Справа № 160/32980/25
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Феррум-Стіл» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
18 листопада 2025 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Феррум-Стіл» через систему «Електронний суд» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій просить:
визнати протиправним та скасувати прийняте Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків податкове повідомлення-рішення від 31.10.2025 №000/803/32-00-07-13.
За результатами перевірки посадовими особами Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків складено Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки №754/32-00-07-13/43642500 від 29.09.2025 року.
У пункті 3.3 Акту перевірки зазначено, що при декларуванні за травень 2025 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, встановлено порушення ТОВ «Феррум-Стіл» абзацу "а" пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, з урахуванням норм пункту 44.1 статті 44 та статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту по декларації з ПДВ за липень 2025 року на суму 158 477 гривень.
16.10.2025 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Феррум-Стіл», враховуючи приписи пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України, звернувся до відповідача з запереченням до Акту перевірки.
Листом Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №4970/6/32-00-00-07-08 від 30.10.2025 року позивачеві повідомлено, що аргументи, наведені ним у запереченнях, не дають підстав для скасування або перегляду висновків за актом перевірки.
У зв`язку з цим, Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було прийнято податкове повідомлення-рішення №000/803/32-00-07-13 від 31.10.2025, в якому зазначено, що на підставі акта перевірки від 29.09.2025 №754/32-00-07-13/43642500 встановлено порушення пункту 44.1 статті 44, пункту "а" пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, абзацу "в" пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України та зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Феррум-Стіл» вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №000/803/32-00-07-13 від 31.10.2025 року, оскільки останнє порушує право позивача на податковий кредит, а податкові накладні складені та зареєстровані контрагентами ТОВ «Феррум-Стіл» (ТОВ «ТД «ФЕРРО», ТОВ «МОБІЛ ЛКМ») після 1 липня 2017 року, а саме: у 2025 році, а отже, відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, суми ПДВ, які відносились позивачем до податкового кредиту в ці періоди не потребують додаткового підтвердження, крім того, відповідачем не надано доказів, які б свідчили б про неправдивість одержаних від платника документів, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
24.11.2025 року на адресу відповідача направлено ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками.
25.11.2025 року відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.
За результатами перевірки складено акт від 29.09.2025 року №754/32-00-07-13/43642500, яким встановлені порушення абзацу "а" пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 з урахуванням норм пункту 44.1 статті 44, статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту по декларації з ПДВ за липень 2025 року на суму 158 477 гривень, що в свою чергу призвело до порушення пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою) та до порушення абзацу "в" пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), внаслідок чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в липні 2025 року в розмірі 158 477 гривень.
Акт перевірки від 29.09.2025 року №754/32-00-07-13/43642500 отримано платником 03.10.2025 року.
ТОВ «Феррум-Стіл» не погодилось з висновками акту та надало заперечення до акту перевірки листом від 16.10.2025 №16/10-1 (вх. №9407/6/екпп від 16.10.2025 Східного МУ ДПС по роботі з ВПП).
За результатом розгляду заперечень та матеріалів перевірки, Постійною комісією підтверджено правомірність висновків Акта та прийнято рішення щодо необхідності прийняти податкове повідомлення-рішення за формою «В4» - про завищення платником податків від`ємного значення ПДВ у сумі 158 477 гривень (штрафна санкція не передбачена).
Відповідно до пункту 109.3 статті 109 Податкового кодексу України у випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 -123.5 етапі 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, підпунктами 125.1.2-125.1.4 пункту 125.1 статі 125 Податкового кодексу України необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи (п.109.3 ст.109 Податкового кодексу України).
Згідно з пунктом 112.2 статті 112 Податкового кодексу України особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
Викладене, на думку представник відповідача, доводить, що ТОВ «Феррум-Стіл» допущено порушення норм податкового законодавства, а отже, винесене Східним МУ ДПС податкове повідомлення-рішення є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню, а позовна заява не підлягає задоволенню.
З урахуванням викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Феррум-Стіл».
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
За результатами перевірки посадовими особами Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків складено Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки №754/32-00-07-13/43642500 від 29.09.2025 року.
Відповідно до Акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки №754/32-00-07-13/43642500 від 29.09.2025 року встановлено наступне.
До перевірки надано:
- платіжна інструкція;
- видаткова накладні;
- товарно-транспортна накладна;
- паспорт якості товару (додаток №4.1 до акта перевірки);
- оборотно-сальдова відомість по рахунку 631;
- карта рахунку 201 щодо відображення операцій в бухгалтерському обліку.
Податкова накладна зареєстрована з дотриманням законодавчо визначених граничних термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до проведеного аналізу встановлено ТОВ «Торговий дім «Ферро» є посередником реалізованих вищезазначених товарів на адресу ТОВ "Феррум-Стіл".
При дослідженні товарних потоків, згідно даних ЄРПН, не встановлено походження ферохром ФХ 025.
Постачальники ТОВ «Торговий дім «Ферро» зазначеного товару з даною номенклатурою, який у подальшому був реалізований на адресу ТОВ «Феррум-Стіл», відсутні.
Згідно ЄРПН протягом охопленого періоду ТОВ «Запорожспецсплав» здійснює придбання товарів/послуг: електроди зграфітовані, активна електроенергія, баддя, перетворювач частоти, обклеювання заднього бампера антигравійною карбоновою плівкою, труба 16х1,5, трифазний лічильник, олива та інше.
Для виробництва феромарганцю ФМн78 використовується наступна сировина: марганцева руда або концентрат, кокс/антрацит та флюси (вапняк, кварцит, залізна руда).
У ході аналізу встановлено, що ТОВ "Запорожспецсплав" не здійснює придбання необхідної сировини для власного виробництва на митній території країни та поза її межами.
Таким чином, у результаті аналізу не встановлено джерело походження сировини для власного виробництва феромарганцю ФМн78.
ТОВ «Запорожспецсплав» не забезпечено достатніми трудовими ресурсами, так згідно податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за травень 2025 року кількість працюючих на підприємстві 8 осіб, 5 осіб з яких працевлаштовані з 26.05.2025, які мали незначний вплив на виробничий процес у травні 2025 року, а відповідно податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за червень 2025 року кількість працюючих на підприємстві 8 осіб з середньою заробітної платою 8000 гривень.
До ГУ ДПС у Запорізькій області, Запорізька ДПІ надіслано запит на проведення зустрічної звірки від 12.09.2025 №2572/7/32-00-07-07, однак на момент перевірки відповіді на запит не було.
На підставі вищенаведеного, не підтверджується постачання ТМЦ в адресу ТОВ «ФЕРРУМ-СТІЛ» у липні 2025 року від постачальника ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФЕРРО» на суму ПДВ 27 666,67 гривень.
Щодо взаємовідносин між ТОВ «ФЕРРУМ-СТІЛ» та ТОВ «Мобіл ЛКМ», встановлено наступне.
- червень 2025 року - 1 045 932,00 грн., в т.ч. ПДВ -174 322,00 грн.;
- липень 2025 року - 131 337,00 грн., в т.ч. ПДВ - 21 889,50 грн.
Податкові накладні зареєстровані з дотриманням законодавчо визначених граничних термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Протягом охопленого періоду ТОВ «Технобудресурс ВП», відповідно ЄРПН, здійснює придбання товарів/послуг: емаль, ґрунтовка, лаки, розчиники та інше.
Для виробництва грунтовки АК-070 та грунтовки ВЛ-02 використовується наступна сировина: акрилова смола, пігменти.
ТОВ «Технобудресурс ВП» не здійснює придбання необхідної сировини для власного виробництва на митній території країни та поза її межами.
Таким чином, не встановлено джерело походження сировини для власного виробництва вищезазначеного товару.
До ГУ ДПС у Дніпропетровській області, Дніпровська ДПІ надіслано запит на проведення зустрічної звірки від 12.09.2025 року №2574/7/32-00-07-07, однак на дату складання акту перевірки та надання відповіді на заперечення не отримано.
Додаткові документи до заперечень ТОВ «ФЕРРУМ-СТІЛ» не надавало.
12.09.2025 року представником позивача до ГУ ДПС у Дніпропетровській області, Дніпровська ДПІ надіслано запит на проведення зустрічної звірки № 2574/7/32-00-07-07, на дату складання акту перевірки відповіді не отримано. При отриманні матеріалів, які не підтверджують дані обліку ТОВ "Феррум-Стіл", керівником податкового органу можуть бути вжиті заходи щодо проведення позапланової перевірки відповідно до норм Податкового кодексу.
За результатами перевірки складено акт від 29.09.2025 року №754/32-00-07-13/43642500, яким встановлені порушення абзацу "а" пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 з урахуванням норм пункту 44.1 статті 44, статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту по декларації з ПДВ за липень 2025 року на суму 158 477 гривень, що в свою чергу призвело до порушення пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою) та до порушення абзацу "в" пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), внаслідок чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в липні 2025 року в розмірі 158 477 гривень.
16.10.2025 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Феррум-Стіл», враховуючи приписи пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України, звернувся до відповідача з запереченням до Акту перевірки.
Листом Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №4970/6/32-00-00-07-08 від 30.10.2025 року позивачеві повідомлено, що аргументи, наведені в запереченнях, не дають підстав для скасування або перегляду висновків за актом перевірки.
Додатково позивачеві повідомлено, що з урахуванням рішення постійної комісії Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок, висновки за Актом позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ФЕРРУМ-СТІЛ» є об`єктивними, обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства.
