Справа № 440/1631/25
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. ПолтаваСправа № 440/1631/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо не звільнення старшого солдата ОСОБА_1 , з військової служби за поданим рапортом у зв`язку з сімейними обставинами, визначеними підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 та абзацу 11 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-XII, а саме: у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи;

- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_2 прийняти рішення (наказ) про звільнення старшого солдата ОСОБА_1 , з військової служби за його поданим рапортом у зв`язку з сімейними обставинами, визначеними підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 та абзацу 11 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-XII, а саме: у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно із розпорядженням керівника апарату Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 №676 у зв`язку із призначенням судді Канигіної Т.С. на посаду судді Сьомого апеляційного адміністративного суду на підставі Указу Президента України від 13.12.2025 №954/2025, призначено повторний автоматичний розподіл справи №440/1631/25.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2025 справу передано для розгляду судді Костенко Г.В.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.12.2025 адміністративну справу №440/1631/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії прийнято до провадження.

Позов обґрунтований тим, що позивач звернувся до відповідача з рапортом від 26 листопада 2024 року та відповідним пакетом підтверджуючих документів про звільнення його з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", оскільки його дружина має ІІ групу інвалідності та потребує постійного догляду. Проте, рішенням командира військової частини НОМЕР_1 від 04 грудня 2024 року йому було відмовлено у звільненні зі служби, оскільки відсутні відомості про необхідність постійного догляду. З діями відповідача щодо неналежного розгляду рапорту від 26 листопада 2024 року позивач не погоджується та вважає їх протиправними, у зв`язку із чим звернувся до суду із цим позовом.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач є військовослужбовцем, призваним на військову службу у зв`язку з мобілізацією, та на теперішній час проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Позивач послався на необхідність здійснення догляду за дружиною - ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю II групи. Військової частини НОМЕР_1 були досліджені документи, які були подані позивачем до військової частини НОМЕР_1 разом із рапортом про звільнення з військової служби, та встановлено, що вони не містять інформації про те, що дружина позивача за станом здоров`я потребує постійного догляду За таких обставин військова частина НОМЕР_1 , відмовляючи позивачу в звільненні з військової служби, діяла в межах та на підставі закону, а отже, жодних протиправних дій не вчинила, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до статей 12 та 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Старший солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Дружина позивача ОСОБА_2 , 13 січня 1983 року є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ № 534919 від 14.10.2024 року.

У листопаді 2024 року позивач звернувся з рапортом до свого безпосереднього командира про ініціювання клопотання перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби за призовом під час мобілізації на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 та пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через сімейні обставини: необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

До рапорту додав наступні документи, які підтверджують вказані сімейні обставини:

- нотаріально засвідчені копії паспорта громадянина України та РНОКПП на ім`я ОСОБА_1 ;

- нотаріально засвідчені копії паспорта громадянина України та РНОКПП (дружини) на ім`я ОСОБА_2 ;

- нотаріально засвідчену копію свідоцтва про шлюб;

- нотаріально засвідчена копія довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №534919;

- копія індивідуальної програми реабілітації інваліда;

- нотаріально засвідчена копія висновку про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 21.11.2024;

- нотаріально засвідчена копія консультативного висновку спеціаліста від 18.11.2024;

- копія повідомлення про відмову у наданні державної допомоги особам, які не мають права на пенсію та інвалідам від 18.11.2024;

- копія рішення про відмову у призначенні пенсії від 31.10.2024.

Командир військової частини НОМЕР_3 , супровідним листом від 27.11.2024 №2467 направив до командира військової частини НОМЕР_2 для розгляду подання про звільнення з військової служби старшого солдата ОСОБА_1 відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 та пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через сімейні обставини.

Вказаний супровідний лист з додатками, військовою частиною НОМЕР_2 отримано 01.12.2024 №17054 про, що свідчить відповідна відмітка частини.

За результатами розгляду рапорту позивача, 04.12.2024 уповноваженою особою військової частини НОМЕР_2 , прийнято рішення наступного змісту:

"Матеріали не підлягають задоволенню оскільки у відповідності до змін внесених 18.05.2024 в Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу», у п.п "г", ч.2, ч.12 цього Закону, відсутні підстави для звільнення, зазначені у рапорті і супровідному по солдату ОСОБА_1 "

Не погодившись із діями відповідача щодо неналежного розгляду рапорту від 26 листопада 2024 року про звільнення його з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 та абзацу 11 підпункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, які мають значення для правильного вирішення спору, суд виходить з наступного.

Згідно з частинами першою та другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу вимоги статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Також Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію" оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Військовий стан в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, затвердженими Законами України, та на даний час військовий стан в Україні триває.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII /надалі Закон № 2232-XII/.

Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною четвертою статті 2 Закону № 2232-XII передбачено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Одним із видів військової служби, відповідно до частини шостої статті 2 Закону № 2232-XII, є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Пунктом 2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 /надалі по тексту - Положення №1153/2008 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)/ встановлено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом.

За приписами пункту 5 Положення №1153/2008 громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України.

Сторонами визнається, що позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 та має статус військовослужбовця.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період передбачені частиною четвертою статті 26 Закону №2232-XII.

Так, відповідно до положень підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII (у редакції, чинній станом на дату надання позивачу відповіді від 25 листопада 2024 року) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

В свою чергу абзацом 11 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці звільняються з військової служби у воєнний час необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

За приписами пункту 233 розділу ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 /надалі Положення № 1153/, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яка затверджена наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за № 438/16454 /надалі Інструкція № 170/, визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153.

Відповідно до пункту 1.5 розділу І Інструкції № 170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання на військовослужбовців крім тих, які проходять базову військову службу, щодо: звільнення з військової служби (додаток 1); клопотання посадових осіб у вигляді відповідного рапорту (списку) - на військовослужбовців щодо зарахування кандидатами та направлення на навчання чи підготовку до закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, укладення з ними Контрактів про проходження військової служби, продовження строків чи припинення їх дії, продовження строків перебування на посадах осіб офіцерського складу, крім того, на військовослужбовців базової військової служби щодо прийняття їх на військову службу за контрактом з одночасним присвоєнням військового звання та призначенням на відповідні посади після проходження ними базової військової служби, направленням для подальшого проходження військової служби до інших військових (навчальних) частин (центрів) в межах Збройних Сил України або зі Збройних Сил України до інших військових формувань, переміщення та звільнення їх з військової служби.

Додатком 19 Інструкції № 170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.

Відповідно до положень пункту 12.11 розділу ХІІ Інструкції № 170 перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.

Так, додаток 19 до Інструкції № 170 визначає Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, а саме: пунктом 5 визначено, що при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років); документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, зокрема, у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я:

- документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);

- один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

- один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

- висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді /підпункт 26/.

За визначенням пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 року № 40, рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Отже, чинним законодавством передбачена можливість звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, під час дії воєнного стану через таку сімейну обставину як необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. При цьому військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби на такій підставі, подають подання (або рапорт) та документи, які підтверджують наявність цієї сімейної обставини, зокрема висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді.

Як встановлено судом, позивач, будучи призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, подав рапорт про звільнення його зі служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої та абзацу 11 підпункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону Україна "Про військовий обов`язок і військову службу".

При цьому у рапорті позивач зазначив, що його дружина, ОСОБА_2 , є особою з інвалідністю ІІ групи що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ № 534919 від 14.10.2024 року та відповідно до Висновку ЛКК №1051 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

На підтвердження вказаних обставин позивач до рапорту додав: нотаріально засвідчені копії паспорта громадянина України та РНОКПП на ім`я ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчені копії паспорта громадянина України та РНОКПП (дружини) на ім`я ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчену копію свідоцтва про шлюб; нотаріально засвідчена копія довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №534919; копія індивідуальної програми реабілітації інваліда; нотаріально засвідчена копія висновку про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 21.11.2024; нотаріально засвідчена копія консультативного висновку спеціаліста від 18.11.2024; копія повідомлення про відмову у наданні державної допомоги особам, які не мають права на пенсію та інвалідам від 18.11.2024; копія рішення про відмову у призначенні пенсії від 31.10.2024..

Законодавством України не встановлено спеціального строку для розгляду командиром рапорту про звільнення та строку звільнення військовослужбовця з військової служби.

Водночас згідно з пунктом 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07 квітня 2017 року №124, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.

Таким чином, рапорт позивача на звільнення, що був поданий 26 листопада 2024 року, повинен бути розглянутий та вирішений відповідачем у строк не пізніше ніж за 30 днів з моменту реєстрації документа у військовій частині, до якої надійшов цей документ, тобто не пізніше 26 грудня 2024 року.

Матеріалами справи підтверджується, що рапорт позивача від 26 листопада 2024 року був розглянутий у встановлений законодавством строк та вирішений по суті порушеного в ньому питання, про що позивача повідомлено листом військової частини НОМЕР_1 від 04 грудня 2024 року.

Згідно наданої відповіді підставою для відмови у задоволенні рапорту та у звільненні позивача з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої та абзацу 12 підпункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону Україна "Про військовий обов`язок і військову службу" стало ненадання позивачем документів, які підтверджують необхідність здійснення постійного догляду за його матір`ю, а саме: висновку медико-соціальної експертної комісії про необхідність постійного догляду.

Надаючи оцінку такій підставі для відмови у задоволенні рапорту та у звільненні позивача з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої та абзацу 12 підпункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону Україна "Про військовий обов`язок і військову службу", суд виходить з наступного.

Згідно із Перелом документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, визначеним підпунктом 26 пункту 5 у додатку 19 до Інструкції № 170, при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме: у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, подається, зокрема, висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді.

За висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 21 лютого 2024 року у справі № 120/1909/23, поняття "сторонній догляд" не є тотожним поняттю "постійний догляд", позаяк перше говорить про те, ким надається догляд, а друге коли надається такий догляд. В свою чергу, поняття «постійний догляд» передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком. При цьому підпункт "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що підставою для звільнення є саме необхідність здійснення постійного догляду. Крім того, суд зауважує, що абзац 4 підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначає два документи альтернативно для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою або висновок медико-соціальної експертної комісії, або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Підстави для звільнення військовослужбовців з військової служби визначені виключно в статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII зі змінами (далі Закон № 2232-XII). Відповідно до частини 12 статті 26 Закону № 2232-XII, чинної на дату подання рапорту, однією з підстав звільнення з військової служби за сімейними обставинами під час дії воєнного стану є необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи. Закон України "Про військовий обов`язок та військову службу" чітко визначає, не лише наявність у дружини інвалідності I чи II групи, а необхідність здійснювати постійний догляд за такою особою.

Юридичною службою військової частини НОМЕР_1 були досліджені документи, які були подані позивачем до військової частини НОМЕР_1 разом із рапортом про звільнення з військової служби, та встановлено, що вони не містять інформації про те, що дружина позивача за станом здоров`я потребує постійного догляду.

В рапорті позивач зазначає підставу для звільнення з військової служби (у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи), яка на дату його подання відсутня в чинному законодавстві України.

З огляду на викладене, суд вважає, що розглядаючи рапорт позивача про звільнення з військової служби разом із доданими документами, відповідач дійшов правильного висновку, що позивачем не було надано документів, які підтверджують необхідність здійснення постійного стороннього догляду за дружиною позивача.

Тож у ході розгляду справи суд не встановив порушень прав позивача з боку відповідача у межах спірних правовідносин, пов`язаних зі звільненням позивача з військової служби.

Інші доводи позивача не впливають на вищевикладені висновки суду та їх не спростовують, у зв`язку з чим основна позовна вимога, а відтак й похідна від неї, задоволенню не підлягають.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 лютого 2024 року у справі № 120/1909/23.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко