Справа № 380/25247/24
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 380/25247/24 пров. № А/857/29546/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в електронній формі в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції Мричко Н.І.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в якому просив: визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 32 від 17.10.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснити призначення пенсії за віком із зарахування до страхового стажу навчання та всіх періодів трудової діяльності відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 28.09.1979 року, трудової книжки серії НОМЕР_2 від 27.01.1987 року з 24.07.2023 року починаючи з 11.10.2024 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення пенсійний орган протиправно відмовив у призначенні пенсії за віком, не зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01.09.1977 по 01.10.1979, згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 28.09.1979; період роботи в колгоспі з 26.02.1986 по 16.04.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 27.01.1987; періоди робота з 23.04.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 27.01.1987; періоди роботи з 24.06.2003 по 26.08.2003, з 01.09.2003 по 02.10.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 27.01.1987.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 32 від 17.10.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1977 по 01.10.1979, згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 28.09.1979; період роботи в колгоспі з 26.02.1986 по 16.04.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 27.01.1987; періоди роботи з 23.04.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 27.01.1987; періоди роботи з 24.06.2003 по 26.08.2003, з 01.09.2003 по 02.10.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 27.01.1987 та прийняти рішення щодо призначення пенсії позивачу, з урахуванням висновків, наведених в мотивувальній частині судового рішення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому їх не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірних періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням. Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що статтею 26 Закону № 1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 років. Відповідно до абз.1 ч.2 ст.24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Згідно поданих документів про стаж відсутні підстави для призначення позивачу пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону 1058, оскільки страховий стаж становить 13 років, 07 місяців, 06 днів, замість необхідних 28 років.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 11.10.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності заява позивача скерована до ГУ ПФУ у Львівській області.

17.04.2024 ГУ ПФУ у Львівській області прийнято рішення № 32 від 17.10.2024, згідно з яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону № 1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Так, при необхідному стажу згідно статті 26 Закону № 1058 становить 28 років, а у позивача страховий стаж становить 13 років 07 місяців 06 днів. До страхового стажу не зараховано:

- період навчання з 01.09.1977 по 01.10.1979, згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 28.09.1979, оскільки запис не повний (відсутня дата видачі атестату);

- період роботи в колгоспі з 26.02.1986 по 16.04.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 27.01.1987 оскільки для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні видану на підставі первинних документів;

- періоди робота з 23.04.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 27.01.1987, оскільки в трудовій книжці відсутній запис про звільнення з роботи;

- періоди роботи з 24.06.2003 по 26.08.2003, з 01.09.2003 по 02.10.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 27.01.1987, оскільки відсутня інформація про даний період роботи в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині: визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 32 від 17.10.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1977 по 01.10.1979, згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 28.09.1979; період роботи в колгоспі з 26.02.1986 по 16.04.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 27.01.1987; періоди роботи з 23.04.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 27.01.1987; періоди роботи з 24.06.2003 по 26.08.2003, з 01.09.2003 по 02.10.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 27.01.1987 та прийняти рішення щодо призначення пенсії позивачу, з урахуванням висновків, наведених в мотивувальній частині судового рішення.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до понятійного апарату Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон України № 1058):

- застрахована особа фізична особа, яка відповідно до вказаного Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

- пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених вказаним Законом;

- страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із вказаним Законом і за який сплачено страхові внески;

- страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В абзаці першому частини першої статті 24 Закону України № 1058 встановлено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності вказаним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених зазначеним Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону України № 1058).

У частині четвертій статті 26 Закону України № 1058 передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України № 1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених вказаним Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1).

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі сервісний центр).

Змістом частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон України № 1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням ГУ ПФУ у Львівській області № 32 від 17.10.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Таке рішення мотивоване тим, що необхідний страховий стаж відповідно до частини першої статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 28 років. Страховий стаж особи становить 13 років 07 місяців 06 днів.

До страхового стажу не зараховано:

- період навчання з 01.09.1977 по 01.10.1979, згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 28.09.1979, оскільки запис не повний (відсутня дата видачі атестату);

- період роботи в колгоспі з 26.02.1986 по 16.04.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 27.01.1987, оскільки для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні видану на підставі первинних документів;

- періоди робота з 23.04.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 27.01.1987, оскільки в трудовій книжці відсутній запис про звільнення з роботи;

- періоди роботи з 24.06.2003 по 26.08.2003, 01.09.2003 по 02.10.2003 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 27.01.1987, оскільки відсутня інформація про даний період роботи в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Суд першої інстанції встановив, що згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_5 позивача внесені відомості зокрема, щодо періоду навчання з 01.09.1977 по 01.10.1979.

Також, згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , позивач, зокрема:

- з 26.02.1986 по 16.04.1994 працював механізатором в колгоспі ім. Куйбишева;

- з 23.04.2003 прийнятий на роботу автослюсаром;

- з 24.06.2003 по 26.08.2003 працював на посаді старшого інженера;

- з 01.09.2003 по 02.10.2003 працював на посаді інженера.

Також, наявний в матеріалах справи Атестат № 3720 підтверджує період навчання позивача з 01.09.1977 по 01.10.1979.

Колегія суддів наголошує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою для висновку про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Також, слід зауважити, що позивач не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів, а неналежний порядок ведення та заповнення документації не з вини заявника не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Колегія суддів звертає увагу, що законодавством України чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку. Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.

Відтак, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, неправильне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття пенсійним органом рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Щодо не зарахування періоду роботи в колгоспі з 26.02.1986 по 16.04.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_2 оскільки для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні видану на підставі первинних документів, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином основним документом, який підтверджує наявний стаж роботи є трудова книжка, а інші документи приймаються до уваги виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Колегія суддів зауважує, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.

Судом першої інстанції встановлено, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 містить усі необхідні записи та підтверджує роботу позивача в оскаржений період. Тобто позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться всі відповідні записи про спірний період роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства.

Щодо не зарахування періоду роботи з 24.06.2003 по 26.08.2003 та з 01.09.2003 по 02.10.2003 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки відсутня інформація про даний період роботи в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Колегія суддів зазначає, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період з 24.06.2003 по 26.08.2003 та з 01.09.2003 по 02.10.2003 не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страхових внесках не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 24.06.2003 по 26.08.2003 та з 01.09.2003 по 02.10.2003.

При розгляді вказаної справи враховано висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 23.03.2020 у справі № 535/1031/16-а.

Враховуючи викладене, рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 17.10.2024 року № 32 про відмову позивачу у призначенні пенсії є протиправними та підлягає скасуванню.

Колегія суддів зазначає, що до страхового стажу позивача, ГУ ПФУ у Львівській області не зараховано період навчання з 01.09.1977 по 01.10.1979, згідно трудової книжки НОМЕР_3 ; період роботи в колгоспі з 26.02.1986 по 16.04.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_2 ; періоди роботи з 23.04.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_2 ; періоди роботи з 24.06.2003 по 26.08.2003, з 01.09.2003 по 02.10.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_2 .

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку), поновлення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1).

Пунктом 1.1. Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі сервісний центр).

Відповідно до пункту 4.2. Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Відповідно до пункту 4.8. Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних».

Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій. Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 Деякі питання документування управлінської діяльності.

У силу положень пункту 4.10 Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Отже, питання призначення пенсії вирішує орган до якого документи заявника передані в електронному вигляді за принципом екстериторіальності. У цьому випадку ГУ ПФУ в Харківській області виключно здійснило прийняття і обробку документів особи, яка звернулась за призначенням пенсії, натомість оскаржене рішення приймало ГУ ПФУ у Львівській області.

Щодо позовної вимоги позивача зобов`язати ГУ ПФУ у Харківській області здійснити призначення пенсії за віком ОСОБА_1 із зарахуванням до страхового стажу навчання та всіх періодів трудової діяльності відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 28.09.1979 року, трудової книжки серії НОМЕР_2 від 27.01.1987 року з 24.07.2023 року починаючи з 11.10.2024 року.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до оскаржуваного рішення, позивачу не зараховано до страхового стажу період навчання з 01.09.1977 по 01.10.1979, згідно трудової книжки НОМЕР_3 ; період роботи в колгоспі з 26.02.1986 по 16.04.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_4 ; періоди робота з 23.04.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_2 ; періоди роботи з 24.06.2003 по 26.08.2003, з 01.09.2003 по 02.10.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_2 .

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовна вимога в частині зарахування до страхового стажу навчання та всіх періодів трудової діяльності відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 28.09.1979 року, трудової книжки серії НОМЕР_2 від 27.01.1987 року не підлягає до задоволення.

З огляду на викладене вище, керуючись частиною другою статті 9 КАС України та з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області, який за принципом екстериторіальності здійснював розгляд заяви позивача, повторно розглянути заяву позивача від 11.10.2024, зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1977 по 01.10.1979, згідно трудової книжки НОМЕР_3 ; період роботи в колгоспі з 26.02.1986 по 16.04.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_4 ; періоди роботи з 23.04.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_2 ; періоди роботи з 24.06.2003 по 26.08.2003, з 01.09.2003 по 02.10.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_2 та прийняти рішення щодо призначення пенсії позивачу, з урахуванням висновків, наведених в мотивувальній частині судового рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі № 380/25247/24 без змін.

Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін