Справа № 240/2803/26
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у забезпеченні позову)

28 січня 2026 року м. Житомир

справа № 240/2803/26

категорія 113080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 а Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не внесення змін до Єдиного держаного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо персональних даних, а саме відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності на підставі вироку Андрушівського районного суду Житомирської області від 25.04.2022 по справі №272/212/22 за ч. 1 ст. 111-1 КК України, а саме за злочин про основ національної безпеки України, та відомості про наявність судимості на підставі вказаного вироку суду;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації, на особливий період №1915 від 26.12.2025;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині та наказ по особовому складу про зарахування до списків військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення та звільнити з військової служби;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 поновити в ЄДРПВР як військовозобов`язаного та внести змін до Єдиного держаного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо персональних даних, а саме відомостей про притягнення позивача до кримінальної відповідальності на підставі вироку Андрушівського районного суду Житомирської області від 25.04.2022 по справі №272/212/22 за ч. 1 ст. 111-1 КК України, а саме за злочин про основ національної безпеки України, та відомості про наявність судимості на підставі вказаного вироку суду.

Відповідно до ухвали суду від 28 січня 2026 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження).

28 січня 2026 року представник позивача - Петренко К.Д. (діє на підставі ордеру серії ВТ №1073608 від 25.01.2026), через систему "Електронний суд", надіслала заяву (за вх. №6282/26) про вжиття заходів забезпечення позову.

У поданій заяві просить вжити заходи забезпечення позову, до вирішення справи по суті, шляхом:

- заборони Військовій частині НОМЕР_1 вчиняти дії щодо направлення/переведення військовослужбовця ОСОБА_1 , для проходження військової служби до іншої військової частини до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що позивач проходить у Військовій частині НОМЕР_1 курси базової загальновійськової підготовки, програма якої передбачена протягом 30 (тридцяти) діб.

Зазначає, що відповідно до довідки №175 від 08.01.2026 позивач перебуває на військовій службі по мобілізації з 26.12.2025. Тобто, на теперішній час після завершення підготовки у Військовій частині НОМЕР_1 позивача буде направлено/переведено для проходження військової служби до іншої військової частини.

Наголошує, що у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виконання рішення суду у цій справі в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 виключити позивача зі списків її особового складу стане неможливим, а ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, буде істотно ускладнено, оскільки для такого захисту позивачу доведеться докласти значних зусиль та витрат, у тому числі через необхідність звернення до суду з новим позовом з вимогою до іншої військової частини, яка не є учасником цієї справи та до якої ОСОБА_1 буде направлено/переведено для проходження військової служби.

На думку представника позивача, забезпечення позову не спричинить шкоди відповідачам чи іншим особам, оскільки у разі відмови у задоволенні позовних вимог Військова частина НОМЕР_1 зможе направити/перевести військовослужбовця ОСОБА_1 до іншої військової частини.

28 січня 2026 року Військова частина НОМЕР_1 , через систему "Електронний суд", надіслала заперечення (за вх. №6531/26) на заяву про забезпечення позову у прохальній частині якого просила врахувати надані заперечення.

Зазначає, що на час проходження заявником служби та на дату звернення до суду із клопотанням про забезпечення позову в Україні діє воєнний стан, в умовах якого існує заборона зупинення дії наказів відданих військовослужбовцю.

Вказує, що заявник є військовослужбовцем та проходить військову службу у Збройних Силах України відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку з чим, рішення щодо позбавлення можливості забороняти Військовій частині НОМЕР_1 вчиняти дії, пов`язані з виконанням військовослужбовцем військових завдань, в тому числі забороняти йому визначати місце несення військової служби військовослужбовцем, так і виключення зі списків особового складу буде мати ознаки порушення дискреційних повноважень відповідача.

Наголошує, що звернувшись з адміністративним позовом заявник в повній мірі може реалізувати своє право на судовий захист.

На думку Військової частини НОМЕР_1 , заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Розглянувши подану представником позивача заяву про забезпечення позову та з урахуванням наданих Військовою частиною НОМЕР_1 заперечень, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За змістом приписів частин 1, 4, 5, 6 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З урахування вказаного суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно певної сторони у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.

Із аналізу наведених норм випливає, що забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

Надані представником позивача документи свідчать, що позивач направлений до Військової частини НОМЕР_1 для проходження курсу базової загальновійськової підготовки.

Відповідно до довідки, що міститься в матеріалах справи, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 №175 від 08.01.2026, солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом від час мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 з 26.12.2025.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а тому суд відмовляє у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення адміністративного позову.

Згідно з ч.5 ст.154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.8 ст.154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

ухвалив:

1. У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко