Справа № 560/6745/25
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6745/25
УХВАЛА

29 січня 2026 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В.,

розглянувши клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача здійснити дії.

Ухвалою суду від 28.04.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

До суду відповідачем подане клопотання про залишення позову без розгляду, у якому представник військова частина НОМЕР_1 посилається на таке.

Вказує, що позивач пропустив встановлений законом строк звернення до суду.

Зазначає, що позовні матеріали, наявні у відповідача, не містять доказів на підтвердження існування обставин, які перешкоджали позивачу зверненню або унеможливили звернення до адміністративного суду із зазначеним позовом у тримісячний строк, а тому, з урахуванням принципів пропорційності та юридичної визначеності, наведене, на думку відповідача, не дозволяє зробити висновок про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Стверджує, що реальних, непереборних і об`єктивно нездоланних факторів та причин, які б могли завадити позивачу вчасно звернутися до суду, не було. Ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але він цього не зробив, і через власне легковажне ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Дослідивши клопотання, матеріали справи, суд виходить з такого.

Щодо правової природи спірних вимог, то суд зазначає про таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржує бездіяльність відповідача щодо:

обчислення та виплати грошового забезпечення за період з 26.02.2022 по 19.05.2023 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704; нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 26.02.2022 по 25.01.2025 відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 цього Порядку.

Відповідно до положень статей 1, 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи населення, зокрема оплата праці (грошове забезпечення), у межах прожиткового мінімуму. Індексація є складовою частиною грошового доходу, а не самостійною разовою виплатою.

Верховний Суд у низці постанов (зокрема, від 08.08.2024 у справі №380/29686/23, від 05.05.2022 у справі №380/8976/21, від 29.11.2023 у справі №560/11895/23) прямо зазначив, що індексація грошового забезпечення, а також компенсація за порушення строків її виплати охоплюються поняттями «заробітна плата» і «оплата праці».

Отже, спір у цій справі стосується оплати праці (грошового забезпечення військовослужбовця та його індексації).

Для таких спорів підлягають застосуванню спеціальні строки, передбачені статтею 233 КЗпП України, а не загальні строки статті 122 КАС України. Це узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 20.11.2023 у справі №160/5468/23 та від 19.01.2023 у справі №460/17052/21.

Щодо застосування статті 233 КЗпП України та наслідків її зміни, то суд вказує на таке.

Частина друга статті 233 КЗпП України у редакції, чинній до 19.07.2022 року, передбачала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.2013 №8-рп/2013 дійшов висновку, що зазначене правило охоплює усі виплати, на які працівник має право відповідно до законодавства про оплату праці, незалежно від того, чи були вони нараховані роботодавцем.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX частини першу та другу статті 233 КЗпП України викладено в новій редакції, якою встановлено тримісячний строк звернення до суду з трудовими спорами.

Верховний Суд у постанові від 08.08.2024 у справі №380/29686/23 зазначив, що: до 19.07.2022 право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежене строком; з 19.07.2022 строк звернення до суду з трудовим спором обмежений трьома місяцями, але дія нової редакції статті 233 КЗпП України поширюється лише на правовідносини, які виникли після набуття нею чинності, і не має зворотної дії в часі.

Аналогічний висновок підтверджено й у постановах Верховного Суду від 01.10.2024 у справі №160/21959/23 та від 12.09.2024 у справі №380/6701/24.

Отже, суд виходить з того, що: вимоги позивача щодо періоду до 19.07.2022 не могли бути визнані поданими з пропуском строку звернення до суду; щодо періоду після 19.07.2022 застосовується тримісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

При цьому, саме по собі звернення з позовом після 19.07.2022 не означає автоматично пропуску строку, це прямо підкреслено Верховним Судом у постанові від 20.11.2023 у справі №160/5468/23: суд зобов`язаний встановити момент, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення права, і лише тоді оцінювати дотримання строку.

У суду відсутні достатні підстави вважати, що позивач очевидно та безумовно пропустив строк звернення до суду, а тому, посилання відповідача на пункт 8 частини першої статті 240 КАС України (у взаємозв`язку з частинами третьою та четвертою статті 123 КАС України) як на підставу для залишення позову без розгляду є необґрунтованими.

За результатами розгляду клопотання відповідача, відповідач дійшов до таких висновків.

Підстави, визначені статтею 240 КАС України для залишення позову без розгляду, мають виключний характер і підлягають застосуванню судом лише за наявності чітких, однозначно встановлених у матеріалах справи обставин.

З огляду на викладене, факт пропуску позивачем строку звернення до суду, який би безумовно тягнув наслідки, передбачені частинами третьою, четвертою статті 123 КАС України та пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України, судом не встановлений; спір стосується виплати грошового забезпечення та індексації, для яких спеціальний строк звернення до суду визначається статтею 233 КЗпП України, а застосування цієї норми у редакції Закону №2352-IX до правовідносин, що виникли до 19.07.2022 року, суперечило б принципу незворотності дії законів у часі, про що прямо вказано у постанові Верховного Суду від 08.08.2024 у справі №380/29686/23 та підтверджено позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11.07.2024 у справі №990/156/23.

Отже, клопотання відповідача про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 3, 47, 122, 123, 240, 241, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_2 оборони України про залишення без розгляду адміністративного позову у справі № 560/6745/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя Є.В. Печений