Справа № 160/30553/24
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення касаційної скарги без руху

29 січня 2026 року

м. Київ

справа №160/30553/24

адміністративне провадження №К/990/1419/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Стародуба О.П., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року (колегія у складі суддів Іванова С.М., Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.)

у справі № 160/30553/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - ГУ ПФ України в Сумській області, відповідач) та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФ України в Дніпропетровській області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області «Про відмову у призначенні пенсії» №26 від 13.08.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити з 06.08.2024 ОСОБА_1 пенсію незалежно від віку за Списком №1 згідно зі ст. 114 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 80% від його заробітної плати (доходу) згідно зі ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», визначеної відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, зарахувавши при цьому до провідних професій (20 років) згідно зі ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період навчання з 01.02.1999 до 10.05.1999 (03 місяці 10 днів) в КЗО «Криворізький професійний будівельний ліцей» ДОР (ПТУ №39) за професією прохідник, шляхом взаємного зарахування, яке передбачене ч.ч. 5, 6 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ч. 6 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до провідних професій (20 років), пільговий стаж за якими становить 02 роки 08 місяців 21 день зарахувати періоди роботи за непровідними професіями (25 років), який становить 21 рік 08 місяців 26 днів та дає право на призначення пенсії незалежно від віку: 1) з 21.05.1997 по 01.12.1997 (0 років 06 місяців 11 днів) гірником з повним робочим днем в підземних умовах для проходження виробничої практики в АТ «Криворізький залізорудний комбінат», 2) з 31.10.2001 до 22.09.2011 - 09 років 10 місяців 23 дні в АТ «Криворізький залізорудний комбінат», який складається з періодів роботи: з 31.10.2001 до 17.03.2005 - підземним гірничим майстром підземної дільниці, з 18.03.2005 до 10.11.2010 - підземним заступником начальника підземної дільниці, з 11.11.2010 до 08.08.2011 - підземним начальником підземної дільниці, з 09.08.2011 до 22.09.2011 - підземним заступником начальника підземної дільниці, 3) з 23.09.2011 до 31.01.2014 - 02 роки 04 місяці 09 днів - підземним начальником підземної дільниці в АТ «Криворізький залізорудний комбінат», 4) з 03.08.2015 до 01.08.2024, а також період, коли виконував гірничопрохідницькі та інші види робіт підземним способом за посадою начальник дільниці підземних робіт (КП 1222.2) - 08 років 11 місяць 13 днів у ПП «Світекс», які дають право на призначення пенсії незалежно від віку згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати ГУ ПФ України в Дніпропетровській області нарахувати та виплачувати з 06.08.2024 ОСОБА_1 пенсію незалежно від віку за Списком № 1 згідно зі ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 80% від його заробітної плати (доходу) згідно зі ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», визначеної відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.03.2025 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України в Сумській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії від 13.08.2024 № 26. Зобов`язано ГУ ПФ України в Сумській області зарахувати період навчання ОСОБА_1 з 01.02.1999 до 10.05.1999 у КЗО «Криворізький професійний будівельний ліцей» ДОР за професією прохідник до пільгового стажу за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до провідних професій. Зобов`язано ГУ ПФ України в Сумській області зарахувати до провідних професій (20 років), пільговий стаж ОСОБА_1 за якими становить 02 роки 08 місяців 21 день, шляхом взаємного зарахування до провідних професій (20 років) наступні періоди роботи за непровідними професіями (25 років), пільговий стаж за якими становить 21 рік 08 місяців 26 днів та дає право на призначення пенсії незалежно від віку: з 21.05.1997 по 01.12.1997 (0 років 06 місяців 11 днів) - робота на посаді гірника з повним робочим днем в підземних умовах для проходження виробничої практики в АТ «Криворізький залізорудний комбінат»; з 31.10.2001 до 22.09.2011 (09 років 10 місяців 23 дні) робота в АТ «Криворізький залізорудний комбінат», який складається з періодів роботи: з 31.10.2001 до 17.03.2005 - на посаді підземного гірничого майстру підземної дільниці, з 18.03.2005 до 10.11.2010 - на посаді заступника начальника підземної дільниці, з 11.11.2010 до 08.08.2011 - на посаді начальника підземної дільниці, з 09.08.2011 до 22.09.2011 - на посаді заступника начальника підземної дільниці; з 23.09.2011 до 31.01.2014 (02 роки 04 місяці 09 днів) - на посаді начальника підземної дільниці в АТ «Криворізький залізорудний комбінат»; з 03.08.2015 до 01.08.2024 (08 років 11 місяць 13 днів) - виконання гірничопрохідницьких та інших видів робіт підземним способом за посадою начальника дільниці підземних робіт (КП 1222.2) у ПП «Світекс». Зобов`язано ГУ ПФ України в Сумській області призначити з 06.08.2024 ОСОБА_1 пільгову пенсію за Списком № 1 згідно зі ст. 114 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Надалі Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 09.12.2025, задовольнивши частково апеляційну скаргу відповідача, скасував зазначене рішення суду першої інстанції від 20.03.2025 та прийняв нове - про часткове задоволення позовних вимог. Визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФ України в Сумській області від 13.08.2024 № 26. Зобов`язав ГУ ПФ України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 період навчання з 01.02.1999 до 10.05.1999 у КЗО «Криворізький професійний будівельний ліцей» ДОР до пільгового стажу за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до провідних професій. Зобов`язав ГУ ПФ України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2024 про призначення пенсії та прийняти рішення з урахуванням висновків суду зроблених у цій справі. Відмовив у задоволенні іншої частини позовних вимог.

09.01.2026 від ОСОБА_1 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга, в якій позивач просить скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09.12.2025 в частині відмови в задоволенні позовних вимог, залишити без змін вказану постанову апеляційного суду в частині задоволення позову та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.03.2025.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Підставами касаційного оскарження судових рішень скаржник визначає п. 1 ч. 4 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також покликається на пп. «а» і «в» п. 2 ч. 5 цієї ж статті Кодексу.

Статтею 328 КАС України передбачено право на касаційне оскарження.

Частиною 1 ст. 328 КАС України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

За правилами норм п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) можуть бути оскарженні в касаційному порядку виключно у наступних випадках:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Одночасно нормами ч. 4 ст. 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Наведені положення процесуального закону дають підстави вважати, що суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження виключно у випадках, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, зазначених скаржником у касаційній скарзі. При цьому мотиви особи, що подає касаційну скаргу, щодо незгоди з судовим рішенням мають бути викладені з урахуванням передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для його скасування або зміни з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при формуванні відповідного висновку.

Зокрема у разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України скаржнику слід чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанції було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку. При цьому недостатньо самого лише зазначення у касаційній скарзі норми права, щодо правильного застосування якої є висновок Верховного Суду, безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга. Обов`язковою умовою є те, що ця норма матеріального права повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанцій в межах підстав позову, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.

При визначенні подібності правовідносин необхідно враховувати суб`єктний склад учасників відносин, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору); об`єкт і предмет правового регулювання, однаковість матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, умови застосування правових норм (зокрема, щодо часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин); предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, установлені судом фактичні обставини.

Водночас обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Перевіркою поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що скаржник не навів обов`язкових умов у їх сукупності, передбачених для оскарження судового рішення в касаційному порядку за п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України. Так, позивач, вказуючи на неправильне застосування судом апеляційної інстанції під час розгляду справи № 160/30553/24 норм абз. 3 ч. 1 ст. 28, ч.ч. 3, 5 і 6 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 14, ч. 6 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 1 і 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та покликаючись на висновки Верховного Суду з постанов від 08.07.2021 у справі № 212/1743/17-а, від 18.11.2024 у справі № 200/1009/24, від 09.04.2025 у справі № 200/6443/23, від 18.11.2024 у справі № 200/1009/24, від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, від 21.01.2020 у справі № 640/4469/17, від 12.11.2019 у справі № 640/21330/18, від 05.06.2020 у справі № 280/5161/19, не наводить аргументів щодо подібності правовідносин.

У контексті наведеного Суд зазначає, що у кожній справі висновки зроблені виходячи з конкретних, встановлених судами обставин справи за результатами розгляду справи, та ґрунтуються на їх аналізі та оцінці у межах конкретних правовідносин сторін. Тобто, результат вирішення у кожній справі зумовлений конкретними обставинами та оцінкою доказів.

Посилання ж на практику Верховного Суду без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Загалом зміст доводів касаційної скарги зводиться до незгоди позивача із наданою судом апеляційної інстанції правовою оцінкою встановлених обставин і досліджених доказів, тобто - до їх переоцінки, що не узгоджується із правовим визначенням вищевказаної підстави касаційного оскарження та виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Одночасно скаржник не обґрунтував наявність у цьому випадку обставин, з якими пп. «а» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України пов`язує виникнення підстав для розгляду в порядку касаційного провадження рішень судів, ухвалених у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням скаржнику десятиденного строку з дня вручення цієї ухвали про залишення касаційної скарги без руху для подання уточненої редакції касаційної скарги із наведеним у ній обгрунтуванням підстав касаційного оскарження, передбачених п. 1 ч. 4, пп. «а» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 330, 332 КАС України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року у справі № 160/30553/24 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

3. Встановлений судом строк може бути продовжений за заявою особи, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з дією воєнного стану в Україні.

4. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у строк, визначений судом, касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб

Суддя С.Г. Стеценко