Справа № 420/37679/24
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи платника податків ОСОБА_2 , в якому позивач просить:

- Стягнути з Фізичної особи - платника податків ОСОБА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму заборгованості з:

з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 56 785 грн. 75 коп. на бюджетний рахунок №UА0015582 банк отримувача Казначейство України (ЕАП). код отримувача 37607526. отримувач коштів ГУК в Од.обл./Великомихайлівська ТГ/18010200.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що станом на 21.10.2024 року, відповідно до інтегрованих карток платника (ІКП), довідки про податкову заборгованість та розрахунку податкового боргу, податкова заборгованість ФОПП ОСОБА_2 складає 56785,75 грн. У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 12.12.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

25.02.2025 року до суду за вхід. №ЕС/17338/25 від Відповідача надійшов відзив на позовне в позовній заяві жодного обґрунтування причин нарахування податкового боргу чи прийняття вище вказаних податкових повідомлень рішень №0-1513 від 08.05.2018 та №0-1513 від 10.04.2019 Позивачем не зазначалось.

Також до позовної заяви Позивачем також не долучалися вище зазначені ППР, а додатками до позову є корінці податкового повідомлення-рішення №0 1513 від 08.05.2018 та №0-1513 від 10.04.2019, які лише містять відомості про номер, дату податкового повідомлення-рішення, суму податкового боргу та реквізити для сплати.

Виходячи з цього, Відповідач не може оцінити обґрунтованість нарахування сум, що визначені як суми податкового боргу згідно податкового повідомлення-рішення №0-1513 від 08.05.2018 та №0-1513 від 10.04.2019.

Також представником зазначено, що иходячи з того, що загальна площа житлового будинку, що належний ОСОБА_2 у 1/2 частці становить лише 90 кв.м. то такий об`єкт не підлягає оподаткуванню взагалі відповідно до ч. 266.4 ст. 266 ПКУ.

Крім того, представником Відповідача зазначено, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки рішенням Одеської міської ради № 428-VII від 16.03.2016 було внесено зміни до Положення про податок на майно в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затвердженого Рішенням ОМР № 6258-VI від 21.01.2015 ставки податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб встановлено у розмірі 0,1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування, а розраховані податковим органом суми не відповідають вказаному рішенню.

Також представником зазначено, що з огляду те, що право у контролюючого органу на стягнення існувало до 01 вересня 2022 року, враховуючи положення статті 101 ПКУ такий борг ОСОБА_2 є безнадійним та підлягає списанню, а строк щодо звернення з позовом про стягнення податкового боргу є пропущеним, тому відповідні вимоги не можуть розглядатися, позовна заява має бути залишена без розгляду (у відповідності до ч. 3 ст. 123 КАСУ).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Фізична особа - платник податків ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта за адресою АДРЕСА_2 у власності ОСОБА_2 перебуває 1/2 частка житлового будинку з будівлями та спорудами, загальною площею 90 кв.м, житловою площею 65 кв.м., який позначено на плані позначено літ. «А» та будівлі і споруди: прибудова «а», прибудова «а-1», гараж «Б», підвал «б», сарай «В», сарай «Г», сарай «Д», гараж «Є», сарай «Ж», навіс «З», вбиральня «К», душ «Л», огорожа №1, огорожа - №2, ворота - №3, хвіртка - №4, ворота - №5, хвіртка - №6, огорожа - №7 та вимощення «І».

Станом на 21.10.2024 року відповідно до інтегрованих карток платника (ІКП), довідки про податкову заборгованість та розрахунку податкового боргу, податкова заборгованість ФОПП ОСОБА_2 складає 56785,75 грн, а саме:

Заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (КБК-18010300) на загальну суму 56785,75 грн. виникла на підставі нарахування:

податкового повідомлення рішення №0-1513 від 08.05.2018 на загальну суму 26949,57 грн. (основний платіж);

податкового повідомлення - рішення №0-1513 від 10.04.2019 на загальну суму 29836,18 грн. (основний платіж);

Вказані податкові повідомлення-рішення були направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу Фізичної особи - платника податків ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) та відповідно до довідок ПАТ «Укрпошта» ППР №0-1513 від 08.05.2018 (поштове відправлення за трек-номером 686) вручено 03.09.2018 року та ППР №0-1513 від 10.04.2019 (поштове відправлення за трек-номером 284) повернуто 07.06.2019 року з «інших причин».