Аргументи, наведені у запереченнях підприємства, не надають підстав для їх скасування або перегляду.
Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було прийнято податкове повідомлення-рішення №000/803/32-00-07-13 від 31.10.2025, в якому зазначено, що на підставі акта перевірки від 29.09.2025 №754/32-00-07-13/43642500 встановлено порушення пункту 44.1 статті 44, пункту "а" пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, абзацу "в" пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України та зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Феррум-Стіл» вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №000/803/32-00-07-13 від 31.10.2025 року, оскільки останнє порушує право позивача на податковий кредит, а податкові накладні складені та зареєстровані контрагентами ТОВ «Феррум-Стіл» (ТОВ «ТД «ФЕРРО», ТОВ «МОБІЛ ЛКМ») після 1 липня 2017 року, а саме: у 2025 році, а отже, відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, суми ПДВ, які відносились позивачем до податкового кредиту в ці періоди, не потребують додаткового підтвердження, крім того, відповідачем не надано доказів, які б свідчили б про неправдивість одержаних від платника документів, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Як встановлено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом, зокрема, перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений статтею 78 ПК України.
Відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.
Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п.200-1.3 ст.200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.4 ст.200 ПКУ).
Тобто від`ємне значення з ПДВ є результатом віднімання від суми податкового зобов`язання суми податкового кредиту, формування яких здійснюється за фактом здійснення господарських операцій та на підставі складених первинних документів.
За результатами перевірки складено акт від 29.09.2025 року №754/32-00-07-13/43642500, яким встановлені порушення абзацу "а" пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 з урахуванням норм пункту 44.1 статті 44, статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту по декларації з ПДВ за липень 2025 року на суму 158 477 гривень, що в свою чергу призвело до порушення пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою) та до порушення абзацу "в" пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), внаслідок чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в липні 2025 року в розмірі 158 477 гривень.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
За правилами визначеними в пунктів 44.3 статті 44 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).
Згідно абзацу 1 пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в п.86.7 ст.86 ПКУ платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Відповідно до статті 1 Закону №996 первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. З урахуванням пункту 2 статті 3, відповідно до якого фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Статтею 9 Закону №996 встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми), дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.
Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця, регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні, господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені, у разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами, підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку, відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.
Відповідно до статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань є:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/ небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності (підрядники та субпідрядники) можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.
За операціями з першого постачання житла (об`єктів житлової нерухомості), неподільного житлового об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта житлової нерухомості застосовується касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.
У разі постачання товарів або послуг з використанням торговельних автоматів або іншого подібного устаткування, що не передбачає наявності касового апарата, контрольованого уповноваженою на це фізичною особою, датою виникнення податкових зобов`язань вважається дата виймання з таких торговельних апаратів або подібного устаткування грошової виручки.
Правила інкасації зазначеної виручки встановлюються Національним банком України.
У разі постачання товарів за договорами товарного кредиту (товарної позики, розстрочки), умови яких передбачають сплату (нарахування) відсотків, датою збільшення податкових зобов`язань у частині таких відсотків вважається дата їх нарахування згідно з умовами відповідного договору.
У разі якщо постачання товарів/послуг через торговельні автомати здійснюється з використанням жетонів, карток або інших замінників національної валюти, датою збільшення податкових зобов`язань вважається дата постачання таких жетонів, карток або інших замінників національної валюти.
У разі якщо постачання товарів/послуг здійснюється з використанням кредитних або дебетових карток, дорожніх, комерційних, іменних або інших чеків, датою збільшення податкових зобов`язань вважається дата, що засвідчує факт постачання платником податку товарів/послуг покупцю, оформлена податковою накладною, або дата виписування відповідного рахунка (товарного чека), залежно від того, яка подія відбулася раніше.
Датою виникнення податкових зобов`язань лізингодавця (орендодавця) для операцій з фінансового лізингу (фінансової оренди) є дата фактичної передачі об`єкта фінансового лізингу (фінансової оренди) у володіння та користування лізингоодержувачу (орендарю).
Датою виникнення податкових зобов`язань у разі постачання товарів/послуг з оплатою за рахунок бюджетних коштів є дата зарахування таких коштів на рахунок платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг або дата отримання відповідної компенсації у будь-якій іншій формі, включаючи зменшення заборгованості такого платника податку за його зобов`язаннями перед бюджетом.
Датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
У випадках, передбачених статтею 191 цього Кодексу, дата виникнення податкових зобов`язань визначається з урахуванням положень статті 191 цього Кодексу.
Датою виникнення податкових зобов`язань за операціями з постачання нерезидентами суб`єктам господарювання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, є дата списання коштів з рахунку платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг в оплату послуг або дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг нерезидентом, залежно від того, яка з подій відбулася раніше.
Датою виникнення податкових зобов`язань виконавця довгострокових договорів (контрактів), крім договорів (контрактів) на будівництво житла (об`єктів житлової нерухомості), договорів купівлі-продажу неподільного житлового об`єкта незавершеного будівництва / майбутнього об`єкта житлової нерухомості, щодо яких відбувається перше їх постачання, є дата фактичної передачі виконавцем результатів робіт за такими договорами (контрактами).
Для цілей цього пункту довгостроковий договір (контракт) - це будь-який договір на виготовлення товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва та якщо договорами, які укладені на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапного їх здавання.
Платники податку, які постачають теплову енергію, природний газ (крім скрапленого), надають послуги з транспортування та/або розподілу природного газу, інші житлово-комунальні послуги, перелік яких визначений законом, нараховують плату за абонентське обслуговування, послуги (роботи), вартість яких включається до складу плати за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій чи послугу з управління багатоквартирним будинком, фізичним особам, бюджетним установам, незареєстрованим як платники податку, а також житлово-експлуатаційним конторам, управителям багатоквартирних будинків, квартирно-експлуатаційним частинам, об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків, іншим платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (надавачам послуг) у рахунок компенсації їх вартості, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.
Зазначене правило визначення дати виникнення податкових зобов`язань поширюється також на операції з постачання зазначених товарів/послуг для житлово-експлуатаційних контор, управителів багатоквартирних будинків та бюджетних установ, що отримують такі товари/послуги, якщо вони зареєстровані як платники податку.
Для цілей цього пункту послугами (роботами), вартість яких включається до складу плати за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій чи послугу з управління багатоквартирним будинком, вважаються послуги з технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем, систем протипожежної автоматики та димовидалення, обслуговування димових та вентиляційних каналів, внутрішньобудинкових систем, прибирання будинкової та прибудинкової території, купівлі електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку, а також інші послуги, які надаються житлово-експлуатаційними конторами чи управителями багатоквартирних будинків зазначеним у цьому пункті покупцям за їхній рахунок.
Попередня (авансова) оплата вартості товарів, що вивозяться за межі митної території України чи ввозяться на митну територію України, не змінює значення сум податку, які відносяться до податкового кредиту або податкових зобов`язань платника податку, такого експортера або імпортера.
Згідно пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:
товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення;
електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.
До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
Згідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
За змістом пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Виходячи з вищевикладеного, до складу податкового кредиту включається фактично понесені витрати, підтверджені платником податків документально, а саме: фіскальним чеком або товарним чеком, касовим ордером, товарною накладною, іншими розрахунковими документами, договором та іншими первинними документами які ідентифікують постачальника товарів/послуг та визначають суму таких витрат.
Для визначення податкового кредиту за купівлю/продаж товарів/послуг платник ПДВ повинен мати підтвердні документи, які оформлені згідно до вимог діючого законодавства.
Суд зазначає, що податкова інформація наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача, у даному випадку - «Торговий дім «Ферро» та ТОВ «Мобіл ЛКМ», як доказ нереальності здійснення господарських операцій, є безпідставною, оскільки остання носить виключно інформативний характер та не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів, відтак не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 18.06.2021 в справі №320/7061/19 порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, не встановлення фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
В акті перевірки більшість доводів податкового органу, на підставі яких зроблено висновок про нереальність господарських операцій за договорами, укладеними позивачем із ТОВ «ТД «ФЕРРО», ТОВ «Мобіл ЛКМ» стосуються або виключно цих контрагентів або їх контрагентів.
А отже, суд зазначає, що відповідачем не надані докази встановлення контролюючим органом обставин на підтвердження того, що укладаючи договори, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, тобто, контролюючим органом не доведено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угод позивачем з вказаними контрагентами, що мали місце під час здійснення позивачем підприємницької діяльності.
- платіжна інструкція;
- видаткова накладні;
- товарно-транспортна накладна;
- паспорт якості товару (додаток №4.1 до акта перевірки);
- оборотно-сальдова відомість по рахунку 631;
- карта рахунку 201 щодо відображення операцій в бухгалтерському обліку.
А отже, надані позивачем первинні документи підтверджують формування показників податкової звітності та вказують, що господарська операція, яка є підставою для формування податкового обліку підприємства, відбулася.
Таким чином, позивач, як платник податків, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та сплату лише ним податку до бюджету відповідно до законодавства України.
Відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни не може покладатися на позивача..
У разі якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового або іншого законодавства, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цього контрагента, а не сумлінного платника податків (Правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.03.2018 в справі №803/1198/16).
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що винесене податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №000/803/32-00-07-13 від 31.10.2025 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Феррум-Стіл».
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 3028,00 грн., що документально підтверджується квитанцією АТ «ПУМБ» від 17.11.2025 року.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Феррум-Стіл» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №000/803/32-00-07-13 від 31.10.2025 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник