Справа № 460/8737/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 460/8737/24 пров. № А/857/32225/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

на окрему ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року (суддя Дудар О.М., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м. Рівне, дата складання повного тексту 18 липня 2025 року),

в адміністративній справі №460/8737/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У серпні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просила: 1) визнати протиправною відмову щодо нарахування та виплати пенсії відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не в повному розмірі; 2) зобов`язати здійснити нарахування та виплату пенсії відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021 та відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум, з 16.05.2023.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 позовну заяву в частині позовних вимог за період з 16.05.2023 по 02.02.2024 залишено без розгляду з підстав, визначених ч.3 ст. 123 та п.8 ч.1 ст.240 КАС України.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14.01.2025, яке набрало законної сили 24.04.2025 за наслідками перегляду в апеляційному порядку, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 з 03.02.2024 основної пенсії по інвалідності згідно з вимогами рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР, в розмірі шести мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 03.02.2024 нарахування та виплату основної пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР, у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.

26.06.2025 позивач звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст.383 КАС України про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, вчинені на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 у справі №460/8737/24 щодо обчислення основного розміру пенсії по інвалідності позивача відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з величини прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на відповідний рік- 2093,00 грн., мотивуючи таку тим, що відповідач застосував до спірних правовідносин розмір пенсії за віком, що не відповідає шести мінімальним пенсіям за віком, чим порушив право позивача на отримання пенсії по інвалідності у належному (більшому) розмірі, захищене відповідним судовим рішенням.

Окремою ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 383 КАС України, задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, вчинені на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року в адміністративній справі №460/8737/24, щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 основного розміру пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01 березня 2024 року, виходячи з величини прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» - 2093грн. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону під час виконання судового рішення. Установлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області тридцятиденний строк з дня отримання (вручення) копії цієї ухвали для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону під час виконання судового рішення.

З цією окремою ухвалою суду першої інстанції не погодився відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що ухвалена з порушенням вимог ст. 242 КАС України, підстави чого викладені в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано норми пункту 8 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік». Зокрема, на виконання рішення суду у справі №460/8737/24 Головним управлінням ПФУ в Рівненській області проведено перерахунок пенсії, внаслідок якого розмір пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків позивача з 03.02.2024 року обраховано із застосуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність 2093.00 * 6 =12558,00 грн, що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії №19 від 06.05.2025. Головним управлінням ПФУ в Рівненській області для виконання рішення суду було застосовано показник мінімальної пенсії у розмірі 2093 грн., встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», оскільки рішенням суду зобов`язано провести перерахунок пенсії з 03.02.2024. При тому судом першої інстанції не враховано, що вищезгаданим рішенням суду зобов`язань проводити наступні перерахунки зі зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, в подальшому на органи Пенсійного фонду України не покладено. Вважає скаржник, що реалізація права особи має здійснюватися за нормами, чинними на момент вираження волевиявлення такої особи. Право не може існувати на майбутнє. Таким чином, при винесенні окремої ухвали суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача в тому, що на виконання судового рішення відповідач зобов`язаний здійснити нарахування та виплату позивачу основної пенсії по інвалідності в розмірі шести мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із застосуванням розмірів прожиткового мінімуму на рівні 2361,00 грн. з 01.03.2024.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену окрему ухвалу суду від 18.07.2025 та ухвалити постанову, якою відмовити заявнику у задоволенні заяви.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість окремої ухвали суду першої інстанції, вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14.01.2025, яке набрало законної сили 24.04.2025, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 03.02.2024 нарахування та виплату основної пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР, у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановляючи окрему ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що нарахування позивачу основного розміру пенсії по інвалідності із застосуванням прожиткового мінімуму на рівні 2093,00 грн до 01.03.2024 є правомірним. Проте відповідачем здійснено нарахування пенсії позивачу із застосуванням прожиткового мінімуму в розмірі 2093,00 грн і після 01.03.2024, що суперечить нормам чинного законодавства та постановленому у цій справі судовому рішенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для постановлення окремої ухвали в справі, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою у порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З метою належного захисту прав особи щодо виконання судових рішень в адміністративному судочинстві законодавцем впроваджено правовий інститут судового контролю, в тому числі, в порядку, передбаченому ст.383 КАС України, що позбавляє особу-позивача необхідності повторно звертатися до суду з позовом для зобов`язання суб`єкта владних повноважень - відповідача належним чином виконувати рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Зазначена норма має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Водночас, колегія суддів зазначає, що перевіряючи наявність підстав для звернення позивача до суду в порядку статті 383 КАС України для встановлення судового контролю шляхом визнання протиправними дій відповідача на виконання рішення суду, суд має обов`язок перевірити, чи не виникли між сторонами нові спірні правовідносини, яким може бути надано правову оцінку лише в окремому позовному провадженні та чи наявні підстави для визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду.

У розглядуваних правовідносинах суд встановив, що на виконання рішення суду від 14.01.2025 у справі №460/8737/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області проведено перерахунок пенсії, внаслідок якого розмір пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків ОСОБА_1 з 03.02.2024 обраховано із застосуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність 2093.00*6 =12558,00 грн, що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії №19 від 06.05.2025 (а.с.89).

Так, в Рішенні Конституційного Суду України від 03.04.2024 № 4-р(І)/2024 констатовано, що на виконання імперативних вимог статей 3, 16, 50 Конституції України парламент у частині четвертій статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 № 230/96-ВР (далі - Закон № 230/96-ВР) зазначив, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у постанові від 10.12.2024 у справі №240/1121/24 не знайшла підстав для відступлення від правового висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, а також констатувала, що внесеними Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 29.06.2021 № 1584-IX змінами до статті 54 Закону № 796-ХІІ встановлено менші розміри пенсії, аніж ті, які було передбачено зазначеною статтею в редакції Закону № 230/96-ВР, а тому законодавець вчергове порушив право на належний рівень соціального захисту та засадничий обов`язок держави щодо відшкодування завданої шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв`язку з чим до спірних правовідносин у цій справі слід застосувати норми Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР.

Вирішуючи спір по суті, у судовому рішенні у справі № 460/8731/24 суд зазначив, що до спірних правовідносин слід застосувати норми частини четвертої статті 54 Закону № 796-XII в редакції Закону № 230/96-ВР, якими передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;

по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;

по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Рішенням суду у справі № 460/8737/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 03.02.2024 нарахування та виплату основної пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР, у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.

За приписами частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-XIV (далі - Закон №966-XIV), прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460-IX, установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, осіб, які втратили працездатність, - 2361 гривня.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059-IX, установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, осіб, які втратили працездатність, - 2361 гривня.

Відповідно до пункту 8 Розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік`установлено, що перерахунок пенсій, надбавок, підвищень та інших доплат до пенсії, який здійснюється з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом на 01.01.2024, проводиться з 01.03.2024 разом зі здійсненням щорічної індексації пенсій, передбаченої частиною другою статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, відповідачем після 01.03.2024 протиправно здійснено нарахування пенсії позивачу із застосуванням прожиткового мінімуму в розмірі 2093,00 грн, що суперечить нормам чинного законодавства та постановленому у цій справі судовому рішенню.

Таким чином, встановлені у справі фактичні обставини дають підстави суду апеляційної інстанції дійти висновку, що відповідачем у справі №460/8737/24 при виконанні рішення суду від 14.01.2025 допущено протиправність дій, що виразилось в обчисленні основного розміру пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи`у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України» «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 № 230/96-ВР за період з 01.03.2024, виходячи з величини прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», - 2093,00 грн., і на такі дії виникає можливість застосування виду судового контролю з виконання рішення суду, як це передбачено положеннями статті 383 КАС України.

В такій ситуації наявні підстави для задоволення заяви позивача від 26.06.2025, поданої в порядку ст.383 КАС України в адміністративній справі №460/8737/24.

Відповідно до ч.6 ст.383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення, а за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених правових норм колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків про наявність підстав для постановлення окремої ухвали у порядку, визначеному статтею 383 КАС України. Ухвала суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни окремої ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 383 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.

Окрему ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року в адміністративній справі №460/8737/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
З. М. Матковська