У зв`язку з несплатою боржником заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ф» №196-17 від 01.02.2017 року, яку було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу Фізичної особи - платника податків ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) та відповідно до довідки ПАТ «Укрпошта» за формою 119 поштове відправлення за трек-номером 770, вручено 27.02.2017 року.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статей 67, 68 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори у порядку та у розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції та законів України.

Згідно з пунктом 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 16.1.3, 16.1.4 п.16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Пунктом 95.1 статті 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно з пунктом 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

За приписами пункту 58.3 статті 58 ПК України (у редакції на час спірних правовідносин) податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

За приписами пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно матеріалів справи, на 21.10.2024 року відповідно до інтегрованих карток платника (ІКП), довідки про податкову заборгованість та розрахунку податкового боргу, податкова заборгованість ФОПП ОСОБА_2 складає 56785,75 грн.

При цьому, ФО-ПП ОСОБА_2 податковий борг не погасив.

Суд вважає, що заявлена позивачем до стягнення сума податкового боргу у сумі 56785,75 грн, заборгованість перед бюджетом по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (к/б 18010300), яка виникла на підставі нарахування: податкового повідомлення рішення №0-1513 від 08.05.2018 на загальну суму 26949,57 грн. (основний платіж), податкового повідомлення - рішення №0-1513 від 10.04.2019 на загальну суму 29836,18 грн. (основний платіж), відповідає визначенню податкового боргу, наведеному у підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, а саме: податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктами 59.1, 59.3, 59.4 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків (пункт 59.1 статті 59 ПК України).

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (пункту 59.3 статті 59 ПК України).

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з несплатою боржником заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ф» №196-17 від 01.02.2017 року, яку було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу Фізичної особи - платника податків ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) та відповідно до довідки ПАТ «Укрпошта» за формою 119 поштове відправлення за трек-номером 770, вручено 27.02.2017 року.

Заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (КБК-18010300) збільшувалась на підставі податкових повідомлень рішень від 08.05.2018 та від 10.04.2019.

Вказані податкові повідомлення-рішення були направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу Фізичної особи - платника податків ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) та відповідно до довідок ПАТ «Укрпошта» ППР №0-1513 від 08.05.2018 (поштове відправлення за трек-номером 686) вручено 03.09.2018 року та ППР №0-1513 від 10.04.2019 (поштове відправлення за трек-номером 284) повернуто 07.06.2019 року з «інших причин».

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони, зокрема, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

При цьому, згідно із положеннями пункту 42.4 статті 42 Податкового кодексу, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Суд враховує, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 24.09.2019 по справі №825/1109/16.

Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку (пункт 56.1 статті 56 ПК України).

Вирішуючи спірні правовідносини суд враховує, що відповідач достовірно обізнаний про прийняття контролюючим органом ППР та наявність даної справи щодо пред`явлення до нього позовних вимог про стягнення податкового боргу.

Доказів визнання протиправною та скасування податкової вимоги форми «Ф» №196-17 від 01.02.2017 року матеріали справи не містять.

Між тим, за даними автоматизованої системи діловодства Одеського окружного адміністративного суду станом на 09.01.2026 року не зареєстровано позову Відповідача щодо оскарження ним ППР, за якими нараховані грошові зобов`язання.

За правовою позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 09.01.2024 року у справі №160/9696/22 у спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.

Суд зазначає, що при розгляді даної справи він не наділений правом надання оцінки правомірності податкових повідомлень-рішень №0-1513 від 08.05.2018 та №0-1513 від 10.04.2019 з підстав, наведених відповідачем, оскільки правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом також у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження податкових повідомлень-рішень, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.

Належних та допустимих доказів щодо сплати податкового боргу на час розгляду справи або оскарження податкових повідомлень-рішень відповідачем не надано.

Згідно з підпунктами 20.1.19, 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини, а також стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи платника податків ОСОБА_2 про стягнення суми податкового боргу у розмірі 56785,75 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Окремо суд щодо зауважень Відповідача про пропуск строку звернення до суду та визнання боргу безнадійним зазначає таке.

За наявності певних обставин, визначених законодавством, податковий борг може бути визнаний безнадійним та списаний.

Правила списання безнадійного податкового боргу врегульовані статтею 101 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 101.1 якої списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

У пункті 101.2 вказаної статті наведено перелік ознак, що дозволяють відрізнити податковий борг від безнадійного податкового боргу.

