Справа № 120/463/26
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 січня 2026 р. Справа № 120/463/26

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в місті Вінниці у письмовому провадженні клопотання представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 120/463/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовуються протиправністю дій відповідача щодо зазначення у занижених розмірах щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії у довідці від 23.10.2025 № 9/1/14548 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023.

Відповідно до ухвали суду від 19.01.2026 про відкриття провадження у справі розгляд справи за позовом ОСОБА_1 здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

29.01.2026 до суду надійшло клопотання відповідача про закриття провадження в адміністративній справі.

Відповідач зазначає, що позов ОСОБА_1 у справі № 120/463/26 фактично спрямований на спонукання ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.09.2025 у справі № 120/527/25. Відповідно до позиції відповідача, оскаржувані у новій справі дії вже були предметом судового розгляду і врегульовані судовим рішенням, яке набрало законної сили. Відтак спір між тими самими сторонами, з того самого предмета і з тих самих підстав не підлягає повторному розгляду, а провадження у справі № 120/463/26 слід закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Вирішуючи заявлене відповідачем клопотання, суд керується такими мотивами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Пунктом 4 частини першої статті 238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, зазначеними вище нормами регламентовано неможливість повторного розгляду справи за умови набрання законної сили рішення у тотожному спорі

У практиці Верховного Суду, сформульованій зокрема у постанові від 30.04.2020 у справі № 813/4138/17, від 26.05.2020 у справі № 805/1963/17-а, від 16.07.2020 у справі № 182/3773/15-а, зазначається, що умовами застосування такої підстави для закриття провадження у справі є: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); остаточне вирішення тотожного спору постановою чи ухвалою, яка перешкоджає повторному зверненню до суду (про відмову у відкритті провадження чи закриття провадження); набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих самих підстав.

Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суд не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.

Підстава позову це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Відтак, після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 02.03.2023 справі № 480/4772/20.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Так, з автоматизованої комп`ютерної системи "Діловодство спеціалізованого суду" судом встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.09.2025 у справі № 120/527/25 визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не виготовлення та не надання до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області оновлених довідок про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 та 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, а також зазначенням інших щомісячних видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2022 та з 01.02.2023. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 та 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, а також зазначенням інших щомісячних видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2022 та з 01.02.2023.

Втім, порівняльний аналіз позовних заяв у справах № 120/463/26 та № 120/527/25 свідчить про те, що справи хоча й стосуються спору між одними й тим сторонами, однак підстави звернення до суду та предмет позову у цих справах різні.

У справі № 120/527/25 позивач оскаржував бездіяльність відповідача, яка полягала у невиготовленні оновлених довідок про розмір грошового забезпечення для цілей перерахунку пенсії, натомість у справі № 120/463/26 позов спрямований на оскарження вже вчинених дій відповідача, а саме ? зазначення занижених розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії у виданій довідці.

Таким чином, спір у справі № 120/463/26 не стосується невиконання або неналежного виконання судового рішення у справі № 120/527/25, а має самостійний характер, оскільки виник після виконання рішення шляхом складання відповідних документів, зміст яких і став предметом нового спору.

З огляду на відмінність фактичних обставин та правового регулювання, що лежать в основі заявлених вимог, позов у справі № 120/463/26 не є тотожним позову, розглянутому у справі № 120/527/25, а тому відсутні передбачені пунктом 4 частини першої статті 238 КАС України підстави для закриття провадження у справі.

Відтак у задоволенні клопотання відповідача належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 238, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення клопотання відповідача про закриття провадження у справі № 120/463/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана 30.01.2026.

Суддя Сало Павло Ігорович