Справа № 480/7183/23
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року Справа № 480/7183/23

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7183/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Буринський молокозавод" до начальника відділу державного нагляду (контролю) в Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті Юрія Макарухи, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Буринський молокозавод" (далі позивач, ТОВ «Буринський молокозавод») звернулось з позовною заявою до начальника відділу державного нагляду (контролю) в Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті Юрій Макаруха, Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач, Укртрансбезпеки), в якій просило визнати протиправною та скасувати постанови начальника Відділу Державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15.05.2023 №342613 та №342614.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що порядок облаштування транспортного засобу тахографом передбачено законодавством лише для осіб, які надають послуги з перевезення вантажів та пасажирів. Втім позивач використовує власні транспортні засоби виключно для перевезення власної продукції або власної молокосировини, у Товариства відсутній вид економічної діяльності перевезення вантажів, а відповідно до п.1.3 Інструкції №385 вона поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами, у тому числі міжнародних перевезень. Законодавством не передбачено іншого порядку повірки та адаптації тахографів, крім того, що визначений Інструкцією №385.

Звертає увагу суду на те, що законодавець, хоч і передбачив наявність обов`язку обладнання транспортного засобу тахографом або наявність індивідуальної контрольної книжки водія для автомобільних перевізників, проте не визначив процедури дотримання цього обов`язку для категорії осіб, які не надають послуги з перевезення вантажів, а перевозять вантаж для власних потреб власними засобами, без залучення безпосередніх перевізників.

Також відмічає, що у статті 48 Закону України Про автомобільний транспорт, які вказані в оскаржуваних постановах нема посилання на термін "тахограф". Поряд з цим в актах є посилання на п. 3.3 Інструкції № 385, яка має відношення тільки до міжнародних перевезень. Отже, оскільки порядок складення протоколу повірки та адаптації тахографів визначений нормативним актом, який не розповсюджує свою дію на позивача, то він не мав законної можливості виконати свій обов`язок.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Цією ухвалою також було витребувано додаткові докази у відповідача.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с.91-97), до якого було долучено витребувані судом докази. У відзиві представник відповідача позовні вимоги не визнав, вважав їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. По суті спірних правовідносин пояснив, що під час проведення перевірки позивача було встановлено порушення ним вимог ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон) - надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, а саме: без оформлення протоколу перевірки та адаптації цифрового тахографа до транспортного засобу.

Відповідач зазначає, що наявність вказаних документів передбачена також Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, яке затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 (далі - Положення) та Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, яка затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція).

Відмітив, що здійснення Товариством перевезення вантажу для власних потреб не звільняє позивача від відповідальності за відсутність передбачених чинним законодавством документів.

Доповнив, що транспортний засіб позивача не обладнаний діючим та повіреним тахографом, при цьому такий обов`язок встановлення передбачений для вантажних автомобілях з повною масою понад 3,5 тони відповідно до п. 6.1 Положення № 340. При цьому ведення індивідуальної контрольної книжки водія поширюється тільки на вантажні автомобілі з повною масою до 3,5 тони, що не застосовується до транспортного засобу позивача.

Також зауважив, що сама собою наявність кодів КВЕД в ЄДР не свідчить про те, що суб`єкт господарювання займається лише цими видами діяльності, так само як і відсутність кодів не забороняє займатися певним видом діяльності.

Зазначив, що посадовими особами відповідача правомірно було прийнято спірну постанову у відповідності до вимог чинного законодавства.

У відповіді на відзив представник позивача не погодився із обставинами, викладеними у зазначеному відзиві та наголосив, що відповідно до статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт штраф передбачено за відсутність протоколу повірки та адаптації тахографа при наданні послуг з міжнародних перевезень вантажів. Однак позивач не надавав послуг з перевезення вантажів і такими послугами не користувалось. З викладеного вбачається, що хоч і передбачено підзаконним правовим актом наявність відповідного обов`язку (п.6.1 Положення 340), проте не визначено процедури його дотримання для окремої категорії осіб, до якої відноситься і позивач (оскільки позивач не надає послуг з перевезення).

Судом було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Залучено другим відповідачем Державну службу України з безпеки на транспорті.

Ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання позивача про передачу адміністративної справи №480/6238/23 для розгляду Великою Палатою Верховного Суду. Ухвалою суду задоволено клопотання позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення за виконавчими документами - постановою начальника Відділу Державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15.05.2023 №342613 на суму 17000,00 грн у межах виконавчого провадження №72413564 до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що 04.04.2023 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області проведено рейдову перевірку, під час якої зупинено транспортний засіб позивача марки DAF/BODEX.

За результатами перевірки Державною службою України з безпеки на транспорті складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 04.04.2023 №355073. Під час проведення перевірки виявлено порушення під час перевезення вантажу згідно ТТН б/н від 04.04.2023 пункту 3.3 розділу ІІІ Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385, а саме: перевезення вантажу транспортним засобом, який був обладнаний цифровим тахографом, без визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, зокрема, був відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до даного транспортного засобу (а.с.35).

Акт від 04.04.2023 підписано водієм транспортного засобу без зауважень.

Також матеріалами справи підтверджується, що 05.04.2023 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області проведено рейдову перевірку, під час якої зупинено транспортний засіб позивача марки DAF/BODEX.

За результатами перевірки Державною службою України з безпеки на транспорті складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 05.04.2023 №355076. Під час проведення перевірки виявлено порушення під час перевезення вантажу згідно ТТН б/н від 05.04.2023 пункту 3.3 розділу ІІІ Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385, а саме: перевезення вантажу транспортним засобом, який був обладнаний цифровим тахографом, без визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, зокрема, був відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до даного транспортного засобу (а.с.36).

Акт від 05.04.2023 підписано водієм транспортного засобу, у поясненнях про причини порушення водієм зазначено ознайомлений.

Відділ державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті повідомив позивача про розгляд 15.05.2023 справ про порушення законодавства про автомобільний транспорт, скоєних 04.04.2023 та 05.04.2023 про що направив відповідне повідомлення від 10.04.2024 (а.с.106), яке 14.04.2023 отримано позивачем (а.с.107).

Позивач направив письмові пояснення від 09.05.2023 №71 та за №72 (а.с.38-42,43-47), у яких просив не застосовувати до ТОВ "Буринський молокозавод" адміністративні - господарські санкції з підстав, які виклав згодом у цьому позові.

Постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 15.05.2023 №342613 на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" до позивача за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", вчиненого 04.04.2023 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн (а.с.49).

Постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 15.05.2023 №342614 на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" до позивача за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", вчиненого 05.04.2023 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн (а.с.50).

Позивачем 05.06.2023 подані скарги №95 та №94 до голови Державної служби України з безпеки на транспорті на постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу від 15.05.2023 за №342613 та №342614 (а.с.52-63).

За результатами розгляду скарг позивача Державна служба України з безпеки на транспорті листом від 16.06.2023 (а.с.64-67) залишила без змін постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу від 15.05.2023 за №342613 та №342614, а скарги позивача без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з постановами від 15.05.2023 за №342613 та №342614 про застосування адміністративно - господарського штрафу, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III), відповідно до частини 12 статті 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

За приписами частини 7 статті 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України.

Відповідно до частини 14 статті 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно із частинами 17-20 ст. 6 Закону № 2344-III рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.

Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 1567), відповідно до пункту 14 якого рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно із пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, і н ш і документи, передбачені законодавством.

Аналіз положень статті 48 Закону України Про автомобільний транспорт дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 11.02.2020 по справі №820/4624/17, підтриманий Судом у постанові від 26 грудня 2025 року у справі №340/2500/23.

Відтак, доводи представник позивача щодо відсутності у вказаній нормі посилання на термін «тахограф», суд не бере до уваги.

Статтею 49 Закону № 2344-III передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

При цьому суд зауважує, що відповідно до статті 18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

- організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

- здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

- забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

- здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

У розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин.

Наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07.06.2010 за № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2010, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, яке встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку (далі по тексту - Положення № 340).

Відповідно до пункту 1.3 Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють в н у т р і ш н і перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Згідно з пунктом 6.1 Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

За визначенням, що міститься в Положенні № 340, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.

У свою чергу, порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 (тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі за текстом - Інструкція № 385), згідно із пунктом 3.3 розділу ІІІ якої в о д і й транспортного засобу, о б л а д н а н о г о тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

м а є при собі: п р о т о к о л про п е р е в і р к у та адаптацію т а х о г р а ф а до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

У відповідності до п. 3.6 Інструкції № 385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

З аналізу наведених норм слідує, що за відсутності документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, передбачених статтею 48 Закону № 2344-III зокрема, для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, і н ш і документи, п е р е д б а ч е н і з а к о н о д а в с т в о м, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

При цьому до переліку інших документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, передбачених законодавством віднесено, зокрема, за обставин цієї справи, беручи до уваги, що транспортні засоби позивача були обладнані тахографами, протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, що передбачено п. 3.3 Інструкції № 385.

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідно до якої за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Так, абзацом 3 частини 1 статі 60 Закону України Про автомобільний транспорт визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, як вбачається із Законом України Про автомобільний транспорт передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників.

Позивач у цій справі не заперечує відсутність у водіїв транспортних засобів на час проведення рейдових перевірок 04.04.2023 та 05.04.2023 протоколу перевірки та адаптації тахографа, проте вказує, що порядок облаштування транспортного засобу тахографом передбачено законодавством лише для осіб, які здійснюють діяльність у сфері надання послуг з перевезення вантажів, а позивач здійснював перевезення товару власними силами для своїх потреб, видами діяльності позивача станом на час виникнення спірних правовідносин не є здійснення послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом.

Отже, у рамках судового розгляду спірним, серед іншого, є правильність визначення саме суб`єкта правопорушення, а саме автомобільного перевізника у розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт» .

Надаючи оцінку доводам представника позивача, суд зауважує, що абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III визначено, що суб`єктом відповідальності за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - є автомобільний перевізник.

Визначення автомобільного перевізника міститься у статті 1 Закону № 2344-III та означає фізичну або юридичну особу, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Своєю чергою згідно з вказаною нормою права водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка, а послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - це перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Відповідно до статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен, серед іншого, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

При цьому приписами законодавства визначено коло автомобільних перевізників до яких може бути застосована відповідальність у вигляді адміністративно господарського штрафу передбачена саме за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону України Про автомобільний транспорт, товарно-транспортна накладна обов`язково повинна бути наявна у водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, учасниками яких є три сторони-перевізник, вантажовідправник та вантажоодержувач, тобто відповідальність за наявність товарно - транспортної накладної під час перевезення вантажів на договірних умовах несуть саме перевізники.

При чому, законодавством не передбачено заборона визначення у товарно-транспортній накладній одного і того самого підприємства в якості перевізника та вантажоодержувача.

Судом встановлено, що ТОВ «Буринський молокозавод» є власником вантажних транспортних засобів марки DAF/BODEX з державними номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які обладнані тахографами, що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів (а.с.17-22), копіями актів (а.с.35,36). Ці обставини також визнавались сторонами у заявах по суті спору.

Під час проведення рейдових перевірок, водії транспортних засобів пред`явили особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, серед яких є товарно-транспортні накладні б/н від 04.04.2023 (а.с.28-29) та від 05.04.2023 (а.с.32-33), втім не пред`явили протоколів про перевірку та адаптацію тахографа, що не заперечувалося водіями в актах проведення перевірки (а.с.35,36).

Як згідно ТТН від 04.04.2023 так і від 05.04.2023 перевізником в них визначено ТОВ «Буринський молокозавод» (а.с.28-29,32-33).

Відповідно до пункту 1 розділу І Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв`язку № 363 від 14 жовтня 1997 року (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин):

Перевізник - фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, який надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до пункту 11.1 зазначених Правил, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною.

Аналіз вищезазначених положень Правил та форми яка наведена в додатку 7 до цих Правил, свідчить, що у будь-якому разі товарно-транспортна накладна має містити обов`язкову інформацію (обов`язкові реквізити) визначену цими Правилами та відображену у додатку.

Отже, правила перевезення вантажів автомобільним транспортом України визначають що товарно-транспортна накладна (ТТН) обов`язково повинна оформлятися, якщо перевезення вантажу здійснюється автомобільним транспортом на договірних умовах (тобто коли є послуга перевезення вантажу).

Судом встановлено та не спростовано позивачем, що перевезення вантажу 04.04.2023 та 05.04.2023 здійснювалося на підставі товарно-транспортних накладних б/н від вантажу 04.04.2023 та 05.04.2023, згідно з якою автомобільним перевізником зазначено саме ТОВ «Буринський молокозавод» (а.с.28-29,32-33).

Таким чином, під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт у фахівців відповідача була наявна інформація щодо автомобільного перевізника.

Щодо доводів представника позивача про те, що він не є перевізником, оскільки здійснював перевезення товару власними силами для своїх потреб, видами діяльності позивача станом на час виникнення спірних правовідносин не є здійснення послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом станом на день проведення перевірки, суд зазначає наступне.

За приписами статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Поряд з цим, за обставин цієї справи та досліджених доказів, відсутність на момент проведення перевірки зареєстрованих видів економічної діяльності, які передбачають надання послуг з перевезення вантажів транспортними засобами не спростовує факт, що позивач є автомобільним перевізником у розумінні Закону № 2344-III.

Крім того, відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принцип свободи підприємницької діяльності полягає в тому, що підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом, а тому сама собою наявність кодів КВЕД в ЄДР не свідчить про те, що суб`єкт господарювання займається лише цими видами діяльності, так само як і відсутність якихось кодів не забороняє займатися певним видом діяльності, за умови отримання ліцензії, дозволу, патенту в разі необхідності.

Таким чином, доводи представника позивача про те, що він перевозив вантаж для власних потреб, жодним чином не звільняє позивача від відповідальності за відсутність у водіїв протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу

Необхідно також зазначити, що за відсутності інших документів, які спростовують інформацію зазначену в ТТН про автомобільного перевізника, встановлення особи перевізника здійснюється відповідно до вказаних в ТТН відомостей щодо такої особи, які є обов`язковими при її оформленні.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про правомірність спірної постанови, оскільки наявними у справі та належними доказами, зокрема товарно-транспортною накладною від 18.09.2022 підтверджено, що автомобільним перевізником є саме СФГ "Ладуха В.Б.", а тому відповідачем вірно визначено суб`єкта відповідальності передбаченої абз. 3 ч. 1 ст.60 Закону № 2344-III.

Стосовно посилання позивача на те, що відсутній обов`язок обладнувати транспортний засіб діючим тахографом, оскільки підприємством не здійснюється міжнародне автомобільне перевезення вантажу, суд вважає необґрунтованими такі твердження позивача, оскільки згідно з вимогами пункту 6.1 Положення №340 вантажний автомобіль, якими виконувалися внутрішні перевезення вантажів, в обов`язковому порядку повинен був бути обладнаний діючим та повіреним тахографом. А для водіїв таких автомобілів, крім оформлення документів, визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", обов`язковою також є наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

З урахуванням вищезазначених приписів Положення № 340 транспортний засіб може бути не обладнаний тахографом, якщо його маса не перевищує 3,5 тонни.

Разом з тим, маса транспортних засобів позивача становить понад 3,5 тонни, що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, зокрема зазначено, що спеціальні вантажно-спеціалізовані сідлові тягачі становлять масу без навантаження «7949» та «8121» відповідно (а.с. 18-22). Таким чином транспортні засоби повинні бути обладнані тахографом, що у свою чергу, відповідно до вимог чинного законодавства, покладає на позивача обов`язок забезпечувати належну експлуатацію тахографу, а водій такого транспортного засобу повинен мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Стосовно посилання позивача на врахування судом рішень суду в інших справах, суд зазначає, що у відповідності до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України висновки Верховного Суду підлягають для застосування при розгляді справ.

При вирішенні справи судом застосовані правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 12.10.2023 у справі № 120/554/23, від 14 грудня 2023 року у справі № 340/5660/22, від 20 травня 2025 року у справі №120/4525/23, від 26 грудня 2025 року у справі №340/2500/23.

Матеріалами справи підтверджується, що під час проведення перевірок позивачем в порушення вимог Закону України "Про автомобільний транспорт" не надано протокол перевірки та адаптації тахографа.

Тож, оскільки позивач здійснював за власний кошт перевезення вантажу транспортним засобом в межах провадження власної господарської діяльності для задоволення особистих господарських потреб, то такий є автомобільним перевізником у розумінні Закону № 2344-III. Суд зауважує, що наявність тахографу, а також протоколу про його перевірку та адаптацію забезпечують здійснення державного контролю за додержанням водієм режиму праці та відпочинку, що необхідно для забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників.

Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону України Про автомобільний транспорт, а тому відповідачем правомірно було складено спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваних постанов, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені законодавством, з дотриманням вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому відсутні підстави для визнання її протиправною та скасування.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що спірні постанови є правомірними, відповідно, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Буринський молокозавод" (41700, Сумська область, м. Буринь, вул. Конотопське шосе,1, ) до начальника відділу державного нагляду (контролю) в Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті Юрія Макарухи (40000, м. Суми, вул. Шишкарівська, 9), Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, ) про визнання протиправними та скасування постанов відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 30.01.2026.

Суддя І.Г. Шевченко