Справа № 750/14262/21
Суддя: Василь НЕПОЧАТИХ
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 січня 2026 року Чернігів Справа № 750/14262/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Непочатих В.О.,

при секретарі Михальчишиній А.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Котової Я.В., розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду звіт Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області про виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про стягнення шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 по справі № 750/14262/21, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про стягнення шкоди було задоволено повністю. Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області здійснити на користь ОСОБА_1 безспірне списання з державного бюджету 531413,52 грн. матеріальної шкоди, заподіяної прийняттям неконституційного правового акту.

Окремою ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 визнано протиправною бездіяльність, вчинену Головним управлінням Державної казначейської служби України у Чернігівській області на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 у справі № 750/14262/21, яка полягає в неналежному виконанні судового рішення, в частині здійснення на користь ОСОБА_1 безспірного списання з державного бюджету 531413,52 грн. матеріальної шкоди, заподіяної прийняттям неконституційного правового акту.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 встановлено Головному управлінню Державної казначейської служби України у Чернігівській області строк, який становить 11 календарних днів, з моменту отримання даної ухвали, для подання звіту про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 по справі № 750/14262/21.

11.07.2025 до суду надійшов звіт Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області в якому відповідач зазначає, що ОСОБА_1 постійно ігнорується той факт, що відповідно до чинного законодавства України, виконання судового рішення про стягнення коштів з Державного бюджету України, покладено на Державну казначейську службу України.

Відповідач стверджує, що з метою забезпечення виконання судового рішення на користь ОСОБА_1 здійснює всі можливі дії в межах своїх повноважень, а саме: відповідач звертається до суду із заявою про зміну способу виконання рішення суду, подає до суду апеляційної інстанції апеляційні скарги, при цьому сплачуючи судовий збір, витрачаючи бюджетні кошти, подає заяву про роз`яснення рішення суду, звертається з листами до Казначейства щодо сприяння у вирішенні даного питання.

У додаткових поясненнях відповідач зазначає, що відсутній рахунок, з якого б можна було здійснити безспірне списання коштів бюджету для відшкодування шкоди, а списання коштів однією юридичною особою з рахунку, який відкрито іншій юридичній особі, технічно неможливо.

На думку відповідача, вказані обставини унеможливлюють виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 по справі № 750/14262/21.

Розглянувши звіт про виконання судового рішення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

В силу вимог абзацу першого частини другої статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Кодексом адміністративного судочинства України визначено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах покладено саме на суд.

Так, судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню судового рішення та відновленню порушених прав особи-позивача.

Згідно статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

За приписами статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

У відповідності до положень частини четвертої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, які викладені у відповідних рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у пункті 54 Рішення Європейського суду з прав людини, справа «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Заява № 40450/04), саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до вимог Конвенції. Комітет міністрів розглянув заходи, запроваджені Урядом України для забезпечення виконання рішень Суду у справах, в яких порушується питання тривалого невиконання остаточних рішень національних судів.

Комітет міністрів ухвалив тимчасову резолюцію (СМ/Ке80ІІ(2008)1), у відповідних положеннях якої зазначено:

«Комітет міністрів висловлює особливу занепокоєність у зв`язку з тим, що, незважаючи на цілий ряд законодавчих та інших важливих ініціатив, до яких неодноразово приверталася увага Комітету міністрів, поки що досить мало зроблено для того, щоб подолати існуючу структурну проблему невиконання рішень національних судів; рекомендує органам влади:

1) забезпечити ефективну реалізацію на практиці положень про відповідальність посадових осіб за невиконання рішень;

2) призначити відшкодування за шкоду, спричинену затримками у виконанні рішень національних судів, безпосередньо на підставі положень Конвенції та практики Європейського суду, як це передбачено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України», пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України»).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Аналізуючи звіт про виконання судового рішення, додаткові пояснення та надані докази, суд вважає, що вжиті боржником заходи є недостатніми, виходячи з наступного.

1. Доводи відповідача, що обов`язок виконання судового рішення про стягнення коштів з Державного бюджету України покладено саме на Державну казначейську службу України суд не приймає до уваги, оскільки належим суб`єктом владних повноважень у справі про відшкодування шкоди є Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, яке є боржником у зобов`язанні зі сплати коштів Державного бюджету України на відшкодування шкоди, заподіяної неконституційним законом.

2. Шостий апеляційний адміністративний суд у постанові від 22.12.2025 у справі № 620/8118/25 за позовом Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, дійшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 у справі № 750/14262/21 призвела до порушення норм Конституції України та інших нормативно-правових актів в частині обов`язковості виконання судового рішення.

3. Подання до Чернігівського окружного адміністративного суду заяв про зміну способу виконання рішення суду та про роз`яснення рішення суду не є доказом намагання саме Головним управлінням Державної казначейської служби України у Чернігівській області, як боржником у виконавчому провадженні, виконати судове рішення.

4. Стосовно тверджень Головного управління Державної казначейської служби України про витрачання бюджетних коштів для сплати судового збору за подання заяв та апеляційних скарг.

Так, за встановленими обставинами, в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Чернігівській області затверджені бюджетні призначення та відкритий в Державній казначейській службі України реєстраційний рахунок за кодом програмної класифікації видатків та кредитування «Керівництво та управління у сфері казначейського обслуговування».

Наказом Міністерства фінансів України від 10.02.2025 № 83 затверджено паспорт бюджетної програми за КПКВК 3504010 «Керівництво та управління у сфері казначейського обслуговування» на 2025 рік, яким передбачені наступні напрямки використання бюджетних коштів:

- казначейське обслуговування бюджетних коштів, коштів інших клієнтів та фондів загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, ведення бухгалтерського обліку з виконання бюджетів та складання звітності;

- підтримка, матеріально технічне забезпечення та розвиток функціональності інформаційно-обчислювальної системи Казначейства;

- надання кваліфікованих електронних довірчих послуг.

Отже, сплата судового збору Головним управлінням Державної казначейської служби України, зокрема, за подання заяв та апеляційних скарг, може свідчити про використання бюджетних коштів не за цільовим призначенням, встановленим відповідною бюджетною програмою, кошторисом доходів і видатків та затвердженими асигнуваннями, та як наслідок порушення бюджетного законодавства.

5. З часу набрання рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 по справі № 750/14262/21 законної сили (04.09.2024), останнє залишається невиконаним відповідачем більше 16 місяців.

6. Надані відповідачем звернення до голови (в.о. голови) Державної казначейської служби України від 21.03.2025 № 04-09-08/2338, від 03.07.2025 № 04-09-08/4973, від 18.08.2025 № 04-09-08/6175 від 18.08.2025, від 27.08.2025 № 04-09-08/6396 лише констатують перебіг розгляду справи № 750/14262/21, та свідчать про порушення визначених пунктами 3, 5, 8 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріїв (обґрунтовано, добросовісно, пропорційно), якими повинен керуватися суб`єкт владних повноважень, а тому є формальними та не спрямовані на реальне виконання судового рішення.

7. Суду не надано доказів подання відповідачем до Казначейської служби України необхідних документів, визначених Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, з метою виконання судового рішення.

8. Суду не надано доказів включення рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 у справі № 750/14262/21 до Переліку судових рішень щодо відшкодування шкоди, завданої у сфері нормотворчої діяльності в 2024 - 2026 роках, на погашення заборгованості.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що вказані дії відповідача не можна вважати належними, достатніми та дієвими заходами з метою виплати позивачу коштів, що свідчить про недотримання такого особливо важливого принципу «належного урядування», який згідно практики Європейського Суду з прав людини передбачає, зокрема, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 01.02.2022 у справі № 420/177/20, переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, зокрема, у публічно-правових спорах, адміністративні суди повинні зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, щоб це не призводило до порушення основоположних засад адміністративного судочинства та щоб такі засоби не були надмірними за визначених умов та не призводили до порушення прав, гарантованих Конституцією та законами України, а також Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Це означає, що негативні наслідки недобровільного виконання судового рішення мають бути пропорційними та збалансованими, а санкції, накладені судом у зв`язку з невиконанням судового рішення, не повинні бути надмірними; при цьому мають враховуватися усі обставини, які стали причиною невиконання судового рішення, надаватися оцінка діям боржника, спрямованих на таке виконання, міру його вини тощо.

Отже, не виконання відповідачем судового рішення, ухваленого на користь фізичної особи, після набрання ним законної сили, ставить під сумнів для такої особи дієвість в Україні таких складових верховенства права як обов`язковість виконання судового рішення, а також принципи правової визначеності та легітимних очікувань.

В даному випадку, дії (бездіяльність) відповідача щодо виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 у справі № 750/14262/21 призвели до порушення норм Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших нормативно-правових актів в частині обов`язковості виконання судового рішення.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення. Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.

З урахуванням викладеного, суд відмовляє у прийнятті звіту суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення та приходить до висновку про достатність підстав для накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, оскільки можливі способи впливу у спірних правовідносинах були застосовані і відповідач, незважаючи на вказане, продовжує ухилення від виконання судового рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2026 рік» установлено у 2026 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня - 3328,00 грн.

Визначаючи розмір штрафу, суд дійшов висновку про необхідність його застосування у мінімальному розмірі, тобто, на рівні двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий розмір буде достатнім для відповідача та спонукатиме його виконати рішення суду.

Таким чином, суд вважає за необхідне накласти на начальника Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області ОСОБА_2 штраф у сумі 66560,00 грн., з яких половина штрафу у розмірі 33280,00 грн. підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , а інша половина штрафу у розмірі 33280,00 грн. підлягає стягненню до Державного бюджету України.

Також суд встановлює суб`єкту владних повноважень новий строк для подання звіту про виконання судового рішення до 13.03.2026.

Керуючись статтями 248, 382, 382-1, 382-2, 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Головному управлінню Державної казначейської служби України у Чернігівській області у прийнятті звіту про виконання судового рішення від 11.07.2025.

Накласти на начальника Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області ОСОБА_2 штраф у сумі 66560,00 грн.

Встановити Головному управлінню Державної казначейської служби України у Чернігівській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 по справі № 750/14262/21 до 13.03.2026.

Стягнути з начальника Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області Літоша Анатолія Борисовича на користь ОСОБА_1 половину штрафу у сумі 33280,00 грн.

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Боржник: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Строк пред`явлення ухвали суду до виконання в частині стягнення на користь ОСОБА_1 становить три роки з дня набрання нею законної сили.

Стягнути з начальника Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області Літоша Анатолія Борисовича до Державного бюджету України половину штрафу у сумі 33280,00 грн. на рахунок UA0026007, отримувач - УК у Печер.р-ні./Печерс.р-н/21081100, код отримувача (), код класифікації доходів бюджету: 21081100, банк - Казначейство України (ЕАП)).

Стягувач: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ).

Боржник: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Строк пред`явлення ухвали суду до виконання в частині стягнення до Державного бюджету України становить три місяці з дня набрання нею законної сили.

Попередити начальника Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області Літоша Анатолія Борисовича, що з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму штрафу без додаткового судового рішення нараховується пеня у розмірі три відсотки річних з урахуванням індексу інфляції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29.01.2026.

Суддя Василь НЕПОЧАТИХ