Справа № 160/20120/25
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 січня 2026 року

м. Київ

справа №160/20120/25

адміністративне провадження № К/990/1197/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Соколова В. М., суддів: Білак М. В., Загороднюка А. Г., перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року у справі № 160/20120/25за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року відмовлено Військовій частині НОМЕР_1 у задоволенні заяви про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року у справі №160/20120/25, апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

Не погодившись з цією ухвалою, відповідач через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходить з наступного.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України та надано строк десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків шляхом надання до суду документу про сплату судового збору.

На виконання вимог зазначеної ухвали скаржник надіслав заяву про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, в якій посилався на введення на території України воєнного стану та відсутність коштів, спрямованих на оплату судового збору.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року продовжено Військовій частині НОМЕР_1 строк на усунення недоліків апеляційної скарги на десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року в електронному вигляді було доставлено 14 листопада 2025 року до електронного кабінету Військової частини НОМЕР_1 .

На виконання вимог ухвали від 13 листопада 2025 скаржник надіслав заяву про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, яка обґрунтована відсутністю коштів, спрямованих на оплату судового збору.

Як зазначалося, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року відмовлено Військовій частині НОМЕР_1 у задоволенні заяви про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги та повернуто її скаржнику.

При вирішенні повторно заяви відповідача про продовження процесуального строку, суд апеляційної інстанції керувався тим, що відповідачу було надано достатньо часу для виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору.

Суд апеляційної інстанції наголосив, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. У даному випадку продовження Військовій частині НОМЕР_1 строку на усунення недоліків апеляційної скарги без об`єктивних на те причин, фактично буде наданням йому привілеїв в ході адміністративного процесу, чим буде порушено право позивача.

Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо останній не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою надані відповідачем докази (заяву на бюджетні асигнування), що призвело до передчасного висновку про неусунення недоліків апеляційної скарги та, відповідно, постановлення незаконної ухвали.

В аспекті цих доводів Суд зауважує, що у статті 8 КАС України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, відповідно до якого, усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Обставини пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють орган державної влади від обов`язку своєчасної його сплати. Відповідач має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, а тому наведені ним обставини щодо відсутності бюджетного фінансування не повинні впливати на можливість неухильного виконання покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов`язків щодо оформлення апеляційної скарги, у тому числі щодо своєчасної оплати судового збору.

Суд звертає увагу скаржника на те, що усуненням недоліків апеляційної скарги є виключно виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом надання документу про сплату судового збору. Натомість, повторне подання заяви про продовження строку виконання ухвали не є усуненням недоліків апеляційної скарги.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що фактично скаржник висловлює незгоду з тим, що суд апеляційної інстанції не задовольнив повторно подану заяву про продовження строку виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, наголошуючи на особливому статусі апелянта.

Однак відповідач, що діє від імені держави як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Тож беручи до уваги наведені в оскаржуваній ухвалі висновки, суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, правильно застосував положення статті 298 КАС України, правильне її застосовування є очевидним, не викликає сумнівів щодо застосування чи тлумачення цієї норми права.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції та встановлених ним обставин не спростовують і не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми процесуального права під час постановлення оскаржуваної ухвали.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року у справі № 160/20120/25за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. М. Соколов

Судді М. В. Білак

А. Г. Загороднюк