Справа № 640/7132/20
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року м. Київ справа №640/7132/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, Національної поліції України

про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

в с т а н о в и в:

І. Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - відповідач-1), Національної поліції України (далі - відповідач-2), в якому просить суд:

- визнати протиправним не зарахування Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, ОСОБА_1 наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислуги років у податковій міліції;

- зобов?язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції;

- визнати протиправним не зарахування Національною поліцією України до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, ОСОБА_1 , наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислуги років у податковій міліції;

- зобов?язати Національну поліцію України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції, та здійснити перерахунок додаткових днів оплачуваної відпустки за стаж служби у поліції ОСОБА_1 за весь час служби в Національній поліції України по дату прийняття рішення у справі.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що до стажу його служби в поліції має бути зарахований період його попередньої служби у податковій міліції на підставі п.3 ч.2 ст.78 Закону України «Про Національнуполіцію» як така, що за суттю прирівнюється законодавцем до служби в органах внутрішніх справ України. Однак, відповідач-1 не зарахував йому попередню службу в органах податкової міліції до стажу служби в поліції, чим порушив права на отримання надбавки за вислугу років і додаткової оплачуваної відпустки.

Від відповідачів надійшли відзиви на адміністративний позов, в яких за своєю суттю відповідачі заперечують проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що при вирішенні питання стосовно обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, слід застосовувати виключно приписи ч.2 ст.78 Закону України «Про Національну поліцію», якою передбачено вичерпний перелік складових такого стажу служби в поліції. Відповідачі зауважили, що стаж служби в податковій міліції та стаж служби в органах внутрішніх справ не є тотожними. Органи внутрішніх справ та органи податкової міліції, є зовсім різними органами виконавчої влади, які мають вiдмiннi, незалежні одна від іншої функції, мають різну вертикаль підпорядкування та сфери впливу. Крім того, зазначили, що служба в податковій міліції може зараховуватися до стажу служби для призначення пенсії при звільненні.

Від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивачем викладено додаткові обґрунтування позовних вимог.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.03.2020 відкрито спрощене позовне провадження.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825-ІХ, Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали справи №640/7132/20 до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду Донцем В.А. від 09.02.2024 прийнято адміністративну справу до провадження.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №640/7132/20 передано для розгляду судді Леонтовичу А.М.

Ухвалою суду від 24.02.2025 справу прийнято до провадження та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Позивач проходив службу, в тому числі, в податковій міліції Державної фіскальної служби (Державної податкової служби Міністерства доходів і зборів) України, а саме з 18.06.2012 по 09.08.2016.

Згідно з наказом ДФС від 08.08.2016 №2874-о «Про звільнення ОСОБА_1 » полковника податкової міліції позивач (особистий номер М-104475), начальника відділу швидкого реагування Головного міжрегіонального управління оперативного забезпечення зони проведення АТО (м. Київ. м. Краматорськ, м. Слов`янськ) Державної фіскальної служби України 09 серпня 2016 року було звільнено з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року №114.

Відповідно до зазначеного наказу ДФС вислуга років на 09 серпня 2016 року складала:

- в календарному обчисленні - 18 років 11 місяців 24 дні;

- в пільговому обчислені - 25 років 08 місяців 29 днів.

Відповідно до наказу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України № 36 о/с від 13.02.2017 року, позивач, відповідно до частини 2 статті 47 частини 1 статті 49 статті 52 та частини 1 статті 56 Закону України Про Національну поліцію» з 14 лютого 2017 року було прийнято на службу в поліцію та призначено заступником начальника оперативною-пошукового відділу управління оперативного документування, з посадовим окладом 3800 гривень, присвоївши спеціальне звання «рядовий поліції» та закріпивши спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0065200. Стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової відпустки станом на 14.02.2017 становив 18 років 11 місяців 24 дні.

Відповідно до наказу Національної поліції України № 1193 о/с від 15.10.2019 року, позивач, призначено першим заступником начальника Департаменту оперативної служби, у порядку просування по службі, установивши мені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 посадовий оклад у розмірі 7600 грн. надбавку за специфічні умови проходження служби у поліції в розмірі 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби в поліції, звільнивши з посади заступника начальника правління оперативного документування - начальника оперативно-пошукового відділу Департаменту внутрішньої безпеки (міжрегіональний територіальний орган).

18 вересня 2019 року позивач звернувся до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України із проханням повідомити, чи була зарахована йому вислуга років за службу в податковій міліції при прийнятті на службу в поліцію - в Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України. Якщо ні, то просив зарахувати дану вислугу у податковій міліції до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, а також здійснити перерахунок і виплату грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби в поліції.

Листом від 25 вересня 2019 року за № Н-269о/п/42-02/04-19 Відповідач-1 повідомив ОСОБА_1 , що наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції Українивід 13.02.2017 року №36о/с відповідно до частини другої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» йому установлено стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 14 лютого 2017 року - 18 років 11 місяців 24 дні.

У подальшому, у травні 2019 року в ході проведення перевірки розрахунку стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, працівників Департаменту, яких було прийнято на службу в поліцію упродовж 2017-2018 років, було виявлено помилково зарахований період проходження позивача служби в органах податкової міліції, що призвело до здійснення надмірної виплати надбавки за стаж служби.

Дотримуючись вимог чинного законодавства наказом Департаменту від 01.05.2019 .N°99o/c відповідно до частини другої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» позивачу установлено стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 01 травня 2019 року - 17 років 00 місяців 20 днів (без врахування періоду проходження служби в "податковій міліції-).

Також у відповіді Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України повідомлялось, що враховуючи викладене, правові підстави для зарахування позивачу до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, періоду проходження служби в підрозділах податкової міліції Державної фіскальної служби України відсутні.

16 березня 2020 року, у зв`язку з призначенням позивача першим заступником начальника Департаменту оперативної служби відповідно до наказу Національної поліції України № 1193о/с «По особовому складу» від 15.10.2019 року, позивач звернувся до голови Національної поліції України з проханням повідомити чи була зарахована йому вислуга років у податковій міліції до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, під час призначення на посаду першого заступника начальника Департаменту оперативної служби та який стаж служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, було встановлено позивачу під час призначення на посаду першого заступника начальника Департаменту оперативної служби і який стаж служби в поліції рахується станом на день надання відповіді. Також просив у даному зверненні уразі не зарахування йому вислугу років в податковій міліції до його стажу служби в поліції, зарахувати дану вислугу, а також здійснити перерахунок і виплату грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби в поліції.

Листом від 23 березня 2020 року за № 1771/12/1/2/03-2020 Відповідач-2 повідомив позивача, що при підготовні наказу Національної поліції України від 22.10.2019 №1227о/с щодо установлення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, з дотриманням вимог статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», встановлено, станом на 15 жовтня 2019 року - 17 років 06 місяців 04 дні, до якого зараховано службу в органах внутрішніх справ - з 15.08.1997 до 18.06.2012 та службу в поліції - з 14.02.2017 до 15.10.2019. Станом на 23 березня 2020 року стаж служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, становить 17 років 11 місяців 12 днів.

Крім того. Відповідач-2 повідомив, що підстави для внесення змін до наказу Національної поліції України від 22.10.2019 №1227о/с у частині встановлення позивачу стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, відсутні.

Не погодившись з такими діями відповідачів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

V. Норми права, що застосував суд

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про національну поліцію" від 02.07.2015р. № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно зі ст. 78 Закону № 580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в України" № 508-VI від 05.07.2012 р. внесено зміни до Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 353.1 ст. 353 Податкового кодексу України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Згідно з п. 356.1. ст. 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Зазначені норми кореспондуються із нормами Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 № 509-XII, який регулював правовий статус податкової міліції.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 № 509-XII податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Відповідно до ст. 24, 26 Закону № 509-XII особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ. Держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України "Про міліцію".

VІ. Оцінка суду

Спірні правовідносини між сторонами склались з приводу незарахування стажу служби в органах податкової міліції до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення позивачеві надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Як установлено судом, позивач із 18.06.2012 по 09.08.2016 проходив службу в податковій міліції, йому були присвоєні спеціальні звання начальницького складу податкової міліції: полковник податкової міліції.

Згідно із пунктом 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Водночас приписами статей 353, 356 ПК України визначено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ; на них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Те, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ також передбачалось приписами частини першої статті 24 Закону №509-XII.

Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року в справі №826/16143/18, у якій склалися подібні правовідносини, дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Таким чином неспроможними є доводи відповідачів про неможливість зарахування при проведенні перерахунку стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки з огляду на відсутність служби в органах податкової міліції у переліку, визначеному статтею 78 Закону №580-VIII, оскільки чинним на час проходження позивачем служби в податковій міліції та виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в податковій міліції, прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, а відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

При цьому, посилання представника Національної поліції України у відзиві на позовна постанову Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі №520/903/19 є необґрунтованим, оскільки предметом спору у цій справі є врахування до стажу служби в поліції часу навчання особи у вищому навчальному закладі. Отже, правовідносини у справі, що розглядаються у даній справі та у справі №520/903/19 не є подібними.

А відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довели правомірності своїх дій щодо неврахування до стажу служби у поліції, наявну у на момент прийняття на службу до Національної поліції вислуги років позивача у податковій поліції.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, є відповідними його вимогам та приписам, а тому підлягають задоволенню.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У постанові від 05.05.2018 у справі №826/9727/16 Верховний Суд зробив висновок, що суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов: 1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача; 2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача; 3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів; 4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відтак, для належного захисту порушеного права позивача в цій частині слід зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції та зобов?язати Національну поліцію України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції, та здійснити перерахунок додаткових днів оплачуваної відпустки за стаж служби у поліції ОСОБА_1 за весь час служби в Національній поліції України по дату прийняття рішення у справі.

VIІ. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

VIII. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору. Таким чином, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача відшкодуванню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним не зарахування Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, ОСОБА_1 наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислуги років у податковій міліції.

Зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (; адреса: 01601, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції.

Визнати протиправним не зарахування Національною поліцією України до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, ОСОБА_1 , наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислуги років у податковій міліції.

Зобов`язати Національну поліцію України (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 10) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції, та здійснити перерахунок додаткових днів оплачуваної відпустки за стаж служби у поліції ОСОБА_1 за весь час служби в Національній поліції України по дату прийняття рішення у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.