Справа № 300/4659/23
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"29" січня 2026 р. справа № 300/4659/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Боршовського Т.І., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 від 27.01.2026 про відвід судді в адміністративній справі № 300/4659/23 за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Міністерство освіти і науки України, про визнання протиправними та скасування рішень від 24.05.2023 та від 27.06.2023, -

Процесуальні обставини щодо розгляду справи:

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 відкрито провадження у справі № 300/4659/23 за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Комітету з питань етики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №16 (29) від 24.05.2023 та рішення Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 27.06.2023 про виявлення порушення академічної доброчесності у вигляді академічного плагіату у дисертації ОСОБА_1 на тему "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 задоволено позов: визнано протиправними та скасовано рішення Комітету з питань етики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №16 (29) від 24.05.2023 та рішення Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 27.06.2023 про виявлення порушення академічної доброчесності у вигляді академічного плагіату у дисертації ОСОБА_1 на тему "ІНФОРМАЦІЯ_1"; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024 задоволено частково апеляційну скаргу Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти: рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року у справі №300/4659/23 в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Комітету з питань етики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №16 (29) від 24.05.2023 скасовано і в цій частині у задоволенні позову відмовлено; у решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року у справі №300/4659/23 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20.12.2024: задоволено частково касаційну скаргу Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти; скасовано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року; справу № 300/4659/23 за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти про визнання протиправними та скасування рішень направлено на новий розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

09.01.2025 здійснено автоматизований розподіл адміністративної справи № 300/4659/23 та визначено суддю Боршовського Т.І. для розгляду цієї справи.

Ухвалою від 14.01.2025 прийнято до провадження Івано-Франківського окружного адміністративного суду адміністративну справу № 300/4659/23 за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти про визнання протиправними та скасування рішень від 24.05.2023 та від 27.06.2023; визначено розгляд справи № 300/4659/23 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); залучено Міністерство освіти і науки України до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

17.01.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 від 16.01.2025 про відвід судді в цій адміністративній справі № 300/4659/23.

Ухвалою від 21.01.2025 передано адміністративну справу № 300/4659/23 для вирішення питання про відвід судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою від 23.01.2025 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 24.01.2025 про відвід судді в адміністративній справі № 300/4659/23 за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Міністерство освіти і науки України, про визнання протиправними та скасування рішень від 24.05.2023 та від 27.06.2023.

27.01.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 від 24.01.2025 про відвід судді в цій адміністративній справі № 300/4659/23.

Ухвалою від 29.01.2025 передано адміністративну справу № 300/4659/23 для вирішення питання про відвід судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою від 31.01.2025 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 24.01.2025 про відвід судді в адміністративній справі № 300/4659/23 за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Міністерство освіти і науки України, про визнання протиправними та скасування рішень від 24.05.2023 та від 27.06.2023.

05.03.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 від 04.03.2025 про долучення доказів до матеріалів справи.

14.03.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло пояснення представника Міністерства освіти і науки України від 14.03.2025 щодо позовної заяви.

12.05.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 від 09.05.2025 про долучення доказів до матеріалів справи.

14.07.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача від 09.05.2025 про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою від 22.01.2026 витребувано в Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти належним чином засвідчену копію Звіту про результати перевірки за скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за допомогою програмних засобів визначення унікальності тексту та встановлення інших відомостей на підставі виявлення в дисертації ОСОБА_1 "ІНФОРМАЦІЯ_1" текстових збігів без посилання на джерела, який вказаний додатком № 1 до рішення Комітету з питань етики за колективною скаргою щодо порушення академічної доброчесності у дисертаційній роботі ОСОБА_1 від 24.05.2023 № 16 (29).

27.01.2026 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника відповідача від 27.01.2026 про долучення доказів, до якого долучено витребувану ухвалою від 22.01.2026 копію Звіту про результати перевірки за скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за допомогою програмних засобів визначення унікальності тексту та встановлення інших відомостей на підставі виявлення в дисертації ОСОБА_1 "ІНФОРМАЦІЯ_1" текстових збігів без посилання на джерела, який вказаний додатком № 1 до рішення Комітету з питань етики за колективною скаргою щодо порушення академічної доброчесності у дисертаційній роботі ОСОБА_1 від 24.05.2023 № 16 (29).

27.01.2026 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 від 27.01.2026 про відвід судді в цій адміністративній справі № 300/4659/23. Заяву позивач обґрунтовує тим, що суддя Боршовський Т.І., "не зважаючи на явні маніпуляції із законодавством, вчинені суддями Берназюком Я.О., Єзеровим А.А., Чиркіним С.М., з метою протиправного залучення третьої особи (МОН) на стороні відповідача, - ухвалив рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та без будь-яких правових підстав виконав протиправну вказівку в інтересах НАЗЯВО, порушуючи судову практику та практику ЄСПЛ". Ухвали суду від 21.01.2025 (суддя Боршовський Т.І.), від 23.01.2025 (суддя Микитин Н.М.) по розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід від 16.01.2025, свідчать, що судді Боршовський Т.І. та Микитин Н.М. не ознайомлені з матеріалами справи та наявними доказами. Суддя Боршовський Т.І. не лише грубо порушив статтю 129 Конституції України, але й права процесуальні позивача, оскільки вже в ухвалі про прийняття справи до провадження незаконно залучив третю особу на стороні відповідача - МОН України, не врахувавши вимог законів та не надавши можливість позивачу викласти позицію. Проте суддя Боршовський Т.І. зманіпулював нормами права в інтересах відповідача, посилаючись на Закон № 2145-VIII та Порядок № 1197. Суддя Боршовський Т.І. протиправно залучивши МОН як третю особу на стороні відповідача, намагається примусити МОН безпідставно змінити свою позицію на користь відповідача, що є прямими доказами його упередженості та зацікавленості у прийнятті неправосудного рішення. На думку позивача, суддя Боршовський Т.І. продовжив систематично вчиняти дії на підтримку відповідача. Так, суддя Боршовський Т.І. 22.01.2026 постановив ухвалу про витребування доказів, якою з власної ініціативи витребував у відповідача додаткові докази, спрямовані на обґрунтування його правової позиції та використання проти позивача. В ухвалі від 22.01.2026 суддя Боршовський Т.І. прямо зазначив, що відповідачем подано не всі докази, які можуть бути використані у цій справі, та конкретизував, який саме доказ має бути поданий. Таким чином, на думку позивача, суддя Боршовський Т.І. в порушення принципу змагальності, що гарантований частиною першою статті 9 КАС України, фактично усунув недоліки доказування відповідача, що є його процесуальним ризиком, та втрутився у формування доказової бази сторони у справі. Стасюк О.О. вважає, що частина п`ята статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України прямо забороняє суду збирати докази з власної ініціативи, а суддя Боршовський Т.І. фактично підмінив собою сторону відповідача, оскільки не лише констатував відсутність певного доказу у матеріалах справи, а й самостійно визначив, який саме доказ має бути поданий, та ініціював його витребування. Такі дії виходять за межі повноважень суду та свідчать про здійснення ним функцій, притаманних стороні у процесі, що є несумісним із принципом безсторонності суду та рівності учасників процесу, гарантованих статтею 129 Конституції України. Також в ухвалі від 22.01.2026 суддя Боршовський Т.І. не навів жодного мотивованого обґрунтування того, які саме юридично значимі обставини можуть бути встановлені або спростовані внаслідок витребування зазначеного доказу, не зазначив, з яких причин цей доказ не був поданий відповідачем самостійно, а також не пояснив, яким чином його вилучення та долучення до матеріалів справи вплине на правильне та законне вирішення спору. Вказане, свідчить про вихід судді за межі наданих йому процесуальних повноважень.

Позивач просить суд відвести від розгляду справи № 300/4659/23 суддю Боршовського Т.І. на підставі пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 від 27.01.2026 про відвід судді в справі № 300/4659/23, суд вказує на таке.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені в статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Так, згідно з частиною першою статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною другою вказаної ж Статті передбачено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. В даному випадку стаття 37 КАС України визначає умови недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи.

Відповідно до частини третьої статті 36 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Частиною четвертою статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд надав оцінку доводам ОСОБА_1 в заяві від 27.01.2026 про відвід судді Боршовського Т.І. в адміністративній справі № 300/4659/23. Вважаю, що вказані доводи, як і доводи попередніх заяв про відвід від 14.01.2025 та від 24.01.2025, фактично зводяться до незгоди позивача із постановленням судом ухвали від 14.01.2025 в частині залучення Міністерства освіти і науки України до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Суд ще раз звертає увагу позивача, що постанови Верховного Суду набирають законної сили з дати їх прийняття, є обов`язковими для виконання на всій території України, а висновки Верховного Суду при новому розгляді справи є обов`язковими для суду першої інстанції (стаття 124 Конституції України, статті 14, 353, 359 Кодексу адміністративного судочинства України).

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (пункт 61 рішення ЄСПЛ у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania) [GC], No. 28342/95, ECHR 1999- VII). Суд першої інстанції, застосовуючи вказаний принцип, з огляду на постанову Верховного Суду, яка набрала законної сили, при новому розгляді справи не може надавати оцінку правомірності такої постанови Верховного Суду та не застосовувати висновки та мотиви касаційного суду, з яких скасовані судові рішення в справі. Також вказаний принцип вимагає як від сторін справи, так й інших осіб, не ставити під сумнів судове рішення, яке набрало законної сили.

В ухвалі від 21.01.2025, за результатами розгляду заяви про відвід від 16.01.2025, та в ухвалі від 29.01.2025, за результатами розгляду заяви про відвід від 24.01.2025, суд вже надавав оцінку таким доводам позивача. Так суд вказав, що постановляючи ухвалу від 14.01.2025 про призначення справи до розгляду та залучення до участі в справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерства освіти і науки України, суд дотримався норм частин четвертої та п`ятої статті 353 КАС України щодо обов`язковості висновків Верховного Суду, при новому розгляді справи судом першої інстанції, та врахував висновок суду касаційної інстанції щодо вказаного процесуального питання, викладений в постанові від 20.12.2024 у цій адміністративній справі.

