Справа № 420/27007/25
Суддя: Бабенко Д.А.
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 січня 2026 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бабенко Д.А., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про відвід головуючій судді Аракелян М.М. у справі №420/27007/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства охорони здоров`я України, Національної служби здоров`я України, Одеської обласної державної адміністрації про визнання фактів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства охорони здоров`я України, Національної служби здоров`я України, Одеської обласної державної адміністрації про визнання фактів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2025, головуючою у справі призначено суддю Аракелян М.М.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду Аракелян М.М. від 18.08.2025 адміністративний позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 25.08.2025 звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви у справі №420/27007/25, прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 03.09.2025 вирішено здійснювати подальший розгляд справи №420/27007/25 за правилами загального позовного провадження, розпочавши розгляд справи зі стадії відкриття провадження. Призначено підготовче засідання на 23.09.2025.

У судове засідання по справі 420/27007/25, призначене на 23 вересня 2025 року, учасники справи не з`явились. Від позивача та представника відповідача надійшли клопотання про відкладення підготовчого засідання. Судом вирішено клопотання задовольнити та відкласти підготовче засідання до 16.10.2025.

У підготовчому засіданні у справі №420/27007/25, призначеному на 16 жовтня 2025 року, оголошено перерву до 30 жовтня 2025 року.

Судове засідання, призначене на 30 жовтня 2025 року, перенесено у зв`язку з перебування судді у відпустці та призначено на 20 листопада 2025 року.

У підготовчому засіданні у справі №420/27007/25, призначеному на 20 листопада 2025 року, оголошено перерву до 11.12.2025.

Судове засідання, призначене на 11 грудня 2025 року, перенесено у зв`язку з перебування судді у відпустці та призначено на 15 січня 2026 року.

Ухвалою суду від 15.01.2026 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 29.01.2026 для надання можливості Десятнікову М.І. подати вмотивовану письмову заяву про відвід головуючого судді відповідно до ст.39 КАС України.

19 січня 2026 року до суду від позивача надійшла заява про відвід судді Аракелян М.М. від 16.01.2026 (вх.№ЕС6607/26 від 19.01.2026), яка обґрунтована таким.

Зокрема, позивач зазначає, що згідно Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд адміністративних справ в Україні має відбуватися суворого за його правилами.

Як вказує позивач, винесеною 25.08.2025 ухвалою головуючої судді Аракелян М.М. відкрито провадження по даній адміністративній справі у спрощеному порядку та встановлено відповідачам 15-денний строк для надання копії відзиву суду та позивачу з часу отримання копії ухвали суду про відкриття провадження.

В подальшому, як вказує позивач, 03.09.2025 ухвалою головуюча вирішила, що провадження по даній справі буде відбуватися за правилами загального позовного провадження та призначила перше підготовче судове засідання на 23.09.2025, пізніше перенесене на 16.10.2025.

Позивач вказує, що на першому судовому засіданні виявилося, що представники двох з чотирьох відповідачів, які з`явилися і прийняли у ньому участь, а саме: представник МОЗ України і представники Одеської обласної адміністрації, - не надали позивачу копій у встановлений час, посилаючись, що надіслали їх не на електронну адресу позивача, як зазначено у позовній заяві, а у електронний кабінет позивача.

Як зазначено у заяві про відвід, позивач запропонував повернути означеним відповідачам відзиви, що надані, на переконання позивача, з порушенням ч.3 ст. 162 КАС України, тобто із зволіканням відповідачами строків і правил, які встановлені Законом.

Однак, як стверджує позивач, головуюча вирішила перенести підготовче судове засідання, надав означеним відповідачам строк на надання копій відзиву позивачу.

Отже, як вказує позивач, друге підготовче судове засідання призначено головуючою майже через 3 місяці, а саме 15.01.2026, тобто таким чином, що згідно ст.173, 193 КАС України, судовий розгляд даної адміністративної справи мав бути завершений, прийняттям рішенням по справі. Перенесене і призначене головуючою суддею підготовче судове засідання по справі №420/27007/25 відбулося 16.01.2026.

