Справа № 635/2196/25
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 р. Справа № 635/2196/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: П`янової Я.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 18.07.25 по справі № 635/2196/25

за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківської області

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківської області, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі т.в.о.першого заступника начальника Олексія Довгопола відділу Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області у оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, надіслану листом від 27.01.2025 №6301.4.1-1396/63.2-25, згідно з якою відмовлено у видачі ОСОБА_3 у зв`язку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ та ненаданням згоди на обробку персональних даних.

- зобов`язати Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області оформити та видати ОСОБА_3 , 2008 року народження, паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, у зв`язку із досягненням 16-річного віку та ненаданням згоди на обробку персональних даних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що звернулась до Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області із заявою про видачу ОСОБА_3 , у зв`язку з досягненням 16-річного віку паспорту громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ. Проте, відповідачем відмовлено в оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з подачею неповного переліку документів, а саме, відсутнє рішення суду, що набрало законної сили. Вказану відмову позивач вважає неправомірною, тому звернулась до суду з даним позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 задоволено позовну заяву Стрілець Тетяни Валеріївни в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківської області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправною відмову Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі т.в.о.першого заступника начальника Олексія Довгопола відділу Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області у оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, надіслану листом від 27.01.2025 №6301.4.1-1396/63.2-25, згідно з якою відмовлено у видачі ОСОБА_3 у зв`язку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ та ненаданням згоди на обробку персональних даних.

Зобов`язано Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області оформити та видати ОСОБА_3 , 2008 року народження, паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, у зв`язку із досягненням 16-річного віку та ненаданням згоди на обробку персональних даних.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суд від 18.07.2025 у справі №520/2196/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказує, що законні представники ОСОБА_2 , зверталися до ГУДМС України в Харківській області та 22.09.2020 року неповнолітня була документована паспортом для виїзду за кордон за номером НОМЕР_1 . Після оформлення документу ОСОБА_2 присвоєно УНЗР 587, котрий є незмінним протягом усього життя громадянина України.

Отже, при оформленні зазначеного документу позивачі надали згоду на обробку персональних даних, що і обумовило внесення даних про неї до Єдиного державного демографічного реєстру (ЄДДР).

Таким чином, законні представники ОСОБА_2 , при зверненні за отриманням вказаного документа, не заявляли будь-яких зауважень чи заперечень з релігійних переконань стосовно зазначеного документа.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи ( в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у них доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін ( у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

По досягненню 16-річного віку ОСОБА_2 та її мати ОСОБА_1 звернулись до відділу Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області із заявою від 06.01.2025 року про оформлення і видачу паспорта громадянина України у формі книжечки (далі - паспорт-книжечка) відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ (далі - Положення про паспорт).

У заяві повідомлено про відмову від оформлення паспорта у формі ID-картки - документа Реєстру, про незгоду на обробку персональних даних, та обґрунтовано право на отримання паспорта-книжечки відповідно до Положення про паспорт, що підтверджено Постановою Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 806/3265/17.

Відділом Головного Управління ДМС України в Харківській області відмовлено у оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року згідно з рішенням, наданим листом від 27.01.2025 №6301.4.1-1396/63.2-25.

У зазначеній відмові відповідач з посиланням на Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України», постанову Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302» та Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456 (далі - Тимчасовий порядок) вказав, що за відсутності відповідного рішення суду на сьогодні у нього відсутні правові підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки.

Не погодившись з вказаними діями відповідача, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з підстав їх обґрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про громадянство України" документом, що підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про громадянство України" постановою Верховної ради України від 26.06.1992 №2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України, згідно з пунктами 2 та 3 якого, паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Пунктом 13 Положення встановлено, що для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

З 06.12.2012 року набрав чинності Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-VI, яким визначено правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону №5492-VI суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру, оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №5492-VI внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних".

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.

Згідно з пунктом "а" частини 1 статті 13 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України і оформлення такого передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру.

Частинами 1, 2, 4 та 5 статті 14 Закону № 5492-VI визначено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Законом № 1474-VIII від 14 липня 2016 року частину 2статті 21 Закону № 5492-VI викладено в такій редакції: "Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України."

Кабінету Міністрів України пунктом 7 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1474-VIII доручено у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302, затверджено зразок бланка, технічного опису та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.

Згідно з пунктами 1-3 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою № 302, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.

У разі втрати або викрадення паспорта особі замість втраченого або викраденого оформляється та видається новий паспорт (пункт 5 Порядку № 302).

Підпунктом 1 пункту 7 Порядку № 302 встановлено, що оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта особі, яка досягла 14-річного віку, здійснюються на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Пунктами 14 та 46 Порядку № 302 закріплено перелік інформації про особу, на ім`я якої оформляється паспорт, яка вноситься до заяви-анкети, а також документи, які подає заявник для оформлення паспорта замість втраченого або викраденого.

Таким чином, реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви-анкети до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому, дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 07 листопада 2018 року по справі №820/3327/16, від 29 листопада 2019 року по справі №260/1414/18, від 10 грудня 2020 року по справі №240/575/20.

Колегія суддів наголошує, що Верховний Суд у постанові по справі № 160/1/21 від 21 грудня 2022 року, по справі №380/5977/21 від 08 червня 2023 року погодився із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для видачі особі паспорта громадянина України зразка 1994 року (книжечки), зокрема, у зв`язку із встановленням факту самостійного звернення такої особи у минулому із заявою-анкетою щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та отримання паспорту громадянина України у формі ID-картки.

Аналогічний підхід до застосування наведених вище правових норм висловлено у постанові Верховного Суду від 22 березня 2024 року у справі №540/4500/21.

Стосовно посилань позивача, щодо застосування до спірних правовідносин висновки, викладені Великою Палатою в постанові по справі № 806/3265/17 від 19.09.2018 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17 за позовом особи до Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії указано на ознаки цієї типової справи:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення № 2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення № 2503-ХІІ.

Розглянувши зразкову справу № 806/3265/17, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що норми Закону № 5492-VI, на відміну від норм Положення № 2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин), не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорта у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом"), не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя в контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950.

Велика Палата Верховного Суду у зразковій справі констатувала, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

З урахуванням викладеного, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправними дії відділу УДМС щодо відмови у видачі позивачеві паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ є обґрунтованими. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що самі по собі дії відділу УДМС щодо відмови позивачеві у видачі їй паспорта громадянина України у формі книжечки відповідали Закону № 5492-VI.

Відповідно до пунктів 21, 22 частини першої статті 4 КАС України типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги; зразкова адміністративна справа - типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

Таким чином, ознаками типових адміністративних справ є один і той же відповідач - суб`єкт владних повноважень та/або його відокремлені структурні підрозділи, аналогічні підстави публічно-правового спору, однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин та аналогічні позовні вимоги.

Повертаючись до матеріалів цієї справи, визначальними її особливостями, на підставі яких вона (справа) не може бути визначена як типова є, зокрема, те що, у зразковій справі правовідносини стосувались майбутнього внесення персональних даних до Реєстру, та предметом розгляду у такій справі порушене право мати паспорт у альтернативній формі особи, яка не надавала згоду на обробку персональних даних.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідачем у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі вказано, що законні представники ОСОБА_2 , зверталися до ГУДМС України в Харківській області та 22.09.2020 року неповнолітня була документована паспортом для виїзду за кордон за номером НОМЕР_1 . Після оформлення документу ОСОБА_2 присвоєно УНЗР 58.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2026 для належного встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, витребувано у Головного управління Державної міграційної служби України в Харківської області заяву-анкету та документи ОСОБА_2 на оформлення паспорта громадянина України для виїзду закордон у вигляді ID-картки і надання згоди на обробку персональних даних, в результаті обробки яких ОСОБА_2 особі присвоєно УНЗР.

На виконання вимог ухвали від 19.01.2026, відповідачем повідомлено, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон неповнолітній особі ОСОБА_2 був оформлений за допомогою засобів Єдиного Державного демографічного реєстру внаслідок волевиявлення позивачі-законних представників, які дали згоду на обробку персональних даних та внесення інформації до реєстру, що оформлено заявою-анкетою.

У зв`язку з внесенням інформації стосовно ОСОБА_2 , наданої позивачами особисто, автоматично сформовано УНЗР, що підтверджено обліковою карткою на особу, яка порушує клопотання про видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон (форма №М20).

Відповідно до акту про знищення документів, погоджених ЕПК Державного архіву Харківської області від 31.01.2024 №1, заява-анкета від 29.209.2020 р. щодо ОСОБА_2 , знищена.

Крім цього, відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 19.01.2026, надано копію заяви-анкети №17883698 від 11.09.2020 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 просила внести до Єдиного державного демографічного реєстру інформацію про особу, інтереси якої вона представляє, у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а саме ОСОБА_2 .

Також, відповідачем надано до суду копію облікової карти на особу, яка порушує клопотання про видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 22.09.2020 видано паспорт для виїзду за кордон та присвоєно УНЗР 587.

Верховний суд в постанові від 30.04.2025 по справі №420/29754/23 з аналогічними обставинами, зазначив, що суди мають перевірити, чи дійсно позивач є особою, яка самостійно звернулася із заявою щодо внесення її персональних даних до Реєстру та надала згоду на їх обробку з формуванням цифрового ідентифікатора та, чи дійсно у Реєстрі відносно неї вже сформовано унікальний номер запису, оскільки в такому разі отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки жодним чином не порушуватиме її права та не буде вважатися втручанням у її приватне життя.

З огляду на встановлені обставини справи та викладені висновки Верховного суду, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки позивач дійсно зверталась до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області для оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон та надала згоду на обробку персональних даних, у зв`язку з чим, ОСОБА_2 присвоєно УНЗР 587, то в такому разі отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки жодним чином не порушуватиме її права та не буде вважатися втручанням у її приватне життя.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, а тому рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 по справі №635/2196/25 підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківської області - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 по справі № 635/2196/25 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Я.В. П`янова В.Б. Русанова