Справа № 320/8447/25
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року м. Київ № 320/8447/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТС-КО"

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "СТС-КО" з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області, у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача від 21.01.2025 № 106899.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відділом державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою до товариства застосовано адміністративно-господарський штраф за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Позивач не погоджується із оскаржуваним рішенням, оскільки штраф передбачено за відсутність протоколу повірки та адаптації тахографа або індивідуальної контрольної книжки водія при наданні послуг з перевезення вантажів, оскільки індивідуальну контрольну книжку водія було пред`явлено перевіряючому, однак ця обставина залишилась поза увагою, позивач просить суд скасувати оскаржувану постанову в судовому порядку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.01.2026 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СТС-КО" про забезпечення позову відмовлено.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

12.12.2024 посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області була проведена перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме - транспортний засіб ISUZU, номерний знак НОМЕР_1 , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "СТС-КО", водій ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено Акт № 111664 від 12.12.2024 про виявлені порушення, а саме: у водія відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абз. 3 ч. 1 перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем винесена постанова від 21.01.2025 № 106899 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000 грн.

Позивачем до Відділу державного нагладу (контролю) у Київський області Державної служби України з безпеки на транспорті були подані заперечення на Акт перевірки.

Крім того, позивачем також було подано скаргу до Державної служби з безпеки на транспорті на постанову від 21.01.2025 № 106899.

За рузультатом розгляду скарги Державною службою з безпеки на транспорті листом від 28.01.2025 було відмовлено позивачу.

Не погоджуючись зі спірною постановою, позивач звернувся до суду з позовом.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку із винесенням Укртрансбезпекою оскаржуваної постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу за порушення Закону №2344-III, а саме: відсутність на момент перевірки документів, передбачених положеннями статті 48 Закону № 2344-III - протокол перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу.

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

В силу частини сьомої статті 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Приписами частини чотирнадцятої статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з частиною сімнадцятою статті 6 Закону № 2344-IIІ рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини вісімнадцятої статті 6 Закону № 2344-IIІ у разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Частиною дев`ятнадцятою статті 6 Закону № 2344-IIІ передбачено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Згідно з частиною двадцятою статті 6 Закону № 2344-IIІ автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.

Відповідно до статті 6 Закону № 2344-III постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок № 1567).

За приписами пункту 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, зокрема, виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Відповідно до частини другої статті 48 Закону № 2344-III документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Аналіз положень статті 48 Закону № 2344-III дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлений їх вичерпний перелік, проте зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Так, Міністерством транспорту та зв`язку було розроблено та затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 24.06.2010 № 385 (далі - Інструкція № 385).

За правилами пункту 1.3 Інструкції № 385 її положення поширюються на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Водночас за визначенням, наведеним у пункті 1.4 Інструкції № 385 перевізники - це суб`єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільним транспортом.

У постанові від 11.02.2020 у справі № 820/4624/17 Верховний Суд зауважував на тому, що положеннями статті 48 Закону № 2344-III визначено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, зокрема, протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - у разі не обладнання транспортного засобу тахографом, які передбачені Інструкцією № 385 та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340.

Як встановлено судом, 12.12.2024 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки ISUZU, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «СТС-КО», під керуванням водія ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт № 111664 від 12.12.2024, у якому зафіксовано порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме - відсутність у водія протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

На підставі зазначеного акта, відповідачем винесено постанову від 21.01.2025 № 106899 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Водночас, звертаючись до суду з позовом, позивач стверджує, що під час проведення перевірки водієм було пред`явлено індивідуальну контрольну книжку водія, яка є документом, передбаченим законодавством для обліку режиму праці та відпочинку у випадках, визначених Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, однак зазначена обставина посадовими особами контролюючого органу не була врахована та не відображена в акті перевірки.

Таким чином, предметом спору у цій справі є не сам факт обов`язковості обладнання вантажного транспортного засобу тахографом, а наявність чи відсутність у водія на момент перевірки документів, передбачених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», що є обов`язковою умовою для застосування відповідальності за абзацом третім частини першої статті 60 зазначеного Закону.

Відповідно до пункту 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, під час рейдової перевірки перевіряється виключно наявність документів, визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

З аналізу положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» вбачається, що законодавець не встановив вичерпного переліку документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, а прямо передбачив необхідність наявності інших документів, визначених законодавством.

Такі документи визначені, зокрема, Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385, а також Положенням № 340, які передбачають альтернативні способи обліку режиму праці та відпочинку водіїв залежно від технічного оснащення транспортного засобу.

При цьому сам по собі факт того, що вантажний автомобіль з повною масою понад 3,5 тонни підлягає обов`язковому обладнанню тахографом, не є тотожним встановленню факту відсутності документів на момент перевірки у розумінні абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Застосування адміністративно-господарської відповідальності можливе виключно за умови доведення саме факту відсутності відповідних документів під час перевірки, а не лише з огляду на нормативно встановлений обов`язок їх наявності.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень обов`язок доказування правомірності такого рішення покладається на відповідача.

У цій справі відповідачем не надано належних і допустимих доказів, які підтверджують, що індивідуальна-контрольна книжка водія не була пред`явлена під час проведення перевірки, або що водій відмовився від її пред`явлення. У свою чергу позивач додав до позову копію індивідуально-контрольної книжки водія - ОСОБА_1 , яка також подавалась і до скарги до Державної службою з безпеки на транспорті.

Крім того, судом встановлено, що в акті перевірки не зафіксовано факт відмови у пред`явленні таких документів, а також не наведено мотивів, з яких посадові особи контролюючого органу дійшли висновку про повну відсутність документів, передбачених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». При цьому, у графі Акта перевірки "Пояснення водія про причини порушення" зазначено, що ведететься індивідуально-контрольна книжка водія.

У свою чергу, посилання відповідача у відзиві на позов на правові позиції Сьомого апеляційного адміністратвиного суду не приймаються судом до увагу, оскільки згідно з приписами статті 242 Кодексу адміністартивного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач не довів наявності складу правопорушення, передбаченого абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а отже оскаржувана постанова не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості та пропорційності, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виходячи з викладеного та беручи до уваги достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а його вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено судом, під час звернення з даним позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Відтак, вказана сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 21.01.2025 № 106899.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТС-КО" (ідентифікаційний код 32669064; місцезнаходження: 08141, Київська область, Бучанський район, с. Святопетрівське, вул. Зоряна, буд. 22) понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Державної служби України з безпеки на транспорті (ідентифікаційний код 39816845; місцезнаходження: 03113, м. Київ, проспект Берестейський, 57).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.