Справа № 420/42390/25
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 24 грудня 2025 року надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 року по 13.12.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 14.07.2021 року виплаченої 13.12.2025 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.11.2022 року у справі №620/4828/22;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 року по 13.12.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 14.07.2021 року виплаченої 13.12.2025 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.11.2022 року у справі №620/4828/22.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 (далі позивач) з 29.04.2012 року по 14.07.2021 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі відповідач). Відповідно до наказу від 14.07.2021 року №137 позивача з 14.07.2021 року звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту. Проте позивачу при виключенні зі списків особового складу не було виплачено індексацію грошового забезпечення. 09.09.2023 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.11.2022 року у справі №620/4828/22 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення у сумі 834,75 грн., що підтверджується банківською випискою (додаток №4 до позовної заяви). 13.12.2025 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.11.2022 року у справі №620/4828/22відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 14.07.2021 року у загальній сумі 252 340,91 грн., що підтверджується банківською випискою (додаток №5 до позовної заяви). Проте відповідачем в порушення статті 4 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Вважаючи, що при виплаті вищевказаної суми у відповідача виник обов`язок виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позиція відповідача обґрунтовується наступним

Відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами та просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись в цілому на те, що індексація грошового забезпечення не може вважатися тією складовою грошового забезпечення, в розумінні статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», так як вона не є постійною та сталою величиною, яка не змінюється, має несистематичний характер, оскільки індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, що виключає можливість включення її до складу грошового забезпечення, яким забезпечується військовослужбовець, звільнений з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини. Крім того, необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-III, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку ст.262 КАС України.

15 січня 2026 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Станом на 30 січня 2026 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 (далі позивач) з 29.04.2012 року по 14.07.2021 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі відповідач).

Відповідно до наказу від 14.07.2021 року №137 позивача з 14.07.2021 року звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Проте позивачу при виключенні зі списків особового складу не було виплачено індексацію грошового забезпечення.

У зв`язку з цим позивач 23.11.2021 року звернувся із заявою до відповідача із проханням виплатити всю наявну заборгованість.

Відповідачем було відмовлено у задоволенні заяви позивача. Для вирішення спору позивач звернувся до суду.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.11.2022 року у справі №620/4828/22 зобов`язано відповідача:

- здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін, для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням раніше виплачених сум;

- здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 по 14.07.2021 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від17.07.2003 №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

09.09.2023 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.11.2022 року у справі №620/4828/22 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення у сумі 834,75 грн., що підтверджується банківською випискою (додаток №4 до позовної заяви).

18.09.2023 року позивачем подано до суду заяву у порядку статті 383 КАС України щодо неповного виконання судового рішення.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 року заяву у порядку статті 383 КАС України повернуто позивач з підстав передчасного звернення до суду.

З метою примусового виконання судового рішення позивачем отримано виконавчі листи, які направлено до ВПВР УЗПВР у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ПМУЮ МЮ (м. Одеса). 24.10.2023 року відкрито виконавчі провадження №73130519 код доступу 9В та №73130752 код доступу 8Е2ББДД858Д6.

Відповідачем надано лист до ВПВР УЗПВР у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ПМУЮ МЮ (м. Одеса) від 14.04.2025 року №9635, яким повідомлено, що сума виплачена позивачу 834,75 грн. це повне виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.11.2022 року у справі №620/4828/22 та заборгованість відсутня.

20.07.2025 року позивачем повторно подано до суду заяву у порядку статті 383 КАС України щодо неповного виконання судового рішення.

Окремою ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 року у справі №620/4828/22 визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 вчинені на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.11.2022 у справі №620/4828/22.

13.12.2025 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.11.2022 року у справі №620/4828/22 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 14.07.2021 року у загальній сумі 252 340,91 грн., що підтверджується банківською випискою.

Проте, як вважає позивач, відповідачем в порушення статті 4 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даними позовом.

Джерела права та висновки суду

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задоволення. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Згідно з статтями 1- 3 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Тобто, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів; 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини, так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінет Міністрів України 21.02.2001 року прийняв постанову №159, якою затвердив Порядок №159.

В силу приписів пункту 1 Порядку №159 його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (пункт 2 Порядку №159).

Детальний перелік грошових доходів, що підлягають компенсації, наведено у пункті 3 Порядку №159, яким встановлено, що компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

При цьому, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1 - 3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми попередньо нараховані, але не виплачені.

Зі змісту статті 1 Закону №2050-ІІІ слідує, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події) як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

У пункті 4 Порядку №159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 14.05.2020 у справі №816/379/16, від 30.09.2020 у справі №280/676/19, від 13.09.2021 у справі №639/3140/17, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19 та від 29.04.2021 у справі №240/6583/20.

Виходячи з наведеного, суд вважає протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 року по 13.12.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 14.07.2021 року виплаченої 13.12.2025 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.11.2022 року у справі №620/4828/22.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 року по 13.12.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 14.07.2021 року виплаченої 13.12.2025 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.11.2022 року у справі №620/4828/22.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява № 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладені обставини, враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 року по 13.12.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 14.07.2021 року виплаченої 13.12.2025 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.11.2022 року у справі №620/4828/22.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 року по 13.12.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 14.07.2021 року виплаченої 13.12.2025 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.11.2022 року у справі №620/4828/22.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя С.О. Cтефанов