Справа № 520/31477/25
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року Справа № 520/31477/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 34 від 05.11.2025 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати з 28.10.2025 року ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі п. "е" ст. 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019;

- вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позову покликається на те, що головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській (далі відповідач-1) своїм рішенням відмовив у призначенні пенсії за вислугу років через відсутність у позивача спеціального стажу. Вважає таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, адже у позивача достатньо спеціального стажу, а відтак наявні усі умови для признання пенсії. Просить позов задовольнити. У відповідності до ст. 139 КАС України здійснити розподіл судових витрат.

Відповідачем-1 подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що відповідно до ст. 55 Закону «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають: е) працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, а саме за станом: на 11 жовтня 2017 року - 26 років 6 місяців. Також відповідач-1 зазначив, що до стажу роботи, зараховується період роботи на відповідних посадах у відповідних закладах згідно із Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 (із внесеними змінами). Страховий стаж позивачки складає 37 років 09 місяць 17 днів. Спеціальний стаж становить 25 років 01 місяць 13 днів. За доданими документами до страхового стажу враховано всі періоди роботи. До спеціального стажу роботи не враховано: період роботи з 20.08.2002 по 18.08.2003 в ПП «Лабораторія дослідів та підтримки систем освіти України», оскільки даний заклад не передбачений переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсії за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1993 №909. Просить у позові відмовити.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач-2) подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що за принципом екстериторіальності заява ОСОБА_1 про призначення пенсії розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 05.11.2025 №34 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу. Вік позивача на день звернення склав 55 років. Страховий стаж позивача становить 37 років 09 місяців 17 днів. Спеціальний стаж роботи складає 25 років 01 місяць 13 днів. За доданими документами до страхового стажу враховано всі періоди роботи. Головним управлінням питання призначення позивачу пенсії за вислугу років не розглядалося. Технологія опрацювання заяв за принципом екстериторіальності не дозволяє стороні, яка не приймала рішення, відкоригувати будь-які дані з відповідним винесенням нового рішення. Відтак головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не приймалось рішення по суті заяви позивача про призначення пенсії, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідних рішень є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Відповідач-2 не є суб`єктом прийняття рішення. Також відповідач-2 зазначає, що до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту „е ст. 55 Закону № 1788 та Прикінцевих положень Закону № 1058 ОСОБА_1 не враховано період роботи з 20.08.2002 по 18.08.2003 в ПП Лабораторія дослідів та підтримки систем освіти України, оскільки даний заклад не передбачений переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсії за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909. Також, в довідці №152 відсутня дата видачі та некоректно зазначений рік народження заявниці 2070. ОСОБА_1 зарахований спеціальний стаж станом на 11.10.2017 року, що складає 25 років 01 місяць 13 днів. Проте, відповідач-2 зазначає, що враховуючи положення п.2-1, п.16 Розділу XV „Прикінцеві положення Закону №1058 (із змінами), пенсія за вислугу років призначається працівникам охорони здоров`я, якщо станом на 11.10.2017 року вони мали спеціального стажу роботи не менше 26 років 6 місяців. Просить у позові відмовити.

Ухвалою суду 08.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відтак розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмового провадження на підставі матеріалів справи.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Суд установив, 28.10.2025 позивачка звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Відповідно до пп.2 п.4.2 Порядку № 22-1 заява на призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр).

Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Відповідно до пункту 4.8. Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі по слуги» та «Про захист персональних даних».

Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій. Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності».

Згідно розподілу в системі електронного документообігу, за принципом екстериторіальності документи про призначення пенсії позивачу були передані на розгляд головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на підставі документів, які були надані до заяви, скановані та внесені до електронної пенсійної справи.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 05.11.2025 № 34 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту 2-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу. Наведено наступні мотиви відмови. Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років призначається працівникам освіти, охорони здоров`я та соціального захисту за умови наявності станом на 01.04.2015 спеціального стажу не менше 25 років, станом на 01.01.2016- не менше 25 років 6 місяців, станом на 11.10.2017- не менше 26 років 6 місяців. До стажу роботи, зараховується період роботи на відповідних посадах у відповідних закладах згідно із Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (із внесеними змінами). Розділом 1 "Освіта" вищевказаного Переліку визначено заклади, установи та посади, які дають право на пенсію за вислугу років. Цей Перелік є вичерпним і застосовується тільки для осіб, які працюють в цих закладах і на зазначених посадах. Страховий стаж особи становить 37 років 09 місяців 17 днів. Спеціальний стаж становить 25 років 01 місяць 13 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу враховано всі періоди роботи. До спеціального стажу роботи не враховано період роботи з 20.08.2002 по 18.08.2003 в «Лабораторія дослідів та підтримки систем освіти України», оскільки даний заклад не передбачений переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсії за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 04.11.1993 №909. Також відповідач-1 у рішенні від 05.11.2025 № 34 зазначив, що в довідці №152 відсутня дата видачі та некоректно зазначений рік народження заявниці « 2070».

Позивач вважає таке рішення протиправним та просить його скасувати, у зв`язку із чим звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно із ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (в подальшому - № 1058-IV), періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 2 Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ (в подальшому- Закон № 1788-XII), за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Статтею 52 Закону № 1788-ХІІ визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я відповідно до пункту "е" статті 55 цього Закону.

Згідно із п. "е" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ (в редакції Закону до 01.04.2015) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Законом України від 02.03.2015 за № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (надалі за текстом - Закон № 213-VІІІ) статтю 55 Закону № 1788-ХІІ викладено у новій редакції, у тому числі і пункт "е", за змістом якого право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Ці зміни набрали чинності 01.04.2015.

Законом України від 24 грудня 2015 року за № 911-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (набрав чинності 01 січня 2016 року; далі за текстом - Закон № 911-VІІІ) у п. "е" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ в абзаці першому слова "незалежно від віку" замінено словами та цифрами "після досягнення 55 років". Також пункт доповнено абзацами дванадцятим - двадцять п`ятим, які визначають умови виходу на пенсію за вислугу років до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 за № 2-р/2019 у справі № 1-13/2018 (1844/16, 3011/16) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. "а" ст. 54, ст. 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами № 213-VIII, № 911-VIII.

Пунктом 2 Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 за № 2-р/2019 встановлено, що положення п. "а" ст. 54, ст. 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами № 213-VIII, № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як наслідок, приведена норма ст. 55 Закону № 1788-XII підлягає застосуванню з 04.06.2019 в редакції, яка діяла до змін, унесених Законами № 213-VIII, № 911-VIII, і передбачає право на пенсію за вислугу років працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Разом з тим Законом України від 03.10.2017 за № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі за текстом - Закон № 2148-VIII; набрав чинності 11 жовтня 2017 року) розділ ХV Прикінцеві положення Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV доповнено пунктом 2-1, згідно з яким особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Також Законом № 2148-VIII абзац 2 п. 16 розділу ХV Прикінцеві положення Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV викладено в такій редакції: "Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії".

Суд зазначає, що вказаною нормою лише збережено гарантії певної категорії осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148-VIII мають всі підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 Закону "Про пенсійне забезпечення".

За таких умов, особа, яка станом на момент звернення до органів пенсійного фонду здобула від 25 до 30 років спеціального стажу роботи, має право на обчислення її спеціального стажу відповідно до положень статті 55 Закону № 1788-XII в редакції, яка діяла до змін, унесених Законами № 213-VIII, № 911-VIII.

Окрім того, зі змісту п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" слідує, що законодавець уповноважив Кабінет Міністрів України визначати перелік робіт, посад у закладах й установах охорони здоров`я, виконання яких зараховується до спеціального стажу, необхідного для набуття права на призначання пенсії за вислугу років за п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 62 закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (діла Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка (п. 20 Порядку).

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (в подальшому - Перелік № 909).

Переліком №909 установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, зокрема, у дошкільних навчальних закладах всіх типів - директори (завідуючі), вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи. При цьому, незалежно від того, чи є такі заклади комунальними чи державними (примітка 2 Переліку № 909).

Відповідно до примітки 2 до Переліку № 909, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком дає право на пенсію за вислугу років, незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Відповідно до рішенні головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 34 від 05.11.2025 страховий стаж ОСОБА_1 становить 37 років 09 місяців 17 днів, спеціальний стаж становить 25 років 01 місяць 13 днів, отже сам відповідач-1 визнає наявність у позивачки необхідного спеціального стажу. Вказаний спеціальний стаж також підтверджується формою РС-право за пенсійною справою 34 від 05.11.2025, копія якого наявна в матеріалах справи.

Однак у зв`язку з застосуванням статті 55 Закону № 1788 в редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015, яка на момент звернення позивачки визнана неконституційною, відповідач протиправно відмовив позивачці у призначенні пенсії.

Фактично причиною відмови у призначенні позивачці пенсії відповідно до п. "е" ст. 55 Закону №1788 є те, що відповідач застосовує норму закону, яка на час звернення позивачки визнана неконституційною.

У зв`язку з тим, що позивачка звернулася із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" 28.10.2025, тобто після прийняття рішення Конституційного суду України від 04.06.2019, а відтак відповідач повинен був застосовувати положення п. "е" ч. 1 ст. 55 Закону № 1788 в первісній редакції, яка визначає, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Таким чином, у даному випадку на день звернення позивачки із заявою про призначення пенсії за вислугу років необхідний спеціальний стаж, визначений пунктом "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ, станом на 11.10.2017 становив 25 років 01 місяць 13 днів (в межах від 25 до 30 років), як зазначав сам відповідач-1 у рішення про відмову від 05.11.2025 № 34. Тобто, даний спеціальний стаж є цілком достатнім для призначення позивачу пенсії за вислугу років, оскільки перевищує необхідний мінімум у 25 років.

Враховуючи наведене вище суд прийшов до переконання про те, що рішення відповідача-1 щодо відмови про призначення пенсії за вислугу років, необхідно визнати протиправним, у зв`язку із чим таке скасувати.

Щодо ефективності способу захисту порушеного права, суд прийшов наступного.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у Постанові від 21 березня 2019 року у справі №817/498/17 наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Процедура прийняття, оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок 22-1).

Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3 Порядку 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Згідно з п. 4.10 Порядку 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Отже, розгляд питання щодо призначення пенсії в даному випадку покладена на головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, після чого пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи для здійснення її виплати.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виплачувати з 28.10.2025 пенсію ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі п. "е" ст. 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019, не підлягають задоволенню.

Суд установив, що розгляд заяви позивача про призначення пенсії та ухваленні рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років за заявою позивача здійснювалось ГУ ПФУ у Тернопільській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку 22-1, а відтак саме ним повинно бути вчинено дії зобов`язального характеру.

Враховуючи вищевикладене та те, що заява позивача про призначення пенсії була розглянута головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та саме зазначеним органом прийнято оскаржуване рішення та не призначена пенсія за вислугу років, а відтак суд зазначає, що ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача-1 зобов`язання відповідача-1 призначити з 28.10.2025 року ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі п. "е" ст. 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019, відмовивши у таких позовних вимогах до відповідача-2.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст. 139 КАС України стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 05.11.2025 № 34 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити з 28.10.2025 року ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі п. "е" ст. 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, місцезнаходження місто Тернопіль, майдан Волі, будинок № 3, ;

відповідач головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, місцезнаходження місто Харків, майдан Свободи, будинок № 5, .

Повне судове рішення складено та підписано суддею 30.01.2026.

Суддя М. І. Садова