Справа № 520/30819/25
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про витребування доказів

28 січня 2026 року справа № 520/30819/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Григоров Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) питання витребування доказів в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Комунального некомерціййного підприємства "Обласний психоневрологічний диспасер №3" (вул. Алчевських, буд.32,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61002, ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправною відмову КНП ХОР «Обласний психоневрологічний диспансер №3» у розгляді питання про комісійний огляд ОСОБА_1 з метою вирішення питання про видачу Висновку про необхідність постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю;

- зобов`язати КНП ХОР «Обласний психоневрологічний диспансер №3» повторно розглянути питання про комісійний огляд ОСОБА_1 з метою вирішення питання про видачу Висновку про необхідність постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи. У позивачки, як вона зазначає, виникла потреба в отриманні Висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду як за особою, що має інвалідність ІІ групи. Відповідач відмовив у здійсненні обстеження та складання висновку, як вважає позивачка, незаконно.

Ухвалою суду від 01.12.2025р. відкрито спрощене провадження у вказаній адміністративній справі.

Оскільки справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ст. 257 КАС України, суд вважає за можливе розглянути питання про витребування доказів у цій справі без повідомлення учасників справи - в порядку письмового провадження.

Суд зауважує, що позивачка, звертаючись до суду, в якості викладу обставин спору, зокрема, зазначила, що подала "відповідну" заяву до відповідача, за наслідком розгляду якої ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні комісійного огляду. Між тим, копії зазначеної заяви позивачка до своєї позовної заяви не додала.

Суд зауважує, що згідно приписів частини 4 ст. 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 3, 6, 7, 8 ст. 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що за змістом наведеної норми суб`єкт владних повноважень має доводити правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, проте це не позбавляє позивача обов`язку довести інші обставини, за яких сталося порушення його права та, зокрема ті, що стосуються факту і обсягу такого порушення.

В зв`язку з цим суд зазначає, що згідно із сформульованими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023р. у справі №916/3027/21 стандартами доказування обставин спору:

1) покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були;

2) суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.

Суд відмічає, що у силу ч.4 ст.44, ч.2 ст.78, ч.3 ст.78, п.4 ч.5 ст.160, п.5 ч.5 ст.160, ч.4 ст.161, ч.4 ст.162 КАС України обов`язок повідомлення суду усіх обставин справи та підтвердження доводів про існування цих обставин відповідними доказами покладений, насамперед на учасників справи сторони спору.

Окрім того, суд згідно з ч.4 ст.9 КАС України обтяжений законодавцем обов`язком встановити об`єктивну істину у кожному спорі за власною ініціативою безвідносно до стану виконання учасниками справи сторонами спору згаданого вище процесуального обов`язку.

У силу правових висновків постанови Верховного Суду від 06.06.2024р. у справі №400/1217/23:

1) Обов`язок позивача доводити обставини, на які він посилається на обґрунтування своїх доводів, є ключовим аспектом принципу змагальності та рівності в судовому процесі;

2) Позивач не може будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, допоки інша сторона не надасть доказів на її спростування (концепція негативного доказу), оскільки такий підхід нівелює саму сутність принципу змагальності;

3) Обов`язок доведення обставин, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, у рівній мірі покладається на обох сторін. Кожна сторона повинна довести факти, на які вона посилається. При цьому підставу позову повинен довести саме позивач. Позивач повинен подати докази, на яких ґрунтуються його вимоги разом з поданням позовної заяви. В разі неможливості самостійно представити такі докази, позивач повинен про це повідомити суд та зазначити причини, з яких доказ не може бути подано. Крім того, позивач вправі подати до суду клопотання про витребування доказів, із зазначенням причини неможливості самостійного їх представлення та наведенням вжитих ним для цього заходів.;

4) Посилання позивача на те, що в силу вимог частини другої статті 77 КАС України обов`язок доказування правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача, не заслуговують на увагу, оскільки визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

З врахуванням викладеного слід наголосити на тому, що матеріали справи на даний час не містять копії заяви, з якою, як стверджується згідно позовної заяви, позивачка звернулася у спірних правовідносинах до відповідача.

Суд зазначає, що за принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі, закріпленого у ст. 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі. Відповідно до ст. 76 КАС України, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи наведене та беручи до уваги, що адміністративна справа не містить докази, які можна вважати достатніми для ухвалення рішення у справі, суд вважає за необхідне витребувати відповідні докази у позивача.

Одночасно суд зазначає, що відповідно до ч. 9 ст. 80 КАС України, у разі неподання витребуваних доказів позивачем суд може залишити позовну заяву без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 72, 77, 79, 80, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Витребувати від позивача - ОСОБА_1 наступні докази:

належним чином засвідчену копію заяви ОСОБА_1 , направлену до КНП "Обласний психоневрологічний диспансер №3" з метою вирішення питання про видачу Висновку про необхідність постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю, у відповідь на яку було надано лист КНП "Обласний психоневрологічний диспансер №3" від 06.11.2025р. № 3313 .

Надати позивачу строк п`ять календарних днів з моменту отримання копії даної ухвали для надання витребуваних доказів до суду.

Роз`яснити, що за неподання витребуваних доказів без поважних причин, суд застосовує наслідки, визначені згідно Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, у разі неподання доказів позивачем - також позовна заява може бути залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Копію даної ухвали направити позивачу.

Суддя Д.В. Григоров