Так, під терміном «безнадійний» розуміється, окрім іншого податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу (підпункт 101.2.3).

Контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 101.5 статті 101 Податкового кодексу України).

Механізм списання безнадійного податкового боргу визначений Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 липня 2022 року № 220 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2022 року за № 908/38244) (далі Порядок № 220).

Списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі штрафні санкції, пеня, нараховані на такий податковий борг (пункт 1 розділу ІІ Порядку № 220).

Безнадійним податковим боргом є податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 глави 9 розділу II Кодексу,- станом на дату прийняття рішення керівником (його заступником або уповноваженою особою) територіального органу ДПС (підпункт 5 пункту 2 розділу ІІ Порядку № 220).

Строки давності та їх застосування визначені статтею 102 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до абзацу першого пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Порядку № 220 у випадках, передбачених підпунктами 1-5, 7, 8 пункту 2 розділу II цього Порядку, за результатами розгляду документів, необхідних для підтвердження безнадійності податкового боргу, керівник (його заступник або уповноважена особа) територіального органу ДПС за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Порядку №220 у випадку, передбаченому підпунктом 6 пункту 2 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до територіального органу ДПС з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.

За змістом пункту 6 розділу ІІІ Порядку № 220 структурний підрозділ територіального органу ДПС, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем кварталу.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІКС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Аналізуючи наведені положення законодавства, суд доходить висновку про те, що податковий борг, який протягом 1095 календарних днів з дня його виникнення не був стягнутий податковим органом, визнається безнадійним та підлягає списанню на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) територіального органу ДПС за результатами розгляду документів, необхідних для підтвердження безнадійності податкового боргу. Звернення платника податків із письмовою заявою про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (пункт 2 розділу ІІІ Порядку № 220). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 04 вересня 2018 року у справі № 813/4430/16, від 09 липня 2019 року у справі № 0240/2269/18-а, від 09 березня 2021 року у справі № 300/2353/19 та інших.

У відзиві представник вказує, що у Відповідача наявний податковий борг в сумі 56785,75 грн. Заборгованість виникла на підставі нарахування податкового повідомлення рішення №0-1513 від 08.05.2018 на загальну суму 26949,57 грн. (основний платіж) та податкового повідомлення - рішення №0-1513 від 10.04.2019 на загальну суму 29836,18 грн. (основний платіж). Оскільки з моменту виникнення згаданого податкового боргу минуло більше 1095 днів, цей податковий борг став безнадійним, а тому відповідач у силу вимог пункту 101.1 статті 101 Податкового кодексу України, пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 220 зобов`язаний прийняти рішення про його списання.

Аналіз ст.ст. 54, 56, 57 ПК України дає суду підстави для висновку, що грошові зобов`язання підлягають сплаті протягом десяти днів з дня їх узгодження.

У даному випадку днем узгодження грошового зобов`язання було 14.09.2018 року та 18.06.2019 року (наступний день після спливу 10-денного строку з моменту отримання ППР).

Таким чином, строк сплати грошових зобов`язань за податковому повідомленню-рішенню №0-1513 від 08.05.2018 закінчився 13.09.2018 року (включно). Відповідно, відлік строку давності (1095 днів) розпочався з 14.09.2018 року та мав закінчитись 13.09.2021 року, а по податковому повідомленню-рішенню №0-1513 від 10.04.2019 закінчився 17.06.2019 року (включно). Відповідно, відлік строку давності (1095 днів) розпочався з 18.06.2019 року та мав закінчитись 17.06.2022 року.

Між тим, податковими органами визнається безнадійним та списується податковий борг щодо якого минув строк давності (1095 днів), включаючи зупинення перебігу такого строку.

Так, відповідно до п. 52 прим. 2 підрозд. 10 розд. XX ПКУ на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених ст. 102 ПКУ.

17.03.2022 набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі Закон № 2120-ІХ), відповідно до якого дію п.п. 52 прим. 2 підрозд. 10 розд. XX ПКУ зупинено на період дії воєнного, надзвичайного стану, а також доповнено п. 102.9, згідно з яким на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених ПКУ, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пізніше згідно із Законом України від 12 травня 2022 року № 2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» (набрав чинності 27.05.2022) п. 102.9 ст. 102 ПКУ доповнено словами «крім випадків, передбачених Кодексом».

Надалі, Законом України від 30 червня 2023 року № 3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» (далі Закон № 3219-ІХ) від 01.08.2023 виключено пункт 102.9 зі ст. 102 ПКУ.

Крім того, 07.03.2022 набрав чинності Закон України від 03 березня 2022 року № 2118-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану», яким підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ було доповнено п. 69.

Так, згідно з п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

24.11.2022 набрав чинності Закон України від 03 листопада 2022 року № 2719-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу», яким п. 69.9 викладено в новій редакції, зокрема, з 24.11.2022 відновлено перебіг строків здійснення заходів з погашення податкового боргу платників податків суб`єктів господарювання, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені ст.ст. 59 60, 87 101 ПКУ, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із ст. 116 ПКУ.

Згідно із Законом № 3219-ІХ п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ діяв тимчасово, до 01 серпня 2023 року.

Законом № 3219-ІХ п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ доповнено новим п.п. 69.40, згідно з яким тимчасово, з 01 серпня 2023 року контролюючі органи не здійснюють передбачені статтями 59 60, 87 101 ПКУ заходи з погашення податкового боргу, що виник до 24 лютого 2022 року, щодо окремих груп платників податків, зазначених у п.п. 69.40 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ. Установлено, що для платників податків, щодо яких контролюючим органом не застосовуються заходи стягнення згідно з п.п. 69.40 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ, зупиняється перебіг строків давності, визначених п. 102.4 ст. 102 ПКУ.

Отже, строк давності зупинявся в такі періоди:

з 18.03.2020 по 17.03.2022 відповідно до п. 52 прим. 2 підрозд. 10 розд. XX ПКУ для всіх платників податків;

з 07.03.2022 по 24.11.2022 відповідно до п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. XX ПКУ для всіх платників податків;

у періоді з 07.03.2022 по 17.03.2022 одночасно діяли п. 52 прим. 2 і п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. XX ПКУ для всіх платників податків;

з 17.03.2022 по 01.08.2023 відповідно до п. 102.9 ст. 102 ПКУ (з 17.03.2022 по 27.05.2022 норма діяла без виключень, а з 27.05.2022 по 01.08.2023 з виключеннями щодо випадків, передбачених ПКУ);

у періоді з 17.03.2022 по 24.11.2022 одночасно діяли п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. XX ПКУ і п. 102.9 ст. 102 ПКУ;

з 24.11.2022 по 01.08.2023 відповідно до п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. XX ПКУ для платників податків, які не мають можливості своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені ст.ст. 59 60, 87 101 ПКУ, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із ст. 116 ПКУ;

у періоді з 27.05.2022 по 01.08.2023 п. 102.9 ст. 102 ПКУ діяв із виключеннями, передбаченими п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. XX ПКУ;

з 01.08.2023 для груп платників з податковим боргом, який виник до 24.02.2022, згідно з п.п. 69.40 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ.

Таким чином, при визначенні податкового боргу безнадійним і таким, що підлягає списанню за підставою спливу строку давності, податковий орган має враховувати періоди зупинення перебігу строку давності.

Враховуючи перелічені періоди зупинення строків давності, з огляду на те, що податковий борг у позивача виник до 24.02.2022 року, а також відсутність в матеріалах справи рішення щодо позивача про можливість чи неможливість своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку, суд дійшов висновку, що строк давності, визначений статтею 102 ПК України, щодо податкового боргу позивача, що виник на підставі податкових повідомлень-рішень, станом на дату звернення до суду (05.12.2024 року) не сплинув і складає по податковому повідомленню-рішенню №0-1513 від 08.05.2018 1045 днів, а по податковому повідомленню-рішенню №0-1513 від 10.04.2019 768 днів.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи, що відповідно до частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, розподіл судових витрат зі сплати судового збору на користь позивача не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2-9, 243-246, 250, 255, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи платника податків ОСОБА_2 про стягнення суми податкового боргу задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - платника податків ОСОБА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму заборгованості з:

з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 56 785 грн. 75 коп. на бюджетний рахунок №UА0015582 банк отримувача Казначейство України (ЕАП). код отримувача 37607526. отримувач коштів ГУК в Од.обл./Великомихайлівська ТГ/18010200.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Головне управління ДПС в Одеській області (адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП: 44069166, телефон: , електронна пошта: )

Фізична особа платник податків ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА