Справа № 520/32244/25
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 р. № 520/32244/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати протиправною відмову відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у вигляді відповіді від 13.06.2025, в здійсненні перерахунку та виплати позивачу, ОСОБА_1 , пенсії за віком із включенням до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбаченого ч. 3 ст. 29 Закону України «По загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 25 відсотка з 13.06.2025;

- зобов`язати відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, здійснити перерахунок та виплату позивачу, ОСОБА_1 , пенсії за віком із включенням до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбаченого ч. 3 ст. 29 Закону України «По загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 25 відсотка з 13.06.2025.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно відмовлено їй у здійсненні перерахунку та виплати пенсії за віком із включенням до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбаченого ч. 3 ст. 29 Закону України «По загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 25 відсотка з 13.06.2025. Позивач вважає свої права порушеними, тому звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 30.12.2025 відкрито спрощене провадження по справі в порядку ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання копії ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на адміністративний позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена представнику позивача та відповідачу до їх електронних кабінетів у системі "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку до електронного кабінету ЄСІТС.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого виклав свої заперечення проти позову, зазначивши, що відповідно до наданих документів, які містяться в матеріалах електронної пенсійної справи позивача встановлено, що з 16.02.2007 позивачу було призначено пенсію за вислугу років згідно заяви від 16.02.2007. На підставі заяви від 22.02.2007 виплату пенсії за вислугу років було призупинено, у зв`язку з працевлаштуванням на посаду, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років з 22.02.2007 (наказ про прийом на роботу №16-к від 22.02.2007). З 21.12.2021 виплату пенсії ОСОБА_1 було поновлено та переведено на пенсію за віком згідно заяви від 21.12.2021. Враховуючи викладене і те, що з 16.02.2007 по 22.02.2007 позивач перебувала на обліку та отримувала пенсію за вислугу років відповідно до пунктів ,,е ,,ж статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», права на встановлення підвищення розміру пенсії згідно частини 3 статті 29 Закону, позивач не має. Просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначену з 21.12.2021, що підтверджується матеріалами справи.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи позивача про призначення їй пенсії за віком з 01.11.2021, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи протоколами перерахунку пенсії позивача, з яких вбачається, що пенсія за віком призначена позивачу з 21.12.2021.

Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою, в якій просила здійснити перерахунок та виплату їй пенсії із включенням до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбаченого ч. 3 ст. 29 Закону України «По загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 22,5 відсотка з 01.11.2021. (а.с. 23-24)

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом № 15870-15179/Г-03/8-2000/25 від 13.06.2025 повідомило позивача про те, що оскільки позивач з 16.02.2007 по 22.02.2007 перебувала на обліку та отримувала пенсію за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", то вона не має права на встановлення підвищення розміру пенсії згідно частини 3 статті 29 Закону № 1058. (а.с. 25-26)

Не погоджуючись із зазначеною відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

За змістом статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

Жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія.

За змістом вказаної норми підвищення розміру пенсії за віком визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Отже, для підвищення пенсії на підставі частини 1 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідна наявність наступних умов: звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, ніж передбачено абзацом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; неодержання жодного виду пенсії; наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Матеріалами справи підтверджується, що з 16.02.2007 позивачу було призначено пенсію за вислугу років згідно заяви від 16.02.2007. На підставі заяви від 22.02.2007 виплату пенсії за вислугу років було призупинено, у зв`язку з працевлаштуванням на посаду, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років з 22.02.2007.

З 21.12.2021 виплату пенсії позивачу було поновлено та переведено на пенсію за віком згідно заяви від 21.12.2021.

Позивачем зазначених обставин не спростовано.

Враховуючи вищевикладене і те, що з 16.02.2007 по 22.02.2007 позивач перебувала на обліку та отримувала пенсію за вислугу років відповідно до пунктів ,,е ,,ж статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в позивача відсутнє право на встановлення підвищення розміру пенсії згідно частини 3 статті 29 Закону.

За таких обставин, коли позивач реалізувала право виходу на пенсію за вислугу років у 2007 році, то її звернення із заявою про призначення пенсії за віком у 2021 році не може вважатись відстроченням виходу на пенсію за віком, оскільки вона отримувала пенсію за вислугу років.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 18.09.2018 у справі №336/4385/17, від 25.09.2018 у справі №686/10709/17 та від 11.12.2018 у справі № 752/13469/16-а та від 16.06.2022 у справі №686/17753/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Стосовно посилань позивача в адміністративному позові на те, що положення ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині слів «за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія» звужують її права та суперечать Конституції України, суд зазначає, що вказані положення не визнавались Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і обов`язковими до застосування.

При цьому, Конституція України не регулює встановлення доплат до пенсії.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в перерахуванні і виплаті позивачеві пенсії за віком з 21.12.2021, включивши до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбачене ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є правомірною.

Дослідивши матеріали справи, заявлені позивачем позовні вимоги та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що права позивача в спірних правовідносинах не є порушеними та позивачем не доведено наявності протиправності в діях чи бездіяльності відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Судом таких обставин не встановлено.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За викладених обставин суд дійшов висновку про залишення позову без задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН