Справа № 520/26999/25
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

28 січня 2026 р. Справа № 520/26999/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Супруна Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до Комунального некомерційного підприємства "Коломийська центральна районна лікарня" Коломийської міської ради (вул. Родини Крушельницьких, буд. 26, м. Коломия, Коломийський р-н, Івано-Франківська обл., 78203, ) , Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (пров. Феодосія Макаревського, буд. 1А, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., 49005, ) про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат, Сидор А.В., діючи в інтересах позивача звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комунального некомерційного підприємства "Коломийська центральна районна лікарня" Коломийської міської ради, Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України", в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи комунального некомерційного підприємства «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради () № 78/25/82/В від 15.01.2025 про відмову у встановленні групи інвалідності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

- визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» () від 05.08.2025 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на рішення експертної команди № 78/25/82/В від 15.01.2025.

- зобов`язати Центр оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (Код ) провести повторний огляд ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та прийняти рішення щодо встановлення відсотків втрати професійної працездатності та групи інвалідності з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування заявленого позову зазначено, що під час ухвалення оскаржуваних рішень експертні команди (відповідачі) допустили саме процедурні порушення правил встановлення групи інвалідності та відсотків втрати професійної працездатності особи, передбачених у в наказі МОЗ України від 05.06.2012 №420, яким затверджено Критерії встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності в рамках проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та постанові КМ України від 15.11.2024 № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи».

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, місто Харків у період з 24.02.2022 по 15.09.2022 належало до території активних бойових дій, а з 15.09.2022 по теперішній час є територією можливих бойових дій, розгляд справи було відтерміновано.

Крім того, на тривалість виготовлення процесуального документу вплинула обставина знаходження судді у відпустці та на лікарняному.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа: "Документ в електронному вигляді "КАСУ Справи, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження (ухвала)" від 14.10.25 по справі № 520/26999/25 (суддя Супрун Ю.О.) було надіслано одержувачу Комунальне некомерційне підприємство "Коломийська центральна районна лікарня" Коломийської міської ради в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 14.10.25 21:11.".

Відповідач своїм правом надання у відповідності до ст. 175 КАС України для подання відзиву на позов не скористався, відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа: "Документ в електронному вигляді "КАСУ Справи, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження (ухвала)" від 14.10.25 по справі № 520/26999/25 (суддя Супрун Ю.О.) було надіслано одержувачу Центр оцінювання функціонального стану особи Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 14.10.25 21:10.".

Відповідач своїм правом надання у відповідності до ст. 175 КАС України для подання відзиву на позов не скористався, відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням викладеного суд вважає можливим розгляд та вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, які є достатніми та належними.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Встановлені судом обставини справи наступні.

ОСОБА_1 станом на час звернення до суду є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується Довідкою в/ч НОМЕР_2 від 22.09.2025 №182, учасником бойових дій згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 від 02.07.2024.

Позивач під час безпосередньої участі у бойових діях та захисту Батьківщини 14.05.2024 у складі підрозділу іншої військової частини НОМЕР_4 поблизу АДРЕСА_2 внаслідок штурмових дій противника отримав дрібні вогнепальні осколкові сліпі поранення тулуба, забій тазу, ВТ (внутрішньочерепну травму), цефалгічний синдром.

Це підтверджується Довідкою про обставини травми від 20.05.2024 № 2004.

Згідно з Довідкою ВЛК від 16.10.2024 № 449 позивач був визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних закладах і тд. внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

ОСОБА_1 21.10.2024 звернувся до експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (надалі за текстом - ЕКОПФО) при комунальному некомерційному підприємству «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради (надалі за текстом - Відповідач 1) з метою визначення ступеня втрати працездатності та встановлення групи інвалідності.

Проте рішенням зазначеної ЕКОПФО № 78/25/82/В від 15.01.2025 (надалі за текстом - оскаржуване рішення) комісія відмовила йому у встановленні ІІІ-ї групи інвалідності.

Позивач 28.01.2025 оскаржив це рішення ЕКОПФО в досудовому порядку до вищої установи - Центру оцінювання функціонального стану особи державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (надалі за текстом - Центр оцінювання). Впродовж семи місяців скарга знаходилась там без будь-якого руху.

