Справа № 120/993/26
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

30 січня 2026 р. Справа № 120/993/26

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Воробйова Інна Анатоліївна, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України передбачено право на звернення до адміністративного суду. Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб та повинна відповідати загальним вимогам, що встановлені статтями 160, 161 КАС України.

Норми статтей 160, 161 КАС України не містять виключень і поширюються на всі випадки звернення до суду з позовною заявою, у зв`язку з чим недотримання положень даних норм свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам Закону.

Згідно пункту 4 частини п`ятої статті 160 КАС України, у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Так, позивач просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати індексації та грошового забезпечення за період з 01.01.2021 р. по 31.12.2022 р., 01.01.2024 р. по 03.03.2024 р.

В свою чергу, як видно із довідок про грошове забезпечення, позивач в період з 01.01.2021 р. по 31.12.2022 р., 01.01.2024 р. по 03.03.2024 р. проходив службу у військовій частині НОМЕР_3 .

Відтак , слід уточнити позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати індексації та грошового забезпечення за період з 01.01.2021 р. по 31.12.2022 р., 01.01.2024 р. по 03.03.2024 р.

Окрім того, відповідно до частини шостої статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску. (Відповідна позиція викладена в рішені Верховного Суду від 25.04.18 р. (справа №802/1086/16-а)).

Згідно частин першої- другої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частину другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

"Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

З огляду на вказане, право на звернення до суду із цим позовом в частині вимог щодо не нарахуванння та невиплати грошового забезпечення (основного і додаткового) в період з 19.03.2019 р. до 18.07.2022 р.), відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 18 липня 2022 року), не обмежене будь-яким строком.

При цьому, з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню строки визначені ст. 233 КЗпП України, зокрема, в тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Окремо суд вказує й на те, що рішенням ВП Конституційного суду України від 11 грудня 2025 року № 1-р/2025 визнано неконстуційною частину першу статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.

Суд зауважує, що частина перша статті 233 КЗпП України в редакції до внесення змін Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, була викладена наступним чином "Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.", тобто дана норма не визначала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Така норма була закріплена в частині другій статті 233 КЗпП України , яка рішенням ВП Конституційного суду України від 11 грудня 2025 року № 1-р/2025 неконституційною не визнавалась, тобто є чинною.

В свою чергу, позивач звільнений із військової служби, відтак, до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме ч. 2 ст. 233 КЗпП України, яка визначає, що у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Окремо суд зауважує, що частиною другою статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, якщо інше не встановлено самим рішенням.

Статтею 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

ВП Конституційного Суду України в рішенні від 11 грудня 2025 року № 1-р/2025 вказано, що частина перша статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, визнана неконституційною, утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

За таких обставин, Рішення ВП Конституційного Суду України в рішенні від 11 грудня 2025 року № 1-р/2025 не може змінювати правове регулювання правовідносин, що виникли до його прийняття. При цьому рішення КС України не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

За таких обставин, вказане рішення КС України не може бути застосоване до правовідносин з приводу перерахунку грошового забезпечення позивача за період до 11.12.2025 р.

Суд зауважує, що відповідь на адвокатський запит, в якій вказано розміри грошового забезпечення позивача надано 07.08.2025 р.

Із позовом же позивач звернувся 26.01.2026 р., тобто із пропуском строку звернення до суду.

Відтак, є необхідним подати заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших поважних причин його пропуску в частині вимог про виплату грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 31.12.2022р., 01.01.2024 р. по 03.03.2024 р. та надати докази поважності причин його пропуску.

Окрім того, ч. 1 ст. 161 КАС України передбачає, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Разом з тим, позивачем не надано копії позовної заяви із додатками відповідно до кількості учасників справи.

За правилами визначеними частиною першою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене вважаю, що дану позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

2. Запропонувати позивачу у 5- денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду, а саме, уточнити позовні вимоги, подавши заяву в порядку ст.160 КАС України, подати заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших поважних причин його пропуску в частині вимог про виплату грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 31.12.2022р., 01.01.2024 р. по 03.03.2024 р. та надати докази поважності причин його пропуску, надати копії позовної заяви і копії доданих до неї документів відповідно до кількості учасників справи.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна