Справа № 497/198/26
Суддя: Кодінцева С. В.
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/198/26
Провадження № 2-а/497/16/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря - Мунтянової В.Р.,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дабіжи О.А. (ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника Дабіжу О.А. звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просить:

1. Визнати причини пропущеного строку поважними та поновити пропущений процесуальний строк для подання адміністративного позову про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №2534 від 07 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень.

3. Провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

4. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судові витрати.

В обґрунтування позову представник зазначає, що 09 січня 2025 року ОСОБА_1 дізнався про те, що державним виконавцем Бессарабського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Шарковою Іриною Георгіївною було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5 та накладено арешт на грошові кошти Позивача.

Виконавче провадження № НОМЕР_5 відкрито на підставі постанови №2534 від 07 липня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів виконавчого провадження позивач ознайомився зі змістом постанови та не погоджується з цією постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до постанови №2534 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП від 07.07.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. за те, що гр. ОСОБА_1 (надалі - Позивач), будучи військовозобов?язаним та належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 07.06.2025 року о 14:00 годині в порушення абз.8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідно до якого громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, в вищезазначений термін до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Позивач стверджує, що:

1) постанова №2534 від 07 липня 2025 не містить реєстраційного номера повістки, за якою Позивача викликали до ІНФОРМАЦІЯ_5 та саме у зв`язку з неявкою по якій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності, у зв`язку з тим, що реєстраційний номер повістки є однією із ідентифікуючих ознак повістки вважаємо вказане істотним процесуальним порушенням.

Зазначена помилка свідчить про недбалість посадової особи при винесенні постанови, що може вказувати на неналежне виконання службових обов`язків та підриває довіру до об`єктивності й законності дій.

2) у зазначеній постанові міститься невідповідність найменування органу, який її виніс та підписав.

Зокрема, в постанові вказано, що вона підписана начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 , тоді як орган з такою назвою не існує.

Правильне та повне офіційне найменування відповідного органу, уповноваженого приймати та підписувати подібні постанови: ІНФОРМАЦІЯ_7 Вказана помилка у найменуванні органу свідчить про порушення вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП, що є істотною порушенням форми та змісту постанови.

3) ОСОБА_1 не було повідомлено про дату, місце та час розгляду адміністративної справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим він не був присутній під час розгляду справи та йому не було повідомлено зміст постанови №2534 від 07 липня 2025 року.

Також Позивачу не вручалася та не надсилалася вказана постанова, таким чином про її наявність Позивач дізнався лише після відкриття виконавчого провадження НОМЕР_6, а ознайомився зі змістом після завантаження до автоматизованої системи виконавчого провадження.

4) ОСОБА_1 не отримував повістки через оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» та не отримував смс повідомлення про надходження на його ім`я листів від ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 не вручались Позивачу повістки особисто, в тому числі не виникало обставин з якими законодавством пов`язують факт належного оповіщення, з огляду на що в Позивача не виникав обов`язок прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Наведене вище свідчить про неповне з`ясування обставин справи під час розгляду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 за фактом неприбуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

5) відповідно до відмітки у військовому квитку серії НОМЕР_3 зазначено, що 09 квітня 2025 року ОСОБА_1 взятий на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Відсутність відмітки про зняття з військового обліку військовозобов`язаного ОСОБА_1 у ІНФОРМАЦІЯ_9 після 09 квітня 2025 року свідчить про те, що зазначена особа продовжує перебувати на військовому обліку в установленому законом порядку.

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чинне законодавство не передбачає повторного взяття на військовий облік військовозобов`язаного, який вже стоїть на обліку та не був з нього виключений. Механізм повторної постановки на облік застосовується лише до осіб, які були раніше зняті з обліку та не стали на нього за новим місцем проживання в установленому порядку.

Таким чином, у разі відсутності відмітки про зняття з обліку подальша вимога постановки на облік є необґрунтованою та суперечить нормам закону.

6) направлення повістки ОСОБА_1 про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою взяття на військовий облік військовозобов`язаних є недоцільним та таким, що суперечить вимогам Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487.

Вказані обставини свідчать про відсутність правових підстав для застосування до Позивача заходів, пов`язаних із взяттям на військовий облік, та є підстави для оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 проходив військово лікарську комісію 11 квітня 2025 року, що підтверджується витягом з військового облікового документу Резерв+ від 14 січня 2026 року.

7) згідно з чинними нормативними актами, строк дії рішення ВЛК становить один рік.

Направлення повістки для проходження медичного огляду є правомірним лише за наявності законних підстав, зокрема закінчення строку дії попереднього рішення ВЛК та відсутність чинного висновку ВЛК про ступінь придатності.

Станом на 07 червня 2025 року висновок ВЛК щодо ОСОБА_1 залишався чинним, оскільки строк його дії не сплив.

Відповідно, на зазначену дату відсутні будь-які правові підстави для повторного направлення військовозобов`язаного на проходження медичного огляду ВЛК.

Таким чином, направлення повістки ОСОБА_1 для явки з метою проходження медичного огляду 07 червня 2025 року є безпідставним та не відповідає вимогам законодавства про військовий обов`язок.

Оскільки у постанові про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності №2534 від 07 липня 2025 року Відповідачем допущено істотні порушення вимог законодавства щодо неповного з`ясування обставин справи під час розгляду адміністративної справи, неправильного найменування органу, який підписав постанову, відсутності належного оповіщення та ознайомлення Позивача з постановою, таким чином, постанова є протиправною та підлягає визнанню незаконною і скасуванню в порядку оскарження, з подальшим закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Окрім цього представником в інтересах позивача одночасно з позовом заявлено клопотання про поновлення строку на подачу позовної заяви про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи дану заяву представник звертає увагу, що 07 липня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову №2534 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. У свою чергу копію постанови Позивачу не вручалась та не направлялась, що суперечить ч. 1 ст. 285 КУпАП.

Про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 дізнався через застосунок «Дія» 10.01.2026 року, коли побачив відкрите відносно нього виконавче провадження по стягненню суми штрафу.

Надалі представник позивача ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження, в тому числі з оскаржуваною постановою.

У зв`язку з неналежним повідомленням про постанову ІНФОРМАЦІЯ_4 №2534 від 07 липня 2025 року, зокрема не відправлення та невручення її копії, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 285 КУпАП, а також встановлення факту притягнення до адміністративної відповідальності лише 10.01.2026 через застосунок «Дія», просить визнати наявні причини для поновлення пропущеного строку на оскарження відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України - поважними та поновити строк звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою від 21.01.2026 року відкрито провадження за даним позовом та призначено до судового розгляду на 08.30 годину 30.01.2026 року (а.с.28), про що повідомлено сторін по справі (а.с.29).

Цією ухвалою судом зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_7 надати до суду у строк до 28.01.2026 року: письмовий відзив, матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП (постанова №2534 від 07.07.2025 року).

Згідно відповіді ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області від 21.01.2026 року на запит суду, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.30).

26.01.2026 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дабіжа О.А. через систему «Електронний суд» звернулася з клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів (а.с.31-34), яке ухвалою суду від 27.01.2026 року було задоволено (а.с.42) та повідомлено сторін по справі (а.с.43).

Також представником позивача 26.01.2025, 30.01.2026 року були надіслані клопотання/заяви про доручення доказів (а.с.35-40, 44-52).

В судове засідання 30.01.2026 року:

Позивач не прибув, на електронну пошту суду надіслав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність (а.с.53-54).

Представник позивача підтримала вимоги позовної заяви, надала пояснення з підстав зазначених в позові, наполягала на задоволенні позову. Просила, окрім іншого, визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду. За результатами розгляду позову ОСОБА_1 просила стягнути на його користь усі судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 до суду не прибув, причини неявки не повідомив, хоча був сповіщений належним чином шляхом надіслання ухвали суду на електронну пошту та нарочно кур`єром суду (а.с.29).

Ухвалу суду від 21.01.2026 року в частині надання матеріалів справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП (постанова №2534 від 07.07.2025 року) - на час розгляду справи так і не виконано, матеріали справи не надано.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, тягар доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається саме на орган, який прийняв таке рішення.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом досліджено лише ті докази, що надані стороною позивача.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженець м.Чадир Лунга Республіки Молдова, є громадянином України (а.с.8-11), місце реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с.30).

Документований військово-обліковим документом НОМЕР_7 сформований в «Резерв +», згідно якого перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_11 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , дата ВЛК 11.04.2025 року, Тип відстрочки: п.3 ч.1 ст.23 до завершення мобілізації. Дійсний до 14.01.2027 року (а.с.13).

Згідно військового квитка серії НОМЕР_3 на ім?я ОСОБА_1 (а.с.14-19) наявні відмітки в графах:

-9: 31.05.2019 року на підставі нак. Тво.нач.прик-з від 31.05.2019 року №241-ос призваний у Збройні сили України (а.с.15);

-10: 09.04.2025 року на підставі нак. Нач. Прик-з від 03.04.2025 р. №242ос звільнений в запас (а.с.15);

-13: 11.04.2025 медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_20 визнаний придатним до військової служби за гр. ІІ ст.- розладу хвороб (наказ МО України 2008 №402 зі змінами. Підлягає повторному огляду 11.04.2026 року (а.с.15 зворотна сторінка).

На утриманні позивача перебуває троє малолітніх дітей:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с.47);

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 (а.с.48);

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_14 (а.с.49).

07.07.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , майором ОСОБА_5 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 2534 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.20).

Зі змісту постанови вбачається, що «…за результатами вивчення відомостей та реєстрації інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_15 , в порушення абз.2 п.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідно до якого громадяни зобов`язані з`являтися за викликом, 21.02.2025 року о 10:00 годині, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, в вищезазначений термін до вищевказаного відділу - не з`явився.

Таким чином, ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП».

Винуватість громадянина ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статі 210-1 КУпАП, а саме: порушення військовозобов`язаними правил військового обліку, вчинене в особливий період, доводиться доказами, які містяться в матеріалах справи.

Накладено на ОСОБА_1 штраф в розмірі 17000.00 гривень (а.с.20).

В даній постанові відсутня відмітка про вручення постанови особі, відносно якої її складено ОСОБА_6

09.01.2026 року державним виконавцем Бессарабського відділу ДВС у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_6 (а.с.21) на підставі постанови №2534 від 07.07.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_16 майора ОСОБА_5 .

Згідно з ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

На виконання вимог ч. 10 ст. 1 Закону №2232-ХІІ громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема:

-уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

-прибувати за викликом відповідного районного, міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

-проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

-проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

-виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє станом по сьогоднішній день.

Згідно із Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022, було оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932- XII, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Враховуючи те, що Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022, було оголошено проведення загальної мобілізації, слід брати до уваги, що на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв особливий період.

Відповідно до п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» (далі по тексту Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із п. 8 Положення №154 завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом тощо.

На виконання п. 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Отже, саме на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки законодавцем покладено обов`язок здійснювати заходи оповіщення та призову громадян.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі по тексту Закон №3543-XII).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону №3543-ХІІ громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно абз. 8 ч.3 ст. 22 Закону №3543-ХІІ у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

За приписами абз. 9 та 12 ч.3 ст. 22 Закону №3543-XII у повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються, зокрема, мету виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Виходячи з приведених вище приписів Закону №3543-ХІІ, вбачається, що територіальному центру комплектування та соціальної підтримки надано право викликати повісткою громадян для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

При цьому, відповідно до п. 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі по тексту Порядок №560) за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово- облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Отже, вказаним Порядком №560 уточнено, що територіальний центр комплектування та соціальної підтримки може викликати особу для взяття на військовий облік, уточнення її персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Тобто лише приписами Порядку №560 закріплено, що повісткою особа може викликатися для уточнення її персональних даних, даних військово- облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки).

Зі змісту постанови №2534 від 07.07.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, складеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. за те, що «… ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_15 , в порушення абз.2 п.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідно до якого громадяни зобов`язані з`являтися за викликом, 21.02.2025 року о 10:00 годині, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, в вищезазначений термін до вищевказаного відділу - не з`явився».

Разом з цим з витягу з «Резерв +» слідує, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , документований військово-обліковим документом НОМЕР_7 сформований в «Резерв +», згідно якого перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_11 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , дата ВЛК 11.04.2025 року, Тип відстрочки: п.3 ч.1 ст.23 до завершення мобілізації. Дійсний до 14.01.2027 року (а.с.13).

Згідно військового квитка серії НОМЕР_3 на ім?я ОСОБА_1 наявна відмітка в графі 10: 09.04.2025 року на підставі нак. Нач. Прик-з від 03.04.2025 р. №242ос звільнений в запас. В графі 13: 11.04.2025 медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_20 визнаний придатним до військової служби за гр. ІІ ст.- розладу хвороб (наказ МО України 2008 №402 зі змінами. Підлягає повторному огляду 11.04.2026 року (а.с.14-19).

А відтак, в ІНФОРМАЦІЯ_17 були відсутні підстави для направлення повістки даній особи, оскільки всі вимоги Закону ОСОБА_1 були виконані.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, з огляду на зміст п. 1 ст. 247 КУпАП.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з абз. 8 ч.3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідачем на ухвалу суду про відкриття провадження не надано матеріалів справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП (постанова №2534 від 7.07.2025 року - не виконано, матеріали справи не надано, в тому числі доказів того, що така повістка була сформована, що така повістка надсилалася ОСОБА_1 і за якою адресою, поштового рекомендованого повідомлення про вручення цієї повістки, чи рекомендованого поштового листа, який повернувся без вручення.

Також суд не зміг перевірити доводи позивача в частині не отримання судової повістки про необхідність з`явитися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_16 на 14:00 годину 07.06.2025 року, тобто у строк та місце, зазначені в повістці, та чи виконано суб`єктом владних повноважень належним чином обов`язок для забезпечення реалізації позивачем прав, визначених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно із ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем не надано до суду достатніх та беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, що позбавляє суд можливості встановити в його діях склад правопорушення.

Також суду не надано доказів, що уповноваженими особами перевірено функціонування системи військового обліку громадян України в органах державної влади, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях з приводу відсутності у таких інформації щодо позивача, як такого, що не перебуває на військовому обліку у відповідному ТЦК та не виконує правила військового обліку.

Натомість позивач перебуває на військовому обліку та не являється порушником військового обліку. Інформація про його місце реєстрації та проживання наявна в інформаційній базі даних, номер телефону, тощо.

Тому дослідивши подані позивачем докази в їх сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку, що вина позивача ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, не була доведена «поза розумним сумнівом», а тому постанова про притягнення позивача до відповідальності №2534 від 07.07.2025 року за ч.3 ст.210-1 КУпАП підлягає скасуванню.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

На переконання суду, встановлені обставини у сукупності свідчать про незаконність оскаржуваної постанови.

Отже, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Щодо поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

При поданні даного позову до суду позивачем заявлено клопотання про поновлення процесуального строку на подачу вказаного позову (а.с.5 зворотна сторінка - а.с.6).

Про існування постанови, яка оскаржується, позивач дізнався через застосунок «Дія» 10.01.2026 року, коли побачив відкрите відносно нього виконавче провадження по стягненню суми штрафу.

У подальшому ознайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП НОМЕР_6, яке було відкрито на підставі постанови від 09.01.2026 року державного виконавця Бессарабського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (а.с.21).

20.01.2026 року позивач звернувся до суду з даним позовом через систему «Електронний суд» (а.с.1).

Відповідно до ч.2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Згідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правова природа строку звернення до суду дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено, передусім, необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права. Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску Позивачем строку на звернення до суду із даними вимогами, суд враховує принцип верховенства права та судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справа «Ілхан проти Туреччини» (№ 22277/93 від 27.06.2000 року § 59).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2023 року (справа № 990/139/23, провадження № 11-133заі23) зазначила, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли Позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, унаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Зважаючи на відсутність доказів належного сповіщення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 ч.3 КУпАП, відсутність доказів вручення своєчасно позивачу оскаржуваної постанови, суд дійшов до висновку про наявність підстав для поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даною позовною заявою.

Щодо витрат на правову допомогу.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 гривень, на підтвердження яких позивачем були надані відповідні докази:

-ордер серії ВН №1644170 від 19.01.2026 року (а.с.22);

-свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ОД №003216 (а.с.23)

-акт виконаних робіт за договором №07/26 від 15.01.2026, згідно якого витрати на правову допомогу становлять 15000.00 гривень (а.с.39).

- квитанція про сплату гонорару адвокату в розмірі 15000.00 гривень (а.с.50).

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути сумірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті Кодексу суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем не було заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу у зв`язку з не співмірністю.

Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

За наведених обставин за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача мають бути стягнуті витрати на правничу допомогу в сумі 15 000,00 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо стягнення судових витрат:

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 N 3674-VI, відповідно до частин 1 та 2 статті 4 якого судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

18.03.2020 Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову у справі N 543/775/17, у якій відступлено від правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 13.12.2016, згідно із якою за подання позивачем або відповідачем - суб`єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом України Про судовий збір, сплаті не підлягає.

Зокрема, відступаючи від вказаної правової позиції Верховного Суду України, Великою Палатою Верховного Суду вказано на те, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду вказала, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, суд касаційної інстанції виходив з положень ч. 5 ст. 4 Закону України Про судовий збір, яка передбачає, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» передбачено, що з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум працездатних осіб становить 3028 грн.

Тобто, за звернення до Болградського районного суду Одеської області з даною позовною заявою підлягав сплаті судовий збір в загальному розмірі 665.60 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір у сумі 968.96 гривень (а.с.12), суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 968.96 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.72-77, 90, 132, 134, 241-246, 250-251, 268-272, 286, 292-293, 296, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - задовольнити.

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк на звернення до суду із даним позовом, визнавши підстави його пропущення позивачем поважними.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2534 від 07.07.2025 року ОСОБА_5 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.3 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_4 : ЄДРПОУ НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 понесені судові витрати:

- судовий збір за подання позову в розмірі 968.96 гривень (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок);

- витрати на правову допомогу в розмірі 15 000.00 гривень (п`ятнадцять тисяч гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Інформація про сторін:

Позивач ОСОБА_1 : АДРЕСА_2

Представник позивача Дабіжа Олена Анатоліївна: м. Одеса, вул. Літературна, 1-А, оф. 5, 65016, ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_18 , тел. НОМЕР_4

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 в Одеській області: АДРЕСА_3 , ел. адреса: ІНФОРМАЦІЯ_19

Суддя С.В.Кодінцева