Надалі, за твердженням позивача, головуюча у судовому засіданні суддя Аракелян М.М. повідомила, що до суду надійшов відзив від відповідача, у особі представника Подільської міської ради.

За твердженням позивача, позивач не отримав належної копії відзиву від даного відповідача та водночас, на переконання позивача, відповідачем порушена ч.6 ст. 162 КАС України, тому що згідно наданого судом ухвалою від 25.08.2025 15-денного терміну для надання відзиву до суду вже на перше підготовче судове засідання по справі, яке відбулося 16.10.2025, було достатньо часу, тому позивач звернувся до суду з вимогою повернути отримані з пропущенням встановленому судом і ст. 162 КАС України строком відзиви відповідачу.

Натомість, суддя Аракелян М.М. залучила відзиви до матеріалів даної справи, незважаючи навіть на численні порушення ст.162 КАС України.

При цьому, під час підготовчого судового засідання, позивач заявив судді Аракелян М.М. обґрунтований, на переконання позивача, відвід, який за ст. 40 КАС України має розглянути інший суддя Одеського окружного адміністративного суду.

Тому слід припинити судове засідання, а отриману письмову заяву про відвід передати на розгляд іншому судді.

Натомість, як зазначено у заяві про відвід, суддя Аракелян М.М. питає думку інших учасників, а наступного дня, коли позивач, скориставшись підсистемою «Електронний суд», хоче надіслати свою письмову заяву про відвід до суду, позивач бачить у матеріалах справи повістку про виклик його на наступне підготовче судове засідання під головуванням судді Аракелян М.М., начебто вже відомий результат розгляду заяви позивача про відвід судді Аракелян М.М. іншим суддею.

З огляду на вищевикладене, позивач просить розглянути заяву про відвід судді Одеського окружного адміністративного суду Аракелян М.М. та задовольнити його.

Ухвалою суду від 23.01.2026 визнано відвід судді Аракелян М.М., заявлений ОСОБА_1 у справі №420/27007/25, необґрунтованим.

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Аракелян М.М. у справі №420/27007/25 передано до відділу надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи (канцелярія) Одеського окружного адміністративного суду для визначення судді в порядку, встановленому ч.1 ст.31 КАС України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2026, справу №420/27007/25 для вирішення питання про відвід передано головуючому судді Бабенку Д.А.

Вирішуючи заяву позивача про відвід судді Аракелян М.М. у справі №420/27007/25, суддя виходить з такого.

Відповідно до ч. 3, 4 ст.40 КАС України, питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до частини 8 статті 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Частиною 11 ст. 40 КАС України передбачено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Вивчивши матеріали справи №420/27007/25, дослідивши наведені позивачем доводи та обставини, суддя вважає, що заява позивача від 16.01.2026, що надійшла до суду 19.01.2026, про відвід головуючої судді Аракелян М.М. задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Згідно зі статтями 126, 129 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України №1402-VIII, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Це положення узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини 1 статті 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, а саме обставин щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді справи.

Отже, підстави для відводу, у тому числі самовідводу судді, можна умовно поділити на безумовні - ті, що чітко визначені законом, й оціночні - які вимагають оцінки.

Так, безумовними є такі підстави: 1) якщо суддя брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо суддя є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 3) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу; 4) підстави, встановлені статтею 37 КАС України. Наявність цих юридичних фактів достатньо для того, щоб суддя був відведений.

До оціночних підстав належать такі підстави: 1) якщо суддя прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 2) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому, підстава щодо прямої чи опосередкованої заінтересованості судді в результаті розгляду справи дозволяє особам, які беруть участь у справі, у разі наявності у них доказів можливої заінтересованості судді у вирішенні справи, заявляти відвід судді.

Тобто, в даному випадку особа, яка заявляє відвід судді із вказаної підстави, повинна навести конкретні факти такої заінтересованості судді та підтвердити їх відповідними доказами, що дають підстави для застосування даної норми.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатись особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії»).

Для відведення судді, в разі наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності, необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді.

Частина 4 ст.36 КАС України визначає, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

В цьому випадку підставою для заявлення позивачем відводу головуючій судді Аракелян М.М. у справі №420/27007/25 фактично є незгода позивача з процесуальними рішеннями судді, що суперечить ч.4 статті 36 КАС України.

Інших доводів, які б свідчили про наявність передбачених статтею 36 КАС України підстав для відводу головуючої судді Аракелян М.М., позивачем не зазначено, а судом на підставі вивчення матеріалів справи №420/27007/25 та поданої заяви не встановлено.

Суд відхиляє образливі твердження позивача, які ним висловлені на адресу судді та інших учасників справи, зокрема: «перетворення на лялькові вистави», «поринута з головою у махровій корупції», «пустопорожні папірці», «зухвало-недбалі відповідачі» «корупційно-кримінальні дії», «махрова корупціонерка», «зухвало-ганебне зволікання строків», «корупційно-кримінальне сприяння», «зухвала кримінальна правопорушниця», «добродійка» та інші, з таких підстав.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2019 року (справа №9901/34/19) зазначено, що нецензурна лексика, образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку осіб, які такі дії вчиняють. Ці дії суперечать основним засадами (принципами) адміністративного судочинства, а також його завданню. З огляду на це, вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 45 КАС України.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №274/4944/20.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №199/6713/14-ц, від 14 квітня 2019 року у справі №9901/34/19, від 07 листопада 2019 року у справі №9901/324/19, від 07 квітня 2021 року у справі №9901/23/21, від 08 липня 2021 року у справі №9901/235/20, від 27 жовтня 2021 року у справі №9901/598/19 Суд неодноразово акцентував увагу на тому, що у процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасник судового процесу має ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, суду та конкретних суддів. Суд не має толерувати використання у процесуальних заявах образливих характеристик.

Аналогічно Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» п.3 ст.35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі ст.34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. mutatis mutandis ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14.05.2004р. (Rehak v. the Czech Republic, заява №67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04.02.2003р. (Duringer and Grunge v. France, заяви №61164/00 і №18589/02)).

Отже, суд наголошує на неприпустимості вживання образливих та лайливих слів, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду, в цьому випадку таких слів як «перетворення на лялькові вистави», «поринута з головою у махровій корупції», «пустопорожні папірці», «зухвало-недбалі відповідачі», «корупційно-кримінальні дії», «махрова корупціонерка», «зухвало-ганебне зволікання строків», «корупційно-кримінальне сприяння», «зухвала кримінальна правопорушниця», «добродійка» та інші.

Такі висловлювання суддя вважає такими, що не відповідають вимогам процесуального закону, по своїй суті виходять за межі нормальної, коректної та легітимної критики, є за своєю суттю принизливими, глумливими, образливими, що неприпустимо при оформленні заяви. Такі дії є виявом неповаги до суду, і подання такої заяви є зловживанням заявником його процесуальним правом, невиконанням обов`язку керуватися завданням адміністративного судочинства.

Суд відхиляє «вимогу» позивача щодо розгляду заяви про відвід у судовому засіданні з огляду на приписи ч.8 ст.40 КАС України, відповідно до якої суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Отже, розгляд заяви про відвід у судовому засіданні є правом суду, а не його обов`язком.

Суддя звертає увагу також на неприпустимість здійснення тиску на суд з метою отримання бажаного судового рішення.

Так, зазначаючи про намір звернутись до Вищої ради правосуддя та Європейського суду з прав людини, позивач надає оцінку рішенню суду до його прийняття судом, зазначаючи про те, що, позивач звернеться до означених інституцій у випадку, якщо «отримає чергову «стандартну» ганебно-злочинну ухвалу про відмову у його задоволенні».

Суд зауважує, що, відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

З огляду на вищевикладене, суддя дійшов висновку про те, що заява позивача про відвід головуючої судді Аракелян М.М. у справі №420/27007/25 є необґрунтованою, безпідставною та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.36, 39, 40, 90, 243, 248, 256, 294 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Аракелян М.М. від 16.01.2026 (вх.№ЕС6607/26 від 19.01.2026) у справі №420/27007/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства охорони здоров`я України, Національної служби здоров`я України, Одеської обласної державної адміністрації про визнання фактів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Дмитро БАБЕНКО