Справа № 400/10858/24
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 р.м. ОдесаСправа № 400/10858/24

Перша інстанція суддя Бульба Н.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Крусяна А.В., Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України надзвичайних ситуацій у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України надзвичайних ситуацій у Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Державної служби України надзвичайних ситуацій у Миколаївській області, а саме:

- визнання протиправними дії щодо нарахуванняі та виплати індексації грошового забезпечення в період з 01 березня 2018 року до 28 лютого 2022 року в неповному обсязі, а саме з порушенням абзаців 4, б пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № l078;

- зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року до 28 лютого 2022 року у загальній сумі 188 272,80 грн, відповідно до абз. 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078, компенсації громадянам втрати частини доходів із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою КМУ від 15 січня 2004 року № 44.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року позов задоволено, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року до 28 лютого 2022 року із застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до абз. 4, 6 п. 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078;

- зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 3 922,35 грн щомісяця, за період з 01 березня 2018 року до 28 лютого 2022 року, у загальній сумі 188 272,70 грн, відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про зобов`язання апелянта здійснити перерахунок виплачених позивачу сум індексації грошового забезпечення, так як судом не враховано, що вимоги позивача про перерахунок виплаченої йому індексації за спірний період вже вирішено у межах розгляду адміністративної справи № 400/9548/23.

Крім того, на переконання апелянта, судом першої інстанції помилково не враховано вимог спеціального законодавства, що регулювало спірні правовідносини, а також факту пропуску позивачем строків звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення - зміні, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 1998 року до 28 лютого 2022 року проходив службу у Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області.

Наказом начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області від 28 лютого 2022 року № 48 ОСОБА_1 звільнено зі служби з виключенням з кадрів ДСНС.

Станом на день звільнення позивача йому не проведено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення».

Між тим, Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 24 травня 2024 року, у справі № 400/9548/23, визнав протиправною бездіяльність Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області, яка полягає в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року з урахуванням січня 2008 року як місяця підвищення доходів; зобов`язав Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року з урахуванням січня 2008 року як місяця підвищення доходів та з урахуванням раніше виплачених сум; визнав протиправною бездіяльність Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області, яка полягає в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року до 01 липня 2019 року з урахуванням березня 2018 року як місяця підвищення доходів; зобов`язав Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року до 01 липня 2019 року з урахуванням березня 2018 року як місяця підвищення доходів та з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідачем на виконання рішення суду нараховано та виплачено ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року, з 01 березня 2018 року до 01 липня 2019 року.

При цьому, позивач, бажаючи додатково отримати щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року до 28 лютого 2022 року, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як позивач мав право на отримання більшого розміру індексації грошового забезпечення у відповідному періоді, з чим частково не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно ч. 6 ст. 5 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно п. 5 Порядку (у редакції постанови КМУ № 1013 від 09 грудня 2015 року, який застосовується з 01 грудня 2015 року), у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин судом апеляційної інстанції перевіряється правомірність дій Головного управління Державної служби України надзвичайних ситуацій у Миколаївській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01 березня 2018 року до 28 лютого 2022 року в неповному обсязі, а саме з порушенням абзаців 4, б пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № l078.

Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, суб`єкт владних повноважень в апеляційній скарзі зазначає, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року, у справі № 400/9548/23, вже вирішено спірні правовідносини щодо виплати позивачу індексації грошового забезпечення.

Між тим, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

В свою чергу, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року, у справі № 400/9548/23, задоволено вимоги ОСОБА_1 та визнано протиправною бездіяльність Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області, яка полягає в ненарахуванні та невиплаті індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року до 01 липня 2019 року, з урахуванням березня 2018 року, як місяця підвищення доходів.

Тобто, рішенням суду, яке набрало законної сили, вже надано правову оцінку обставинам виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період служби з 01 березня 2018 року до 01 липня 2019 року, а також визначено для суб`єкта владних повноважень механізм нарахування позивачу індексації грошового забезпечення, який відповідає положенням ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення».

При цьому, колегія суддів зазначає, що визначена у рішенні суду у справі № 400/9548/23 індексація грошового забезпечення з визначеним базовим місяцем та індексація-різниця грошового забезпечення, яку позивач бажає отримати за наслідком розгляду даної справи, не є різними, паралельними чи пов`язаними виплатами, а є однією виплатою індексацією грошового забезпечення.

Тому, колегія суддів вважає, що повторне визнання у судовому порядку протиправними дії суб`єкта владних повноважень щодо нарахування позивачу індексації, які фактично вчинені на виконання судового рішення, що набрало законної сили, нівелює законність попереднього судового рішення, а як наслідок порушить принцип обов`язковості судового рішення та створить для суб`єкта владних повноважень ситуацію правової невизначеності, за якої виконання вимог одного судового рішення визнається протиправною дією (бездіяльністю) в іншому судовому рішенні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що дії (бездіяльність) суб`єкта владних повноважень щодо виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року до 30 червня 2019 року не можуть бути визнані протиправними, оскільки вони вчинені на виконання рішення суду, постановленого відповідно до вимог самого позивача.

При цьому, за умови звернення позивача з повторним позовом до суду, але з інших правових підстав, колегія суддів не вбачає підстав для закриття провадження у справі, в зазначеній частині позовних вимог.

З іншого боку, щодо позовних вимог з період з 01 липня 2019 року по 28 лютого 2022 року, колегія суддів зазначає наступне.

В даному випадку, як зазначено вище, з 01 грудня 2015 року змінилось нормативне регулювання спірних правовідносин.

Тобто, з 01 грудня 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Вказані норми матеріального права поширюють свою дію на всіх працівників в Україні, зокрема й на службовців органів і підрозділів цивільного захисту.

Між тим, пунктом 3 постанови КМУ від 07 листопада 2007 року № 1294 затверджено схеми посадових окладів осіб рядового і молодшого начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, яка набрала чинності 01 січня 2008 року.

При цьому, вказана схема посадових окладів військовослужбовців діяла до вступу в дію постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців (підвищення посадових окладів військовослужбовців відбулось 01 березня 2018 року) та видання наказу МВС України від 06 березня 2018 року № 179 «Про затвердження схем тарифних розрядів за посадами осіб рядового і начальницького складу Державної служби України з надзвичайних ситуацій».

Тому, колегія суддів вважає, що у межах спірних правовідносин обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача має здійснюватися наростаючим підсумком з останнього підвищення посадового окладу позивача за посадою, а саме з січня 2008 року.

З іншого боку, у зв`язку з підвищенням з березня 2018 року посадового окладу позивача, колегія суддів вважає, що з відповідного місяця змінився базовий місяць для нарахування індексації.

При цьому, із системного аналізу пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що відповідною нормою врегульовано виплату індексації-різниці, право на яку виникає у особи в тому випадку, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Так, нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Тому, враховуючи, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, колегія суддів вважає, що повноваження відповідача щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

Між тим, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

При цьому, сторонами у справі не заперечується, що суб`єктом владних повноважень не нараховувався та не виплачувався позивачу відповідний вид індексації грошового забезпечення з 01 липня 2019 року.

Тому, колегія суддів вважає, що позивач у спірному періоді має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення його доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

При цьому, враховуючи наявні в матеріалах справи розрахунки позивача та суду першої інстанції, інформацію про розмір нарахованого позивачу грошового забезпечення у лютому та березні 2018 року, а також доводи сторін, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є стягнення на його користь індексації грошового забезпечення за період з з 01 липня 2019 року по 28 лютого 2022 року, щомісячним розміром 3 922,35 грн.

З іншого боку, колегія суддів зазначає, що визначаючи загальний розмір індексації грошового забезпечення, судом першої інстанції також допущено грубу помилку в своїх розрахунках та не враховано вже нараховані позивачу у спірному періоді (з 01 липня 2019 року по 28 лютого 2022 року) суми індексації грошового забезпечення, загальним розміром 10 653,80 грн, що вбачаються з довідки про доходи позивача.

Таким чином, за період служби позивача з 01 липня 2019 року по 28 лютого 2022 року, який тривав 32 місяці, позивачу належить до виплати 114 861,40 грн (3 922,35 грн х 32 - 10 653,80 грн).

З іншого боку, щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивачем порушено строк звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 233 КАС України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року), працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

Згідно ч. 2 ст. 233 КАС України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно ч. 1 ст. 233 КАС України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 233 КАС України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Між тим, згідно ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Так, з аналізу вищевикладених норм права та хронології їхньої зміни вбачається, що станом на час існування спірних правовідносин, право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати не обмежувалось будь-яким процесуальним строком.

В свою чергу, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-IX від 01 липня 2022 року, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, обмежено право на звернення до суду для вирішення трудового спору тримісячним строком.

Між тим, з огляду на принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що поширення дії ч. 1 ст. 233 КЗпП України, в редакції ЗУ № 2352-IX від 01 липня 2022 року, можливе тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Тобто, у спорах щодо виплати заробітної плати, право на отримання якої виникло до 19 липня 2022 року, строк звернення з позовом до суду про стягнення такої заробітної плати не обмежується будь-яким строком.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 06 квітня 2023 року, яку залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023 року, у справі № 260/3564/22.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції при прийнятті рішення допущено порушення норм процесуального права, що є підставою для зміни рішення суду першої інстанції, в частині обрахованої судом суми індексації грошового забезпечення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України надзвичайних ситуацій у Миколаївській області задовольнити частково.

Змінити рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року, виклавши другий та третій абзаци резолютивної частини рішення суду у наступній редакції:

«Визнати протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області щодо виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , за період з 01 липня 2019 року до 28 лютого 2022 року, без застосування щомісячної фіксованої індексації, відповідно до п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області (вул. 2 Екіпажна, 1, м. Миколаїв, 54003, код 38524996) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01 липня 2019 року до 28 лютого 2022 року, розміром 114 861,40 грн.».

В решті, залишити без змін рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді А.В. Крусян О.А. Шевчук