Заява ОСОБА_1 від 27.01.2026 про відвід судді не містить жодних нових обставин щодо залучення до участі в справі Міністерства освіти і науки України як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Щодо доводів позивача про те, що суддя Боршовський Т.І. фактично підмінив собою сторону відповідача, порушивши принцип змагальності, оскільки не лише констатував відсутність певного доказу у матеріалах справи, а й самостійно визначив, який саме доказ має бути поданий, та ініціював його витребування ухвалою від 22.01.2026, то суд вважає за необхідне вказати на таке.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) одним із основних засад (принципів) адміністративного судочинства є: змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Такий принцип розкритий в статті 9 КАС України.

Так, згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною четвертою статті 9 КАС України визначено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

З огляду на зміст вищевказаних положень, КАС України не лише не містить заборони для суду витребовувати докази з власної ініціативи, а навпаки передбачає таку можливість.

Повноваження суду щодо витребування доказів з власної ініціативи також підтверджуються частиною четвертою статті 77 КАС України, згідно якої суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Натомість частина п`ята цієї статті КАС України, на яку посилається позивач, лише встановлює заборону на витребування доказів у позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Можливість витребування судом доказів за власною ініціативою підтверджується також частиною третьою статті 80 КАС України, згідно якої про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Таким чином, вищевказані положення КАС України спростовують доводи позивача про те, що суд не може самостійно ініціювати питання про витребування доказів. Такі процесуальні дії та рішення суду щодо витребування доказів у відповідача - суб`єкта владних повноважень узгоджуються із застосуванням в адміністративному судочинстві принципів змагальності та офіційного з`ясування всіх обставин справи.

Верховний Суд в своїх постановах неодноразово зазначав, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставини справи з метою ухвалення справедливого та об`єктивного рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

Що стосується доводів позивача про те, що в ухвалі від 22.01.2026 про витребування доказів не зазначено мотивованого обґрунтування того, які саме юридично значимі обставини можуть бути встановлені або спростовані внаслідок витребування зазначеного доказу, то суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оцінка доказів регламентована статтею 90 КАС України, згідно якої:

1. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

2. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

3. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

4. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суд надає належну правову оцінку кожному окремому доказу в їх сукупності з доводами учасників справи, які містяться в матеріалах справи, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, а не в ухвалі про витребування доказів.

Витребувані ухвалою від 22.01.2026 докази : копія Звіту про результати перевірки за скаргою ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за допомогою програмних засобів визначення унікальності тексту та встановлення інших відомостей на підставі виявлення в дисертації ОСОБА_1 "ІНФОРМАЦІЯ_1" текстових збігів без посилання на джерела, - є додатком № 1 до рішення Комітету з питань етики за колективною скаргою щодо порушення академічної доброчесності у дисертаційній роботі ОСОБА_1 від 24.05.2023 № 16 (29). Вказане рішення є предметом оскарження згідно вимог позовної заяви. Отже, для з`ясування всіх обставин у справі, виходячи з принципу офіційного з`ясування обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність дослідження як доказу документу, на підставі якого прийняте рішення від 24.05.2023, та який є його додатком.

З огляду на вищевказане, доводи позивача у заяві від 27.01.2026 про відвід судді Боршовського Т.І. є по суті незгодою з процесуальним рішенням суду - ухвалою від 22.01.2026 про витребування доказів. Однак вказані обставини згідно з частиною четвертою статті 36 КАС України не можуть бути підставою для відводу судді.

Заявник не надала жодних доказів в підтвердження доводів, як вказано в заяві: "особистої упередженості та зацікавленості судді Боршовського Т.І. в прийнятті неправосудного рішення".

Постановлення судом ухвали від 22.01.2026 про витребування доказів, як стверджує позивач, не можна вважати доказом особистої упередженості та залежності судді при вирішенні цієї справи.

Отже, вважаю, що суддя Боршовський Т.І. не є упередженим ні в суб`єктивному, ні в об`єктивному розумінні при розгляді та вирішенні цієї адміністративної справі.

Будь-яких інших підстав для відводу судді, передбачених статтями 36 та 37 КАС України, а також доказів, які б підтверджували існування таких підстав позивачем у заяві від 27.01.2026 про відвід судді не зазначено.

Отже, заява від 27.01.2026 про відвід судді Боршовського Т.І. є безпідставною.

За наслідками розгляду заяви від 27.01.2026 висновую, що справу належить передати для вирішення питання про відвід іншому судді.

Керуючись статями 36, 37, 39, 40, 44, 243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Передати адміністративну справу № 300/4659/23 для вирішення питання про відвід судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню, окремо від рішення суду.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.