Справа № 160/14219/25
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2026 року м. Дніпросправа № 160/14219/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року (суддя Конєва Світлана Олександрівна) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 21 від 23.04.2025; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачу до спеціального стажу період навчання з 01.09.1987 по 27.06.1993 у Харківському медичному інституті та період проходження строкової військової служби з 26.05.1985 по 08.06.1987; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області нарахувати та виплати грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 21 від 23.04.2025 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «e» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період навчання з 01.09.1987 по 27.06.1993 у Харківському медичному інституті та період проходження строкової військової служби з 26.05.1985 по 08.06.1987. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на тому, що період навчання з 01.09.1987 по 27.06.1993 у Харківському медичному інституті та період проходження строкової військової служби з 26.05.1985 по 08.06.1987 підлягають зарахуванню до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому рішення № 21 підлягає скасуванню. Також судом зроблено висновок про те, що ОСОБА_1 має право на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що за наявними в електронній пенсійній справі матеріалами стаж ОСОБА_1 по вислузі років складає 31 рік 7 місяців 3 дні, при необхідному 35 років, що не дає права на виплати грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закон № 1058. Також відповідач зазначає про відсутність підстав для зарахування до спеціального стажу період навчання позивача з 01.09.1987 по 27.06.1993 у Харківському медичному інституті, адже Харківський медичний інститут не відноситься до закладів професійної (професійно-технічної) освіти, та період проходження строкової військової служби з 26.05.1985 по 08.06.1987, адже на момент призову на строкову військову службу позивач не працював за спеціальністю, яке дає право на призначення пенсії за вислугу років.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 27.01.2025 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується наявною у справі роздруківкою рішення про призначення пенсії від 06.02.2025.

ОСОБА_1 16.04.2025 звернувся до пенсійного органу з заявою щодо виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 21 від 23.04.2025 ОСОБА_1 відмовлено у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058, оскільки стаж по вислузі років складає 31 рік 7 місяців 3 дні, при необхідному 35 років.

Незгода з таким рішенням відповідача стала підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

З аналізу наведеної норми вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію за віком саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України № 1058 будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 466/5637/17.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У Законі № 1788-XII йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «стаж страховий», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Водночас, згідно з частиною 3 цієї ж статті до стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються, зокрема, періоди, коли особа не працювала, у зв`язку з навчанням у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

У той же час, згідно з положеннями пенсійного законодавства України, під спеціальним стажем слід розуміти період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов`язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Отже, вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред`являють особливі вікові, освітні, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 у спірний період часу навчався у вищому навчальному закладі, а можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів (ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР), то відповідач правомірно не зарахував до спеціального стажу позивача час його навчання у Харківському медичному інституті. Час навчання позивача у вищому навчальному закладі можливо зарахувати виключно до загального трудового стажу.

Аналогічна правова позиція щодо зарахування періоду навчання у вищому навчальному закладі до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 643/11758/16-а, від 10 жовтня 2019 року у справі № 676/5212/17.

Щодо позовних вимог в частині зарахування до спеціального стажу періоду проходження строкової військової служби з 26.05.1985 по 08.06.1987, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Отже, вказані норми дають підстави для висновку, що період військової служби підлягає зарахуванню до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за умови, що на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що давали б право на зарахування такого стажу до спеціального.

Судом з`ясовано, що у період з 26.05.1985 по 08.06.1987 ОСОБА_1 проходив службу в Радянській Армії.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , 14.03.1985 позивач зарахований на посаду зав. Воробйовським фельшерсько-акушерським пунктом; 16.05.1985 звільнений з займаної посади у зв`язку з призовом на службу в Радянській Армії; 01.09.1987 зарахований на навчання Харківський медичний інститут; 27.06.1993 відрахований у зв`язку із закінченням ВНЗ.

Викладені обставини свідчать про те, що на час призову на строкову військову службу в Радянській Армії ОСОБА_1 працював за професією в медичному закладі та був звільнений з займаної посади через призов на військову службу в Радянській Армії, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування спірного періоду до спеціального стажу роботи.

Зважаючи на те, що відповідач протиправно не зарахував до спеціального стажу період проходження позивачем строкової військової служби з 26.05.1985 по 08.06.1987, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності рішення № 21 від 23.04.2025.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає передчасним висновок суду першої інстанції про необхідність зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», адже питання щодо наявності чи відсутності у позивача необхідного стажу для виплати такої допомоги після здійснення зарахування періоду проходження строкової військової служби з 26.05.1985 по 08.06.1987 належить до компетенції пенсійного органу.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 07 травня 2024 року у справі № 460/38580/22, дії зобов`язального характеру щодо призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції в окремій частині ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його часткового скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року в адміністративній справі № 160/14219/25 в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 21 від 23.04.2025 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «e» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період проходження строкової військової служби з 26.05.1985 по 08.06.1987 роки, а також в частині розподілу судових витрат залишити без змін.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року в адміністративній справі № 160/14219/25 скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «e» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період навчання з 01.09.1987 по 27.06.1993 роки у Харківському медичному інституті та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ухваливши в цій частині нову постанову.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.04.2025 і прийняти законне та обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду, наведених у цій постанові.

Постанова набирає законної сили з 29 січня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 29 січня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров