

ТОВ «ЗАММЛЕР УКРАЇНА» перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у м. Києві.

Основним видом діяльності ТОВ «ЗАММЛЕР УКРАЇНА» за КВЕД є: Вантажний автомобільний транспорт. Інші види діяльності за КВЕД є: 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, 50.20 Вантажний морський транспорт, 50.40 Вантажний річковий транспорт, 51.21 Вантажний авіаційний транспорт, 52.10 Складське господарство, 52.24 Транспортне оброблення вантажів, 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 43.21 Електромонтажні роботи, 71.20 Технічні випробування та дослідження, 80.20 Обслуговування систем безпеки.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.4, пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України на підставі направлень від 14.05.2025

№ 13538/26-15-07-02-0, № 13541/26-15-07-02-04 та наказу від 12.05.2025 №3448-п, податковим органом було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЗАММЛЕР УКРАЇНА» з питань дотримання податкового законодавства при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ «ІНВЕСТ БАЛАНС» показників декларацій з податку на додану вартість за жовтень, листопад, грудень 2020 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2021 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2023 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2024 року та показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємства за 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 роки.

Перевірка проводилась з 15.05.2025 по 28.05.2025.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС у м. Києві складено акт №50215/Ж5/26-15-07-02-04-01/35007717 від 11.06.2025, в якому зафіксовані наступні порушення:

- пункту 44.1 статті 44, пункту 85.2 статті 85, пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 7 645 407 гривень.

Не погоджуючись із актом перевірки №50215/Ж5/26-15-07-02-04-01/35007717

від 11.06.2025, ТОВ «ЗАММЛЕР УКРАЇНА» направило до податкового органу заперечення від 30.06.2025.

За результатами розгляду заперечень, податковий орган листом від 11.07.2025

№19819/Ж12/26-15-07-02-04-07 залишив заперечення без задоволення, а акт перевірки без змін.

На підставі акта перевірки №50215/Ж5/26-15-07-02-04-01/35007717 від 11.06.2025 Головним управлінням ДПС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення:

- №2 від 16.07.2025 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у сумі 7 645 407,00 гривень та штраф у розмірі 1 911 352,00 гривень.

Не погоджуючись з вказаними податковим повідомленням-рішенням, позивач, в порядку адміністративного оскарження звернувся до Державної податкової служби України, із скаргою про його скасування.

За результатом розгляду скарги прийнято рішення №28391/6/99-00-06-01-03-06

від 30.09.2025, яким податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення

Не погоджуючись із прийнятим суб`єктом владних повноважень податковим повідомленням -рішенням, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

V. Оцінка суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України зазначений кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1. статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється у разі виявлення недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до статей 72, 73, 77 та 90 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд оцінює докази за внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного та об`єктивного їх дослідження.

Правові основи оподаткування податку на додану вартість встановлені розділом V та підрозділом 2 розділу XX Податкового кодексу України.

Відповідно до підпунктів «а» та «б» п. 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об?єктом оподаткування з податку на додану вартість є операції платників ПДВ з постачання товарів/послуг, місце постачання яких відповідно до статті 186 Податкового кодексу України розташовано на митній території України.

Правила формування податкових зобо?язань і податкового кредиту з ПДВ та складання податкових накладних/розрахунків корегування до податкових накладних і їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) встановлені статтями 187, 192, 198 та 201 Податкового кодексу України.

Пунктами 201.1 та 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що під час здійснення операцій з постачання товарів/послуг на дату виникнення податкових зобов?язань, платник податку зобов?язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений Податковим кодексом України термін. Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як убачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «ІНВЕСТ БАЛАНС». На думку відповідача, дані висновки підтверджується ненаданням під час перевірки документів щодо транспортування, зберігання, інвентаризації та подальшого використання товарно-матеріальних цінностей.

Разом із тим суд встановив, що позивачем на підтвердження фактичного здійснення спірних господарських операцій подано договори купівлі-продажу та видаткові накладні, які свідчать про придбання товарів, їх оприбуткування та відображення у бухгалтерському і податковому обліку. Вказані документи містять усі істотні реквізити первинних документів та відповідають вимогам статті 44 Податкового кодексу України і Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Суд зазначає, що відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах від 06.02.2018 у справі №816/166/15-а, від 27.05.2021 у справі №815/3170/16, від 02.03.2023 у справі №804/644/16, реальність господарської операції підтверджується не лише формальним набором документів, а фактом здійснення дії, яка призвела до реальних змін у структурі активів, зобов`язань чи власного капіталу платника податків. Водночас відсутність окремих документів, зокрема товарно-транспортних накладних, не може автоматично свідчити про фіктивність операцій, якщо інші докази підтверджують їх фактичне здійснення.

Єдиною підставою для визначення об?єкта оподаткування ПДВ є здійснена платником ПДВ господарська операція з постачання товарів/послуг, факт здійснення якої має бути підтверджений первинними документами, що складаються згідно з правилами бухгалтерського обліку. За результатами здійснення такої операції платник ПДВ постачальник товарів/послуг зобов?язаний скласти податкову накладку і зареєструвати її в ЄРПН у встановлені Податковим кодексом України терміни.

Суд також враховує, що товарно-транспортна накладна підтверджує надання транспортної послуги, а не факт переходу права власності на товар, який, у свою чергу, підтверджується видатковими накладними. Аналогічний підхід послідовно застосовується Верховним Судом при вирішенні податкових спорів.

Оцінюючи доводи відповідача щодо застосування пункту 44.6 та 44.7 статті 44 Податкового кодексу України, суд звертає увагу, що зазначені норми визначають наслідки ненадання документів під час податкової перевірки, однак не встановлюють заборони для суду досліджувати та оцінювати докази, подані платником податків у судовому процесі, якщо такі докази мають значення для встановлення фактичних обставин справи. Судова практика виходить з того, що предметом судового контролю є правомірність податкового рішення та реальність господарських операцій, а не виключно дотримання формальної процедури подання документів контролюючому органу.

Крім того, судом враховано подане позивачем клопотання про долучення доказів, з якого вбачається, що товарно-матеріальні цінності, придбані, у тому числі від

ТОВ «ІНВЕСТ БАЛАНС» протягом 2023-2025 роках, були втрачені внаслідок надзвичайної події техногенного характеру, а саме руйнування складського приміщення внаслідок воєнних дій. Зазначені обставини підтверджуються витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження №0002065, пам`яткою потерпілого, актами інвентаризації втрачених ТМЦ, наказом про проведення інвентаризації, товарно-транспортними накладними щодо переміщення товарів, договором оренди складського приміщення.

Суд зазначає, що втрата товарів після їх придбання не спростовує реальності господарських операцій та не може бути підставою для позбавлення платника податків права на податковий кредит, оскільки податкові наслідки визначаються станом на момент здійснення господарської операції. Такий підхід узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, відповідно до якої подальша доля товару, у тому числі його знищення чи втрата внаслідок надзвичайних обставин, не впливає на правомірність формування податкового обліку за умови реальності первісної операції.

Окремо слід враховувати, що позивач здійснює діяльність як логістичний (3PL) оператор, а проведення інвентаризації у строки, визначені контролюючим органом, було об`єктивно ускладнене умовами воєнного стану, що саме по собі не свідчить про відсутність товарів чи фіктивність господарських операцій. При цьому суд зазначає, що відповідачем не доведено, що позивач умисно ухилявся від надання документів або діяв узгоджено з контрагентом з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Отже, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що податковим органом не доведено відсутність фактичного руху активів, узгодженості дій позивача з контрагентом з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди чи відсутність реальних змін у майновому стані позивача. Натомість висновки акту перевірки ґрунтуються переважно на припущеннях та формальному тлумаченні норм податкового законодавства без врахування всіх фактичних обставин та доказів.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування податкового повідомлення - рішення від 16.07.2025 № 2.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

VI. Судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 30 280,00 гривень.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 16.07.2025 № 2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР УКРАЇНА» (04116, м. Київ, вул. Провіантська, буд. 3, поверх 5, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 30 280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн 00 коп, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код з ЄДРПОУ ВП 44116011).

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жук Р.В.