Справа № 640/3860/22
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 січня 2026 року

м. Київ

справа №640/3860/22

адміністративне провадження № К/990/1249/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Білак М.В., Радишевської О. Р.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління справами Міністерства оборони України

на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року

у справі № 640/3860/22 за позовом ОСОБА_1 до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 . Звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ЦЗСД, яка полягає у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», в редакції чинній з 29 січня 2020 року, при обчисленні в період з 29 січня 2020 року по 02 березня 2020 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивача, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,14 вказаної постанови;

- зобов`язати ЦЗСД провести перерахунок мого грошового забезпечення та доплатити мені: за період з 29 січня 2020 року по 02 березня 2020 року включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу 3890,00 грн на місяць та окладу за військовим званням 1220,00 грн на місяць, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», в редакції чинній з 29 січня 2020 року, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01 січня 2020 року, на відповідні тарифні коефіцієнти; за період з 29 січня 2020 року по 02 березня 2020 року включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення, обчисленого із розмірів мого посадового окладу в період з 29 січня 2020 року по 02 березня 2020 року 3890,00 грн на місяць, та розміру окладу за військове звання з 29 січня 2020 року по 02 березня 2020 року 1220,00 грн. на місяць, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», в редакції чинній з 29 січня 2020 року, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01 січня 2020 року, на відповідні тарифні коефіцієнти; належну з урахуванням проведених раніше виплат грошову компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки у зв`язку зі звільненням з військової служби, нараховану із грошового забезпечення, обчисленого із розміру посадового окладу 3890,00 грн та розміру окладу за військове звання 1220,00 грн, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», в редакції чинній з 29 січня 2020 року, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01 січня 2020 року, на відповідні тарифні коефіцієнти; належну з урахуванням проведених раніше виплат одноразову грошову допомогу, передбачену частиною другою статті 15 Закону № 2011-XII у зв`язку зі звільненням з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби на день мого звільнення, обчисленого із розміру посадового окладу 3890,00 грн та розміру окладу за військове звання 1220,00 грн, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції чинній з 29 січня 2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01 січня 2020 року, на відповідні тарифні коефіцієнти.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Центра забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України, яка полягає у незастосуванні при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 місячного грошового забезпечення у період з 29 січня 2020 року по 04 березня 2020 року, грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки за 2020 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року.

Зобов`язано Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України здійснити ОСОБА_1 перерахунок місячного грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 04 березня 2020 року, грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки за 2020 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», станом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, а матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік з урахуванням окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», станом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Головне управління справами Міністерства оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління справами Міністерства оборони України на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії - залишено без руху.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління справами Міністерства оборони України на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції від 29 грудня 2025 року, Головне управління справами Міністерства оборони України подало касаційну скаргу до Верховного Суду.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

У силу пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вищезазначеному конституційному положенню щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.

Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

З матеріалів касаційного оскарження встановлено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року позов задоволено частково.

На зазначене рішення суду Головне управління справами Міністерства оборони України подало апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління справами Міністерства оборони України на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії - залишено без руху.

Вказано, що апелянт протягом десяти днів, які обраховуються з моменту отримання копії цієї ухвали, має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням поважних причин для його поновлення, підтверджених належними і допустимими доказами, а також з наданням доказів надсилання копії апеляційної скарги та копій доданих матеріалів позивачу з урахуванням положень ст. 44 КАС України.

На виконання вимог цієї ухвали апелянтом 16.12.2025 до суду апеляційної інстанції подано заяву про усунення недоліків, до якого додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому відповідач просив визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення і поновити його. Указане клопотання обґрунтовано тим, що внаслідок технічних причин сформована 09.07.2025 апеляційна скарга не була подана до суду апеляційної інстанції, що через воєнний стан в Україні було виявлено лише на початку грудня 2025 року.

Надаючи оцінку викладеним у клопотанні доводам, суд вважав за необхідне зазначити таке.

Як було встановлено в ухвалі від 11.12.2025 про залишення апеляційної скарги без руху, рішення суду першої інстанції від 20.06.2025 відповідач отримав 20.06.2025 о 15:48 в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд», тобто у розумінні ч. 6 ст. 251 КАС України 20.06.2025. Отже, останнім днем подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції з урахуванням приписів п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України було 21.07.2025. Проте апеляційну скаргу, датовану 09.07.2025, подано до суду апеляційної інстанції 09.12.2025, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.

Доводи апелянта про введення воєнного стану в Україні в якості неможливості своєчасної перевірки своєчасного оскарження судового рішення судом оцінюється критично, оскільки саме по собі введення в Україні воєнного стану з огляду на приписи ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» не може бути самостійною і безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження суб`єкту владних повноважень, а доказів, що такий правовий режим та пов`язані з ним наслідки перешкоджали своєчасно подати апеляційну скаргу, відповідачем не надано.

Посилання Головного управління на те, що через специфіку організації діяльності в умовах воєнного стану несвоєчасне направлення апеляційної скарги неможливо були виявити раніше грудня 2025 року суд оцінив критично, оскільки неналежна організація внутрішньої роботи суб`єкта владних повноважень не є тим об`єктивним чинником, який свідчить про поважність причин пропуску відповідного строку.

Щодо аргументів відповідача про технічні причини, внаслідок яких апеляційна скарга, створена 09.07.2025, не була своєчасно отримана судом апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає, що Головним управлінням не було надано картку руху документа - апеляційної скарги від 09.07.2025, яка б надавала можливість встановити факт направлення цього документа до суду апеляційної інстанції засобами електронного зв`язку. У свою чергу, згідно з відомостями Державного підприємства «Інформаційні судові системи» технічні збої у роботі підсистеми «Електронний суд» мали місце 04.07.2025, 12-15.07.2025 та 21-22.07.2025, тобто поза межами 09.07.2025.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції не вбачав підстав для можливості визнання поважними причин пропуску Головним управлінням строку на апеляційне оскарження рішення від 20.06.2025. Інших доводів поважності причин пропуску строку апелянтом не зазначено.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення доводів апелянта щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Крім того, судом встановлено, що апелянтом не були усунуті й інші недоліки апеляційної скарги, про які зазначено в ухвалі від 11.12.2025, а саме не надано доказів надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї документів ОСОБА_1 листом з описом вкладення або через електронний кабінет відповідно до положень ст. 44 КАС України. Додана до заяви від 16.12.2025 копія реєстру №205 від 10.07.2025 не є документом, що підтверджує направлення копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів позивачу у розумінні ст. 44 КАС України, оскільки не містить відомостей про опис змісту відправлення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приписи ч. 3 ст. 299 КАС України визначають, що питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважав за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у задоволенні клопотання Головного управління справами Міністерства оборони України про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовлено, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління справами Міністерства оборони України на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

При цьому, скаржник у касаційній скарзі зазначає ті самі підстави пропуску строку, що і в апеляційній інстанції, які судом визнано неповажними, тобто скаржник не спростовує висновків суду апеляційної інстанції.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, правильно застосував норми процесуального права (статтю 299 КАС України), що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Ураховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року.

Керуючись статтями 13, 169, 296, 298, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління справами Міністерства оборони України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у справі № 640/3860/22 за позовом ОСОБА_1 до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді М. В. Білак

О. Р. Радишевська