Справа № 320/24168/24
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року №320/24168/24

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Щавінського В.Р., судді Василенко Г.Ю., судді Лапія С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Національної соціальної сервісної служби України, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерства соціальної політики України про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом, з урахуванням зміни предмету позову, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.04.2024 №333-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Національної соціальної сервісної служби України»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Національної соціальної сервісної служби України від 24.04.2024 №164к «Про оголошення розпорядження Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2024 року №333-р»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді рівнозначній категорії і кваліфікації посаді заступника Голови Національної соціальної сервісної служби України;

- стягнути на користь позивача з Національної соціальної сервісної служби України середній заробіток за час вимушеного прогулу, виходячи з середньої (середньоденної) заробітної плати у розмірі 3 128,44 грн., з 25.04.2024 по день фактичного поновлення на посаді.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.10.2024 суд перейшов із спрощеного позовного провадження в загальне позовне провадження. Розгляд справи призначено у складі колегії суддів.

Протокольною ухвалою від 04.12.2024 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваних рішень про звільнення позивача з посади заступника Голови Національної соціальної сервісної служби України, у зв`язку із тим, що при звільненні на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» відповідачем не було запропоновано позивачу іншу рівнозначну посаду державної служби.

Відповідачами до суду подані відзиви на позовну заяву, відповідно до яких проти задоволення позову заперечують повністю з підстав правомірності звільнення позивача з посади заступника Голови Національної соціальної сервісної служби України.

Третя особа письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог до суду не надала.

На підставі ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог має бути відмовлено з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 розпорядженням Кабінету Міністрів України №1379-р від 03.11.2021 призначена на посаду заступника Голови Національної соціальної сервісної служби України строком на п`ять років.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №191-р від 05.03.2024 «Про внесення зміни до розпорядження Кабінету Міністрів України від 4 листопада 2020 р. № 1371» внесено зміни до розпорядження Кабінету Міністрів України від 4 листопада 2020 р. №1371 Про визначення кількості заступників Голови Національної соціальної сервісної служби України, замінивши слова трьох заступників, у тому числі словами двох заступників, у тому числі першого заступника та.

Вказане розпорядження набирає чинності з 1 квітня 2024 року.

Згідно Витягу з Протоколу №3 засідання Кабінету Міністрів України від 13.01.2021, з метою організації виконання відповідних положень статті 87 Закону України «Про державну службу» міністрам забезпечити внесення Кабінетові Міністрів разом з проектами відповідних протокольних рішень пропозиції щодо попередження державних службовців, які обіймають посади державної служби категорії «А», про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої зазначеної статті, повідомлення у письмовій формі таких державних службовців та інформування Кабінету міністрів у триденний строк після прийняття Кабінетом міністрів відповідного рішення; вносити Кабінетові Міністрів в установленому порядку пропозиції щодо звільнення державних службовців, які обіймають посади державної служби категорії «А», на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої зазначеної статті з урахуванням визначеного законом строку попередження про наступне звільнення.

Так, на виконання вказаного Протоколу №3, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2024 №85 «Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів» та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 01.03.2024 №173-р «Про визначення кількості заступників Голови Державної служби України у справах дітей» Міністром соціальної політики 11.03.2024 за №5761/0/2-24/58 внесено Кабінету Міністрів України пропозицію стосовно розгляду на засіданні питання про наступне звільнення заступника Голови Національної соціальної сервісної служби України ОСОБА_1 .

Відповідно до Витягу з Протоколу №28 засідання Кабінету Міністрів України від 12.03.2024 за пропозицією Міністра соціальної політики Жолнович О.І. попередити заступника Голови Національної соціальної сервісної служби України ОСОБА_1 про наступне звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» (скорочення посади державної служби), доручивши Міністрові соціальної політики ОСОБА_2 забезпечити в установленому порядку ознайомлення у письмовій формі ОСОБА_1 з попередженням про наступне звільнення із займаної посади не раніше ніж через 30 календарних днів з дати ознайомлення.

На виконання вказаного Протоколу Міністром соціальної політики 14.03.2024 ознайомлено позивача з попередженням про наступне звільнення з посади заступника Голови Національної соціальної сервісної служби України, яке відбудеться не раніше ніж через 30 календарних днів з дати ознайомлення з цим попередженням.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23.04.2024 №333-р ОСОБА_1 звільнено з посади заступника Голови Національної соціальної сервісної служби України у зв`язку із скороченням зазначеної посади (п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу»).

Наказом Голови Національної соціальної сервісної служби України №164к від 24.04.2024 «Про оголошення розпорядження Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2024 року №333-р» на підставі п. 9 Порядку розгляду питань, пов`язаних з підготовкою і внесенням подань щодо осіб, призначення на посаду та звільнення з посади яких здійснюється Верховною Радою України, Президентом України або Кабінетом Міністрів України чи погоджується Кабінетом Міністрів України від 11.04.2012 №298, оголошено розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.04.2024 №333-р, звільнено ОСОБА_1 , заступника Голови Національної соціальної сервісної служби України та вважати такою, що припинила фактично виконувати посадові обов`язки, 24 квітня 2024 року у зв`язку із скороченням зазначеної посади згідно п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Позивач, вважаючи оскаржувані рішення відповідачів протиправними, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Пунктом 9-2 та 10 статті 116 Конституції України передбачено, що Кабінет Міністрів України: призначає на посади та звільняє з посад за поданням Прем`єр-міністра України керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України; здійснює інші повноваження, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 №794-VII (далі по тексту Закон №794-VII) Кабінет Міністрів України (далі-Уряд України) є вищим колегіальним органом у системі органів виконавчої влади.

Частиною першою, другої статті 21 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» визначено, що Кабінет Міністрів України спрямовує і координує роботу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які забезпечують проведення державної політики у відповідних сферах суспільного і державного життя, виконання Конституції та законів України, актів Президента України, додержання прав і свобод людини та громадянина. Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні йому.

Частиною п`ятою статті 21 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» передбачено, що Кабінет Міністрів України затверджує граничну чисельність працівників міністерств та інших центральних органів виконавчої влади в межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України для утримання органів виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України за обґрунтованим поданням керівника центрального органу виконавчої влади визначає кількість заступників такого керівника.

Вказані положення також визначені в абзаці третьому частини другої статті 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади».

Таким чином, Кабінет Міністрів України наділений повноваженнями щодо визначення кількості заступників керівника центрального органу виконавчої влади.

Відповідно до пункту 1 положення про Національну соціальну сервісну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 № 783 (далі -Положення) Національна соціальна сервісна служба України (Нацсоцслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики і який реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, захисту прав дітей, здійснення державного контролю за дотриманням вимог законодавства під час надання соціальної підтримки та за дотриманням прав дітей.

Відповідно до пункту 12 Положення Голова Нацсоцслужби має заступників, яких призначає на посаду та звільняє з посади Кабінет Міністрів України відповідно до законодавства про державну службу.

Абзацом першим пункту 14 Положення визначено, що гранична чисельність державних службовців та працівників Нацсоцслужби затверджується Кабінетом Міністрів України.

Структура апарату Нацсоцслужби затверджується Головою Нацсоцслужби за погодженням з Міністром соціальної політики.

Штатний розпис і кошторис апарату Нацсоцслужби затверджується Головою Нацсоцслужби за погодженням з Мінфіном.

Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.11.2020 № 1371 «Про визначення кількості заступників Голови Національної соціальної сервісної служби України» (у редакції, що діяла на момент його прийняття) визначено, що Голова Національної соціальної сервісної служби України може мати трьох заступників, у тому числі заступника з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації (СDТО).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 № 1379 ОСОБА_1 призначено на посаду заступника Голови Національної соціальної сервісної служби України з дати початку фактичного виконання нею посадових обов`язків строком на п`ять років з оплатою праці відповідно до законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1410 «Деякі питання скорочення чисельності працівників органів виконавчої влади» було зменшено граничну чисельність центральних органів виконавчої влади.

У подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.03.2024 № 191 «Про внесення зміни до розпорядження Кабінету Міністрів України від 4 листопада 2020 р. № 1371» внесено зміни до розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.11.2020 №1371 «Про визначення кількості заступників Голови Національної соціальної сервісної служби України» «замінивши слова «трьох заступників, у тому числі» словами «двох заступників, у тому числі першого заступника та».

Отже, як вбачається із наведеного посаду, на якій перебувала позивач було скорочено.

З матеріалів справи встановлено, що згідно Витягу з Протоколу №3 засідання Кабінету Міністрів України від 13.01.2021, з метою організації виконання відповідних положень статті 87 Закону України «Про державну службу» міністрам забезпечити внесення Кабінетові Міністрів разом з проектами відповідних протокольних рішень пропозиції щодо попередження державних службовців, які обіймають посади державної служби категорії «А», про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої зазначеної статті, повідомлення у письмовій формі таких державних службовців та інформування Кабінету міністрів у триденний строк після прийняття Кабінетом міністрів відповідного рішення; вносити Кабінетові Міністрів в установленому порядку пропозиції щодо звільнення державних службовців, які обіймають посади державної служби категорії «А», на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої зазначеної статті з урахуванням визначеного законом строку попередження про наступне звільнення.

Так, на виконання вказаного Протоколу №3, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2024 №85 «Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів» та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 01.03.2024 №173-р «Про визначення кількості заступників Голови Державної служби України у справах дітей» Міністром соціальної політики 11.03.2024 за №5761/0/2-24/58 внесено Кабінету Міністрів України пропозицію стосовно розгляду на засіданні питання про наступне звільнення заступника Голови Національної соціальної сервісної служби України ОСОБА_1 .

Відповідно до Витягу з Протоколу №28 засідання Кабінету Міністрів України від 12.03.2024 за пропозицією Міністра соціальної політики Жолнович О.І. попередити заступника Голови Національної соціальної сервісної служби України Лактіонову Т.Ю. про наступне звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» (скорочення посади державної служби), доручивши Міністрові соціальної політики ОСОБА_2 забезпечити в установленому порядку ознайомлення у письмовій формі ОСОБА_1 з попередженням про наступне звільнення із займаної посади не раніше ніж через 30 календарних днів з дати ознайомлення.

На виконання вказаного Протоколу Міністром соціальної політики 14.03.2024 ознайомлено позивача з попередженням про наступне звільнення з посади заступника Голови Національної соціальної сервісної служби України, яке відбудеться не раніше ніж через 30 календарних днів з дати ознайомлення з цим попередженням.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015 (далі по тексту Закон № 889-VІІІ) підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Частиною третьою статті 87 Закону № 889-VІІІ передбачено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

З матеріалів справи встановлено, що позивач займала посаду заступника Голови Національної соціальної сервісної служби України, що за класифікацією посад державної служби віднесено до категорії «А».

Відповідно до пункту 6 статті 2 Закону №889-VІІІ рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Статтею 6 Закону Закон №889-VІІІ, зокрема, визначено, що посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.

Встановлюються такі категорії посад державної служби:

1) категорія «А» (вищий корпус державної служби) - посади:

Керівника Апарату Верховної Ради України та його заступників;

керівника апарату (секретаріату) постійно діючого допоміжного органу, утвореного Президентом України;

Державного секретаря Кабінету Міністрів України та його заступників, державних секретарів міністерств;

керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України, та їх заступників;

керівників апаратів Конституційного Суду України, Верховного Суду, вищих спеціалізованих судів та їх заступників, керівників секретаріатів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та їх заступників, Голови Державної судової адміністрації України та його заступників;

керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, та їх заступників.

Кількість посад державної служби категорій «А» і «Б» в державному органі повинна становити не більше третини його штатної чисельності.

Визначення підкатегорій посад державної служби та прирівняння посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році», зокрема, установлено, що під час переведення державних службовців на інші посади державної служби застосовується перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 р. №15 «Питання оплати праці працівників державних органів» для визначення підкатегорії посади державної служби, необхідної для встановлення рівнозначності посади.

Таким чином, суд відхиляє доводи позивача з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1409 щодо врегулювання питання прирівнювання до відповідних підкатегорій посади державної служби, оскільки вказаний нормативно-правовий акт не врегульовує вказані питання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 затверджено перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій.

Вказана постанова містить схему посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2023 році.

Так, категорія «А» містить підкатегорїї зокрема:

- А 1 «Керівник державного органу», «Перший заступник керівника державного органу».

- А 2 «Заступник керівника державного органу».

З наведеного вбачається, що нижчою посадою є посада державної служби, яка належить до нижчої підкатегорїї посад державної служби незважаючи на рівень державного органу, а також посада державної служби у державному органі з нижчим рівнем в межах однієї підкатегорїї посад державної служби;

вищою посадою є посада державної служби, яка належить до вищої підкатегорїї посад державної служби незважаючи на рівень державного органу, а також посада державної служби у державному органі з вищим рівнем в межах однієї підкатегорїї посад державної служби.

Стаття 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» № 3166-VІ від 17.03.2011 (далі по тексту Закон № 3166-VІ) визначає, що керівник центрального органу виконавчої влади може мати заступників, які призначаються на посаду Кабінетом Міністрів України з-поміж кандидатур (загальною кількістю не більше п`яти осіб), внесених на підставі пропозицій Комісії з питань вищого корпусу державної служби за результатами конкурсу відповідно до законодавства про державну службу.

Відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 21 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України призначає на посаду державних секретарів міністерств, керівників та заступників керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, відповідно до законодавства про державну службу.

Відповідно до пункту 7 статті 2 Закону № 889-VІІІ суб`єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади.

Частиною третьою статті 91 Закону № 889-VІІІ встановлено, що керівники центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, та їх заступники призначаються на посаду та звільняються з посади Кабінетом Міністрів України у порядку, передбаченому Конституцією України та законами України «Про Кабінет Міністрів України», «Про центральні органи виконавчої влади».

Таким чином, Кабінет Міністрів України є суб`єктом призначення позивача. Більше того, Кабінет Міністрів України в межах спірних правовідносин уповноважений лише на призначення керівника Нацсоцслужби та його заступників.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 41 Закон № 889-VІІІ державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу: на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення.

З матеріалів справи слідує, що посада заступника Голови Національної соціальної сервісної служби України, яку займала позивач, відносилась за підкваліфікацією посад віднесена до категорії «А2».

Крім того, слід наголосити, що абзац третій частини третьої статті 87 Закону № 889-VІІІ передбачає, що державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Із штатного розпису вбачається, що Голова Національної соціальної сервісної служби України має:

- вакантну посаду першого заступника, що віднесена до підкатегорії «А1», за підкатегорією, що є вищою за посаду ніж займала позивач, і крім того зайняття якої передбачає конкурсну процедуру;

- посаду заступника з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації.

Таким чином, суд погоджується з Кабінетом Міністрів України, що у суб`єкта призначення була відсутня можливість запропонувати позивачу іншу рівнозначну посаду державної служби у зв`язку з її відсутністю, при цьому норми Закону № 889-VІІІ не уповноважують Кабінет Міністрів України здійснювати призначення осіб на категорії «Б» посади державної служби.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що твердження позивача про порушення Кабінетом Міністрів України абзацу другого частини третьої статті 87 Закону №889-VІІІ при прийнятті оскаржуваного розпорядження є безпідставними та не обґрунтованими з тих підстав, що на момент прийняття рішення про звільнення позивача із займаної посади була відсутня можливість запропонувати їй рівнозначну посаду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.04.2024 №333-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Національної соціальної сервісної служби України» прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому в задоволенні позовних вимог про його скасування має бути відмовлено.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Національної соціальної сервісної служби України від 24.04.2024 №164к «Про оголошення розпорядження Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2024 року №333-р», суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 9 Порядку розгляду питань, пов`язаних з підготовкою і внесенням подань щодо осіб, призначення на посаду та звільнення з посади яких здійснюється Верховною Радою України, Президентом України або Кабінетом Міністрів України чи погоджується Кабінетом Міністрів України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №298 на підставі акта Верховної Ради України, Президента України та Кабінету Міністрів України щодо призначення на посаду чи звільнення з посади особи керівник відповідного органу або підприємства у триденний строк видає наказ (розпорядження) за місцем її роботи.

Копія зазначеного наказу (розпорядження) надсилається у триденний строк після його видання до:

Секретаріату Кабінету Міністрів України;

Офісу Президента України - щодо посад, призначення на які та звільнення з яких здійснюється Президентом України.

На підставі рішення Кабінету Міністрів України щодо погодження призначення на посаду перших заступників, заступників голів обласних і Севастопольської міської держадміністрацій, а також погодження призначення на посаду та погодження звільнення з посади заступників голови Київської міськдержадміністрації, повноваження яких стосуються сфери виконавчої влади, голова відповідної держадміністрації, Київський міський голова у триденний строк після отримання такого рішення видає відповідне розпорядження.

Копія відповідного розпорядження надсилається у триденний строк після його видання до Офісу Президента України та Секретаріату Кабінету Міністрів України.

Таким чином, розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.04.2024 №333-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Національної соціальної сервісної служби України» було реалізовано Національною соціальною сервісною службою України шляхом видання наказу від 24.04.2024 №164к «Про оголошення розпорядження Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2024 року №333-р», а тому позовні вимоги в цій частині задоволеними бути не можуть.

У зв`язку із тим, що судом визнано правомірними розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.04.2024 №333-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Національної соціальної сервісної служби України» та наказ Національної соціальної сервісної служби України від 24.04.2024 №164к «Про оголошення розпорядження Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2024 року №333-р» задоволеними також не можуть бути позовні вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді рівнозначній категорії і кваліфікації посаді заступника Голови Національної соціальної сервісної служби України та стягнення на її користь з Національної соціальної сервісної служби України середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виходячи з середньої (середньоденної) заробітної плати у розмірі 3 128,44грн., з 25.04.2024 по день фактичного поновлення на посаді, оскільки вони є похідними вимогами від первинної вимоги.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами 1-2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

На підставі викладено у задоволенні позовних вимог має бути відмовлено.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову та у зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Головуючий - суддя Щавінський В.Р.

Судді: Василенко Г.Ю.

Лапій С.М.