Справа № 320/46070/24
Суддя: Войтович І. І.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

27 січня 2026 року м. Київ Справа № 320/46070/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І. І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Верховного Суду про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Верховного Суду, в якому просить суд:

- За аналогією пункту 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, визнати бездіяльність відповідача, що полягає у не забезпеченні права Людини протиправною та зобов`язати відповідача вчинити дії із забезпечення права Людини встановленого правилом статті 16 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, відповідно до обов?язку відповідача встановленого імперативною нормою прямої дії частини другої статті 3 Конституції України № 254к/96-ВР, через надання відповідачем відповідної інформації позивачу листом відповідача, для забезпечення права позивача на отримання інформації згідно нормі частини другої статті 34 та статті 40 Конституції України № 254к/96-ВР. Встановити відповідачу строк на виконання рішення Суду за цією позовною вимогою.

- За аналогією пункту 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, визнати бездіяльність відповідача, що полягає у не забезпеченні права Людини, протиправною та зобов?язати відповідача вчинити дії із забезпечення права Людини на відступлення відповідачу права вимоги до Національного банку України юридичної особи НАЦІОНАЛЬНИЙ БАНК УКРАЇНИ , в частині суми заборгованості у зобов?язанні перед позивачем, відповідно до обов`язку відповідача перед Людиною встановленого імперативною нормою прямої дії частини другої статті 3 Конституції України № 254к/96-ВР, шляхом укладення відповідного договору про відступлення права вимоги, що має наслідком залучення відповідача солідарним кредитором у вищезгаданому зобов`язанні та в результаті забезпечує відповідачем право Людини. Встановити відповідачу строк на виконання рішення Суду за цією позовною вимогою.

31.10.2024, ухвалою суду вказана позовна заява залишена без руху у зв`язку із невідповідністю позовної заяви вимогам ч. 5 ст. 160 та ч. 3 ст. 161 КАС України, запропоновано позивачу усунути недоліки позову шляхом подання до суду: уточненої позовної заяви (кількість примірників відповідно до кількості учасників справи), з урахуванням вказаних судом зауважень; документу про сплату судового збору за звернення до суду у сумі 1211,20 грн. або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

10.01.2025, позивачем подано до суду уточнену позовну заяву, в якій зазначив про необгрунтованість вказаних судом в ухвалі суду від 31.10.2024 недоліків позовної заяви, вказавши про позбавлення позивача права доступу до суду через не сплату судового збору, та уточнив позовні вимоги до відповідача Верховного Суду:

Відповідно до принципу верховенства права, визнати бездіяльність відповідача (Верховний Суд юридична особа ВЕРХОВНИЙ СУД ) щодо забезпечення права Позивача ( ОСОБА_2 ) як права людини, на відступлення відповідачу (Верховний Суд юридична особа ВЕРХОВНИЙ СУД ) права вимоги до Боржника (Національний банк України юридична особа НАЦІОНАЛЬНИЙ БАНК УКРАЇНИ ) в частині суми заборгованості за Основним Договором (публічна ліцензія), протиправною і зобов`язати відповідача (Верховний Суд юридична особа ВЕРХОВНИЙ СУД ) вчинити дії якими забезпечити право Позивача ( ОСОБА_2 ), на відступлення відповідачу (Верховний Суд юридична особа ВЕРХОВНИЙ СУД ) права вимоги до Боржника (Національний банк України юридична особа НАЦІОНАЛЬНИЙ БАНК УКРАЇНИ ) в частині суми заборгованості за Основним Договором (публічна ліцензія із врахуванням Редакції) через укладення з Позивачем ( ОСОБА_2 ) договору про відступлення права вимоги № 01-17/0323 відповідно нормам конституційного права прямої дії ч. другої ст. 3, ст. 8 Конституції України, правил ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 6 ЦК України;

В ухваленому рішенні встановити термін виконання рішення для відповідача (Верховний Суд юридична особа ВЕРХОВНИЙ СУД ), спосіб і термін забезпечення Боржником (Національний банк України юридична особа НАЦІОНАЛЬНИЙ БАНК УКРАЇНИ ) виконання зобов`язання відповідачу, як солідарному кредитору, після набуття відповідачем (Верховний Суд юридична особа юридична особа ВЕРХОВНИЙ СУД ) права вимоги, на виконання рішення Суду у Справі №320/46070/24;

В ухваленому рішенні визнати бездіяльність відповідача (Верховний Суд юридична особа ВЕРХОВНИЙ СУД ) у забезпеченні визнання права Позивача ( ОСОБА_2 ), встановленого правилом статті 16 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, протиправною та зобов`язати відповідача (Верховний Суд юридична особа юридична особа ВЕРХОВНИЙ СУД ) вчинити дії із визнання зазначеного права Позивача, через надання відповідачем (Верховний Суд юридична особа юридична особа ВЕРХОВНИЙ СУД ) листом відповідної інформації Позивачу ( ОСОБА_2 ) про визнання права Позивача ( ОСОБА_2 ) на визнання правосуб`єктності людина, відповідно правил статей 3, 16 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, норм конституційного права прямої дії ч. другої ст. 3 ст. 8, ч. другої ст, 34, ст. 40 Конституції України;

Після винесення рішення у Справі (320/46070/24) звернутися до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності п. 13 ст. 42 Закону 679-XIV (Про Національний банк України) через невідповідність ч. другій ст. 24 Конституції України на підставі правил ч. 4 ст. 7 КАС України.

Суддя зазначає, що розгляд поданої позивачем до суду уточненої позовної заяви та доказів здійснюється у відповідні процесуальні строки враховуючи навантаження у роботі судді.

Розглянувши подану позивачем уточнену позовну заяву, суддя зазначає, що подана позивачем уточнена позовна заява не дає підстави вважати виконаними позивачем вимоги перелічені суддею в ухвалі від 31.10.2024.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позов сформовано абстрактно (неконкретизовано), без лаконічного, чіткого, зрозумілого викладу обставин та позовних вимог до відповідача та без зазначення інформації щодо позивача, враховуючи відповідно вимоги ст.160 КАС України.

Суддя зазначає, що за уточненою позовною заявою позивачем не вказано, яким чином оскаржувана бездіяльність Верховного Суду порушує його особисті права, свободи та охоронювані законом інтереси.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес».

Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Та, зі змісту уточненої позовної заяви слідує, що позивач не ідентифікував конкретних прав та охоронюваних законом інтересів, які порушені внаслідок дій/бездіяльності відповідача, не зазначив норму права яка порушена бездіяльністю чи діями відповідача та норму яка має забезпечити відновлення заявленого порушеного права в судовому порядку. Зазначення про відсутність такої норми є необґрунтованим.

Щодо твердження позивача стосовно зазначення в позові відомостей про позивача, особу яка звернулась до суду, як безпідставного, суддя вважає такі твердження необґрунтованими в силу положень ст. 160 КАС України.

Позивачем також не надано до суду документу про сплату судового збору за звернення до суду у сумі 1211,20 грн. або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Доводи в даній частині позивача на переконання суду не унормовуються із положенням діючого законодавства, зокрема щодо порядку звернення до суду, сплати судового збору за таке звернення та за наявності пільг чи підстав для звільнення від такої сплати за поданими відповідно належними та достатніми доказами.

Відтак, позивач зазначені вимоги в ухвалі суду від 31.10.2024 не виконав, недоліки позовної заяви не усунув.

Не усунення недоліків позовної заяви позбавляє можливості прийняти суддею позов до провадження та відкрити провадження у справі.

Пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З урахуванням того, що у встановлений судом строк недоліки позовної заяви виправлені не були, у відповідності до вимог п.1 ч.4 ст.169 КАС України, суддя вважає за необхідне позовну заяву повернути позивачу.

Частиною 8 статті 169 КАС України встановлено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

у х в а л и в:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Верховного Суду про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачеві.

2. Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Войтович І. І.