ОСОБА_1 21.07.2025 уклав Договір про надання правничої допомоги № 23.

Представником позивача в рамках дії Договору про надання правничої допомоги № 23, 23.07.2025 було подане доповнення до окресленої скарги в інтересах позивача, в яких детально викладені аргументи незгоди з рішенням Відповідача 1 про відмову у встановленні групи інвалідності, зазначивши, які захворювання комісія не врахувала.

Центр оцінювання 05.08.2025 ухвалив рішення №ОР-130, яким відмовив у задоволенні скарги та залишив без змін рішення ЕКОПФО, не заслухавши думку Позивача безпосередньо на засіданні комісії Центру.

Представник позивача 01.09.2025 звернувся до Відповідача 2 з адвокатським запитом №68 з проханням надати роз`яснення, чому під час перегляду рішення ЕКОПФО № 78/25/82/В від 15.01.2025 не було враховано ряд функціональних порушень стану здоров`я Позивача.

Відповідь на окреслений запит з боку Відповідача 2 його не отримана.

Факт не надання відповіді на адвокатський запит не входить до обсягу позовних вимог, враховуючи положення законодавства.

Позивач та представник позивача не погодившись з наведеним, звернулись за захистом прав ОСОБА_1 до Харківського окружного адміністративного суду.

Розглядаючи спір, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_1 14.05.2024 як військовослужбовець отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення тулуба, тазу, шиї, грудної клітки, переломи хребців, порушення статико-динамічної функції хребта (всіх відділів хребта), цефалгічний синдром, акубаротравму у виді посттравматичної перфорації правої барабанної перетинки та правобічної змішаної приглухуватості середнього ступеню.

Окреслена травма є пов`язаною із захистом Батьківщини.

Впродовж 2024 року Позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні за наслідками вогнепального поранення, що підтверджується виписками із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого, які було долучено в кількості 45 додатків до скарги.

Внаслідок акубаротравми Позивач страждає на посттравматичну перфорацію правої барабанної перетинки та правобічну змішану приглухуватість І ступеня (висновок лікаря-невролога від 19.08.2024, результат аудіометрії від 05.09.2025).

Щодо численних травм опорно-рухового апарату ОСОБА_1 спеціалісти у консультативних висновках неодноразово зазначали про те, що ці травми призвели до порушення статико-динамічної функції хребта, оскільки він відчуває постійний біль в місцях травматизації ось уже більше 1 року і постійно вимушений звертатись до лікарів (неврологів, травматологів) та приймати лікування.

Рухи в спині в крайніх точках тіла Позивача - болючі.

Також є болючість в правому кульшовому суглобі, в правій половині тазу, що посилюються при фізичних навантаженнях.

Рухи в ПВХ значно обмежені (висновок травматолога від 20.01.2025).

Болі в шийному та грудному відділах іррадіюють в ліву руку, а болі в поперековому відділі хребта іррадіюють в праву ногу (висновок нейрохірурга від 18.01.2025).

Окрім початкових ознак остеохондрозу в шийному, грудному та поперековому відділі, у Скаржника також наявні ознаки таких захворювань, як спондилоартроз та спондильоз з больовим синдромом (МРТ від 14.10.2024).

Спондилоартроз підтверджується також станом на 2025 рік (висновок травматолога від 16.01.2025, МРТ від 16.01.2025).

У Позивача зберігається компресійна деформація тіл хребців в грудному відділі хребта, вірогідно консолідовані компресійні переломи (протокол МРТ від 16.01.2025).

Наявний S-подібний лівобічний сколіоз (МРТ від 30.08.2024 ).

Показано носити корсети, комірці, ортопедичні пояси при фізичних навантаженнях, без яких рухи будуть больовими та обмеженими. Необхідно постійно приймати неврологічні препарати та займатись ЛФК, та перебувати під постійним диспансерним наглядом невролога, травматолога.

Окрім цього, Позивачу встановлено діагноз дисциркуляторна (гіпертонічна, посттравматична), енцефалопатія 2 ступеню з лікворно-гіпертензійним, вестибуло-атактичним, астено-невротичним синдромами (висновок невролога від 19.08.2024).

Таким чином, Відповідачі були зобов`язані оцінити наведену вище сукупність захворювань на предмет того:

1. чи надає кожне окремо взяте захворювання відсотки втрати працездатності згідно з Критеріями за наказом МОЗ № 420;

2. чи надають вони в сукупності групу інвалідності за постановою КМ України № 1338.

Як встановлено судом з боку відповідачів окресленого не зроблено та як наслідок прийнято рішення про відмову у встановленні Позивачу групи інвалідності.

Стосовно питання про нормативне порушення процедури за Наказом МОЗ № 420 суд зазначає наступне.

Керуючись Критеріями за Наказом МОЗ № 420 в Таблиці 9 «ЗАХВОРЮВАННЯ ХРЕБТА», Відповідач 1 в оскаржуваному рішенні (п. 16) врахував з усіх тільки два захворювання:

1. за п. 1.4.2 Таблиці 9 - 20% - ушкодження 2-х або більше хребців без пошкодження спинного мозку з помірним больовим синдромом:

2. за п. 10.2. Таблиці 9 - 5% - перелом кісток таза, розрив лобкового або крижово- клубового зчленування, що призвели до незначного порушення функції, але з больовим синдромом.

Матеріали справи свідчать, що нижча комісія ЕКОПФО при КНП «Коломийській ЦРЛ» керувалась в своєму висновку тільки Таблицею № 9 Критеріїв.

Захворювання слуху, яке врегульоване нормами Таблиці 2 Критеріїв ЕКОПФО повністю проігнорувала.

Враховуючи встановлене суд приходить до висновку, що Відповідач 1 порушив процедуру та не врахував ЛОР-захворювання згідно з п. 2.1. Таблиці № 2, не встановив відсотки втрати професійної працездатності, без яких в загальній сукупності Позивачу не вистачило понад 25% для встановлення ІІІ-ї групи інвалідності.

Окремо суд зазначає, що підстав не врахування інших захворювань з боку медичного закладу не зазначено та не оцінено, свідченням чого було б встановлення 0% втрати професійної працездатності.

Після перегляду за скаргою цього рішення комісією вищого рівня Центр оцінювання у п. 13 свого рішення вказав, що «після детального вивчення наданої документації анатомо-функціональних порушень, попереднє рішення ЕКОПФО відповідає законодавству:

1. 20% за ушкодження 2-х і більше хребців без пошкодження спинного мозку з помірним больовим синдромом 1 ступеня та

2. 5% за приглухуватість І ступеня».

Принагідно суд зазначає, що у попередньому рішенні ЕКОПФО не йшлося про 5 % за пунктом 2.1 Таблиці №2 (за приглухуватість 1-го ступеня внаслідок контузії), а йшлося про 5 % пункту 10.2 Таблиці № 9 за інше захворювання (травму кісток тазу).

Окремо суд зазначає, що підстав не врахування інших захворювань з боку медичного закладу не зазначено та не оцінено, свідченням чого було б встановлення 0% втрати професійної працездатності.

Таким чином вище окреслені комісії ЕКОПФО - як нижчого, так вищого рівня, безпідставно та необґрунтовано не враховують одне із захворювань, наслідком чого є заниження ступеня втрати професійної працездатності та протиправної відмовити у встановленні ІІІ-ї групи інвалідності військовослужбовцю.

Суд констатує, що з усієї сукупності захворювань, підтверджених медичною документацією, комісія вибірково та необґрунтовано обирає лише два, за нижньою межею відсотків із можливих у визначеному Наказом МОЗ № 420 діапазоні, без зазначення причин не врахування інших захворювань.

Обидві комісії ЕКОПФО як нижчого, так і вищого рівня, не взяли до уваги, що в матеріалах справи є значна кількість МРТ та рентгенів, які виконувались фактично впродовж 2024-2025 років з огляду на постійні скарги на біль Позивача в хребті.

Згідно наявних матеріалів справи помірні порушення функцій у Позивача спостерігається в усіх трьох відділах хребта: в грудному, поперековому та шийному, а не лише в тазі чи в попереку.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач з метою підготовки до судового процесу ОСОБА_1 повторно пройшов МРТ- обстеження усіх трьох відділів хребта та повторно отримав висновки спеціалістів, які підтверджують збереження в нього порушень функцій, які були також підтверджені на момент розгляду справи обома експертними командами (MPТ поперекового, грудного, шийного відділів хребта від 03.10.2025, висновок травматолога від 07.10.2025, аудіограма слуху від 05.09.2025).

Відповідно до п. 6 Розділу І Порядку встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності в рамках проведення оцінювання повсякденного функціонування особи за Наказом МОЗ № 420 за наявності у особи наслідків, що виникли в результаті поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання у військовослужбовців ЗСУ ступінь стійкої втрати професійної працездатності визначається у відсотках залежно від тяжкості наслідків, але не нижче найменшого значення відсотка втрати професійної працездатності, наведеного у Критеріях.

Відповідно до п. 12 Розділу 2 цього Порядку встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках здійснюється відповідно до принципів, наведених у пункті 2 цього розділу.

При помірно виражених порушеннях функцій організму (III група інвалідності), якщо особа може у звичайних виробничих умовах виконувати професійну працю з вираженим зниженням кваліфікації або із зменшенням обсягу виконуваної роботи або якщо він втратив здатність продовжувати професійну діяльність внаслідок помірного порушення функцій організму, але може у звичайних виробничих умовах продовжувати професійну діяльність нижчої кваліфікації, ступінь стійкої втрати професійної працездатності встановлюється в межах 30-60 %.

З огляду на те, що Відповідачами 1 та 2 через допущені порушення Порядку встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності в рамках проведення оцінювання повсякденного функціонування особи за Наказом МОЗ № 420 та неналежного врахування комісіями всіх порушень функцій грудного, шийного та попереково-крижового відділів хребта, а також тазу та приглухуватості, йому відмовили у призначенні ІІІ-ї групи інвалідності.

Стосовно питання про нормативне обґрунтування порушення процедури встановлення групи інвалідності за постановою КМ України № 1338, суд зазначає наступне.

Критерії встановлення інвалідності визначено у постанові КМ України № 1338.

Відповідно до п. 4 Критеріїв встановлення інвалідності згідно з Класифікацією основних видів порушення функцій у Позивача наявні такі види порушення функцій та структур організму людини, які визначаються під час оцінювання повсякденного функціонування особи:

1. порушення сенсорних функцій (слуху);

2. порушення статодинамічних функцій (голови, тулуба, кінцівок, рухливих функцій, статики, координації руху).

Відповідно до п. 5 Класифікації основних критеріїв життєдіяльності ступінь обмеження життєдіяльності визначається як величина відхилення від нормальної функціональності особи, що впливає на її здатність здійснювати основні життєві активності. Таке визначення базується на об`єктивних критеріях, що включають функціональні, соціальні та психологічні аспекти. З чотирьох визначених в законодавстві ступенів обмеження у Позивача наявні ознаки помірного ступеня (І ступінь), адже він має помітні труднощі у виконанні повсякденних завдань, таких як навчання, робота, спілкування, орієнтація, контроль за поведінкою, пересування та самообслуговування.

Згідно з п. 6 до цієї Класифікації до критеріїв життєдіяльності людини належать здатність до: 1) самообслуговування, 2) пересування, 3) орієнтації, 4) контролю своєї поведінки, 5) спілкування, 6) навчання, 7) виконання трудової діяльності.

Через системні захворювання опорно-рухового та слухового апарату в Позивача наявний помірний ступінь обмеження (1 ступінь) таких ознак життєдіяльності людини:

1) здатності до пересування - він може пересуватися, але з деякими труднощами, це може включати повільніший темп, потребу в коротких перервах на довгих відстанях або невеликі труднощі під час долання перепон;

2) здатності до самообслуговування - він потребує використання допоміжних засобів, регулярної допомоги один чи кілька разів на день для виконання окремих завдань, пов`язаних з особистою гігієною, одяганням, приготуванням їжі або іншими щоденними активностями, що може передбачати підтримку у плануванні дій або безпосередню допомогу;

3) здатності до орієнтації - він має значні труднощі в сприйнятті слуху, які вимагають адаптацій у повсякденному житті, потребує сторонньої допомоги для орієнтації в нових умовах або ситуаціях;

4) здатності до навчання - він потребує додаткових умов для навчання в закладах загального типу за умови дотримання спеціального режиму освітнього процесу та/або з використанням допоміжних засобів, за допомогою інших осіб (крім персоналу, що навчає), може засвоювати обмежену програму, яка адаптована під її потреби, з подовженими строками навчання та періодичною допомогою сторонніх осіб (крім персоналу, що навчає) для ефективного засвоєння матеріалу.

Відповідно до Критеріїв помірний ступінь обмеження здатності до трудової діяльності (1 ступінь) - наявний за умови, коли особа має частково втрачену можливість для повноцінної трудової діяльності, що може включати: втрату професії або значне обмеження кваліфікації, зменшення обсягу професійної трудової діяльності більше ніж на 25 %, значні труднощі в набутті професії або працевлаштуванні.

Відповідно до п. 7 Критеріїв стійкості розладів функцій організму порушення функцій організму є стійким за умови, що хвороба триває не менше 12 місяців, або очікується, що вона триватиме щонайменше 12 місяців.

Вищеперераховані порушення функцій опорно-рухового та слухового апарату Позивача мають стійкий характер, оскільки тривають уже понад 12 місяців, в ході прийняття оскаржувних рішень з боку медичних закладів окреслене не заперечувалось.

З долучених до скарги від 28.01.2025 документів судом встановлено, що Позивач неодноразово звертався за медичною допомогою, обстеженнями та лікуваннями в травні, червні, липні, серпні, вересні, жовтні 2024 року, та впродовж 2025 року.

Отже, ці розлади здоров`я не є тимчасовими, а мають постійний та стійкий, триваючий характер.

Відповідно до п. 11 Критеріїв визнання особи особою з інвалідністю, третя група інвалідності встановлюється особам, які мають помірний ступінь (1 ступінь) обмеження одного або кількох критеріїв життєдіяльності людини, що зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами.

Обидві комісії всупереч наведеному нормативно-правовому регулюванню, не врахували захворювання Позивача, що призвело до рішення про відмову у визначенні групи інвалідності.

Відповідно до п. 68 постанови КМ України № 1338 у разі подання скарги в паперовій формі до Центру оцінювання за результатами розгляду скарги експертна команда Центру:

- вивчає рішення експертної команди щодо результату оцінювання, що оскаржується, відео- та/або аудіозапис розгляду експертною командою, на якому було прийнято відповідне рішення (за наявності);

- заслуховує пояснення скаржника (його уповноваженого представника), інших осіб, залучених до розгляду скарги (у разі розгляду скарги за участю скаржника або йогоуповноваженого представника);

- за наявності підстав, передбачених цим Порядком, проводить повторне оцінювання;

- ухвалює рішення про:

1) підтвердження оскарженого рішення експертної команди;

2) скасування оскарженого рішення експертної команди;

3) формування нового рішення щодо результату оцінювання.

Системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що Центр оцінювання проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих експертними командами за наявності передбачених п. 51 Порядку підстав та за умови дотримання процедури повідомлення особи, щодо обґрунтованості рішення якої проводиться перевірка.

Центр оцінювання не повідомив про дату та час розгляду скарги та не викликав Позивача для заслуховування його пояснень з приводу скарги.

На адвокатський запит не надав передбаченої законодавством відповіді.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про адміністративну процедуру» учасник адміністративного провадження має право знати про початок адміністративного провадження та про своє право на участь у такому провадженні, а також право на ознайомлення з матеріалами відповідної справи.

Згідно зі ст. 17 цього Закону особі гарантоване право на участь в адміністративному провадженні, яке передбачає, що особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи.

Таким чином, Центр оцінювання ухвалив оскаржуване рішення з ігноруванням процедури його прийняття, без наявності належних підстав та з порушенням встановленого порядку та принципів адміністративної процедури, таких як законність, відкритість, гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні.

Досліджуючи рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи комунального некомерційного підприємства «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради () № 78/25/82/В від 15.01.2025 про відмову у встановленні групи інвалідності ОСОБА_1 та рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» від 05.08.2025 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення експертної команди № 78/25/82/В від 15.01.2025, суд встановив, що оскаржувані рішення прийняті на підставі невизначеного обсягу медичної документації (медичних заключень, виписок, консультативних висновків) та документів (які не зазначені в рішеннях), форма рішення заочна без прибуття позивача, що свідчить про звуження прав позивача на участь в процедурі, а тому суд приходить до висновку, що в даних правовідносинах наявне місце порушення процедури щодо проведення медичного огляду позивача та неврахування всіх наданих ним медичних документів, за відсутності жодних аргументів на їх неврахування підчас прийняття рішень.

В контексті наведеного суд звертає увагу, що при розгляді даної справи судом не досліджується медичний критерій (стосовно діагнозу та його правомірності), а лише юридична процедура прийняття і відповідність спірного рішення вимогам законодавства.

Верховний Суд у постановах від 26.09.2018 у справі №817/820/16, від 17.12.2018 у справі №819/3211/15, від 17.03.2020 у справі №240/7133/19, від 30.11.2020 у справі №200/14695/19-а, від 30.04.2021 у справі №160/12235/19 висловив правову позицію, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів "Інструкції про встановлення груп інвалідності», «Положення про медико-соціальну експертизу" та "Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності".

При цьому, в постанові від 30.11.2020 у справі №200/14695/19-а Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від вищевикладених правових висновків.

З огляду на зазначене, суд констатує, що у даній справі відсутні підстави для здійснення власної оцінки прийняття відповідачем висновку щодо відсутності підстав для встановлення позивачу групи інвалідності, оскільки це є дискреційним повноваженням експертної команди, а тому позовні вимоги в частині «зобов`язати Центр оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (Код ) прийняти рішення щодо встановлення відсотків втрати професійної працездатності та групи інвалідності з урахуванням висновків суду.» не підлягають задоволенню.

Вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних експертних команд та вимагає наявності медичної освіти та спеціальних знань, а адміністративний суд, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.

З огляду на наведене, суд наголошує, що відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо встановлення позивачу інвалідності є дискреційними повноваженнями та виключною його компетенцією.

При цьому, суд зауважує, що у відповідності до п. 8 Положення про експертні команди саме Центр оцінювання функціонального стану особи перевіряє під час оскарження рішення експертних команд обґрунтованість рішень, прийнятих під час оцінювання та встановлення інвалідності, розглядає медичні документи та проводить оцінювання, за результатами якого приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення.

Під час розгляду справи судом встановлено порушення відповідачем процедури прийняття ним рішення, щодо позивача. Отже, позивачем не доведено факту вчинення з боку відповідача порушення його прав, свобод та інтересів.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Суд наголошує на тому, що в силу вимог частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даній справі відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваних рішень, в зв`язку з чим суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись статтями 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до Комунального некомерційного підприємства "Коломийська центральна районна лікарня" Коломийської міської ради (вул. Родини Крушельницьких, буд. 26, м. Коломия, Коломийський р-н, Івано-Франківська обл., 78203, ) , Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (пров. Феодосія Макаревського, буд. 1А, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., 49005, ) про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково .

Визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи комунального некомерційного підприємства «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради (вул. Родини Крушельницьких, буд. 26, м. Коломия, Коломийський р-н, Івано-Франківська обл., 78203, ) № 78/25/82/В від 15.01.2025 про відмову у встановленні групи інвалідності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ).

Визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (пров. Феодосія Макаревського, буд. 1А, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., 49005, ) від 05.08.2025 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) на рішення експертної команди № 78/25/82/В від 15.01.2025.

Зобов`язати Центр оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (пров. Феодосія Макаревського, буд. 1А, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., 49005, ) провести повторний огляд ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 28.01.2026, враховуючи час перебування судді у відпустці та з урахуванням наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя Супрун Ю.О.