Справа № 600/5702/25-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/5702/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 яка полягає у невиконанні обов`язку з проведення обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_2 та не складання акту обстеження сімейного стану військовослужбовця за поданою заявою ОСОБА_1 від 01.10.2025;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 провести обстеження сімейного стану військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 та скласти відповідний акт за місцем його проживання по АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що підставою звернення до суду стало те, що відповідачем не виконано обов`язок з проведення обстеження сімейного стану його сина військовослужбовця, ОСОБА_2 , призваного на військову службу під час мобілізації та направленого для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . У зв`язку із цим, позивач звертався до відповідача із заявою щодо надання акту обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_2 . Однак, отримано відмову від надання такого акту, з посиланням на те, що під час розгляду заяви виявлено відсутність витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо визначення кола осіб, тобто інформації щодо наявності - відсутності інших дітей, перебування - неперебування у шлюбі тощо. Вказане на думку позивача свідчить про протиправну бездіяльність з боку відповідача.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, покликаючись на його безпідставність та необгрунтованість, вказуючи, що відповідно до Інструкції №170 під час дії особливого періоду, періоду проведення мобілізації та дії воєнного стану, за наявності підстав для звільнення з військової служби через сімейні обставини або інших поважних причин, визначених абзацами дванадцятим, чотирнадцятим, п`ятьнадцятим пункту 2 та абзацами тринадцятим, чотирнадцятим пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовець особисто, за підпорядкованістю, подає на ім`я командира (начальника) військової частини або керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки за задекларованим / зареєстрованим місцем проживання/перебування особи, за якою здійснює або здійснюватиме постійний догляд, рапорт (заяву) за формою, визначеною у додатку 22 до цієї Інструкції. Після подання військовослужбовцем рапорту (додаток 22 до цієї Інструкції), командир (начальник) військової частини з урахуванням вимог, визначених Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців, зобов`язаний надіслати у триденний строк з дня отримання такого рапорту до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зазначеному у рапорті, запит на перевірку його сімейного стану.

Проте, в порушення вищевказаних норм, до ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся батько військовослужбовця, якого 15.03.2025 було призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є батьком військовослужбовця ОСОБА_2 , призваного на військову службу під час мобілізації.

Згідно довідки Великокучурівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 09.04.2025 року №1358 позивач є особою з інвалідністю І групи підгрупи Б згідно рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №73/25/823/В від 18.03.2025 року.

01.10.2025 позивач звертався до відповідача із заявою щодо надання акту обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_2 .

Листом від 29.10.2025 року №1/3721 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено позивача про те, що під час розгляду заяви виявлено відсутність витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо визначення кола осіб, тобто інформації щодо наявності - відсутності у нього інших дітей, окрім ОСОБА_2 , перебування - неперебування у шлюбі.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.11.2025 року 12631 повідомлено позивача про те, що його заяву від 29.10.2025 повернуто без виконання, у зв`язку із не наданням витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, а тому у ІНФОРМАЦІЯ_1 не було правових підстав для складання та видачі акту обстеження сімейного стану. У разі подання повного пакета документів питання може бути розглянуто повторно.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не проведення обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_2 та не складання акту обстеження сімейного стану протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан, який продовжує діяти станом на теперішній час.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Статтею 2 Закону №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Крім цього, відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 року № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію (далі - Указ №69/2022). Згідно пункту 4 Указу № 69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Так, пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі; б) за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців; за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі; г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу); з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.

Згідно абзацу 13 пункту 3 частини 12 Закону №2232-XII під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (надалі - Положення №1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі.

Відповідно до підпункту 2 пункту 225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами здійснюється командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Згідно пункту 223 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

Наказом Міністерства оборони України від 10.04.2009 року №170 затверджено Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція №170), якою визначено механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення №1153/2008.

Додатком 19 до Інструкції №170 визначено Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема, відповідно до підпункту 26 пункту 5 Додатку 19 до Інструкції №170 при поданні до звільнення з військової служби за підставами через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років); документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме: 26) у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я: документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами); один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки; один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», « Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики; висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022, №154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення про ТЦК).

Згідно абзацу 17 пункту 11 Положення про ТЦК районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення перевіряють за зверненням командира військової частини або за заявою родичів (за наявності підстав) сімейний стан військовослужбовця.

Також, відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно із статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що предметом спірних правовідносин є бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиконання обов`язку з проведення обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_2 та не складання акту обстеження сімейного стану.

Відповідачем відмовлено у задоволені заяви позивача про проведення обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_2 , з посиланням на відсутність підстав для проведення обстеження у зв`язку з відсутністю витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо визначення кола осіб, тобто інформації щодо наявності - відсутності у нього інших дітей, окрім ОСОБА_2 , перебування - неперебування у шлюбі.

Вирішуючи вказаний спір по суті та надаючи оцінку діям відповідача, суд приходить до висновку, що суб`єкт владних повноважень, яким є ІНФОРМАЦІЯ_1 , при реалізації своїх повноважень зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2 статті 19 Конституції України).

При цьому «у межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. Під встановленими законом повноваженнями прийнято розуміти як ті, на наявність яких прямо вказує закон - так звані «прямі повноваження», так і повноваження, які прямо законом не передбачені, але безпосередньо випливають із положень закону і є необхідними для реалізації суб`єктом владних повноважень своїх функцій (завдань) - так звані «похідні повноваження», «У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби».

Аналізуючи наведене, слід прийти до висновку, що кожний суб`єкт владних повноважень, має свою предметну компетенцію, і поза межами нею він не може вчиняти дії, оскільки це буде перевищенням повноважень.

Згідно приписів Закону №2232-XII та Положення №1153/2008 питання звільнення військовослужбовців із військової служби належить виключно до повноважень командування військових частин, а не до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, тому саме командування військової частини визначає чи має право ОСОБА_2 , за наявного пакету документів, на звільнення із військової служби.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у даних правовідносинах відіграє вторинну (допоміжну) роль та неуповноважений здійснювати переоцінку документів, які надаються до заяви про проведення обстеження сімейного стану військовослужбовця та надання акту обстеження сімейного стану військовослужбовця.

Така допоміжна роль полягає у тому, що територіальний центр комплектування та соціальної підтримки відповідно до абзацу 17 пункту 11 Положення про ТЦК перевіряє за зверненням командира військової частини або за заявою родичів (за наявності підстав) сімейний стан військовослужбовця, та згідно підпункту 26 пункту 5 Додатку 19 до Інструкції №170 забезпечує складання акту обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, який затверджується його керівником.

Такі повноваження не є дискреційними, а тому, у разі отримання звернення командира військової частини або родичів щодо перевірки сімейного стану військовослужбовця, територіальний центр комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний таку перевірку здійснити та скласти акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, який затверджується його керівником.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є батьком військовослужбовця ОСОБА_2 , призваного на військову службу під час мобілізації, що не заперечувалось відповідачем в ході судового розгляду справи.

Судом встановлено, що 01.10.2025 позивач звертався до відповідача із заявою щодо надання акту обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_2 .

Однак, всупереч приписів абзацу 17 пункту 11 Положення про ТЦК та підпункту 26 пункту 5 Додатку 19 до Інструкції №170, на день розгляду справи у суді, відповідач таку перевірку не здійснив та не склав акт обстеження сімейного стану військовослужбовця.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до правової природи та усталеної судової практики суб`єкт владних повноважень при реалізації своїх владних управлінських функцій може вчиняти наступні делікти: ухвалити протиправне рішення; вчинити протиправні дії; та допустити протиправну бездіяльність.

При цьому під бездіяльністю суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Тобто, мова йде про протиправну пасивність з боку суб`єкта владних повноважень.

Отже, на переконання суду, відповідач допустив протиправну бездіяльність, а проведення перевірки сімейного стану та складання акту обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_2 , є не правом відповідача, а повноваженням, яке має бути реалізовано, не залежно від змістової якості доданих документів.

Відтак, посилання відповідача в листі від 29.10.2025 року №1/3721 на те, що до заяви від 01.10.2025 року позивачем не надано витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо визначення кола осіб, тобто інформації щодо наявності - відсутності у нього інших дітей, окрім ОСОБА_2 , перебування - неперебування у шлюбі, у даному випадку є помилковим та не може бути підставою для відмови у проведенні обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_2 , та відповідно, складання акту обстеження сімейного стану військовослужбовця.

Безпідставними та такими, що не беруться судом до уваги є доводи відповідача, викладені в обгрунтування відзиву на позовну заяву стосовно того, що в порушення Інструкції №170 із заявою про проведення обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_2 звернувся його батько, позивач - ОСОБА_1 , оскільки як визначено абзацу 17 пункту 11 Положення №1153/2008 територіальний центр комплектування та соціальної підтримки відповідно до абзацу 17 пункту 11 Положення про ТЦК перевіряє як за зверненням командира військової частини так і за заявою родичів сімейний стан військовослужбовця, та згідно підпункту 26 пункту 5 Додатку 19 до Інструкції №170 забезпечує складання акту обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, який затверджується його керівником.

Отже, чинним законодавством чітко визначено право родичів звертатись до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки із заявами щодо про проведення обстеження сімейного стану військовослужбовців.

Таким чином, на переконання суду, ІНФОРМАЦІЯ_1 допустив протиправну бездіяльність, а проведення перевірки сімейного стану та складання акту обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, є не правом відповідача, а повноваженням, яке має бути реалізовано, не залежно від змістової якості доданих документів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, то суд не вирішує питання про його розподіл.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиконання обов`язку з проведення обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_2 та не складання акту обстеження сімейного стану військовослужбовця за поданою заявою ОСОБА_1 від 01.10.2025.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 провести обстеження сімейного стану військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 та скласти відповідний акт.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , НОМЕР_2 );

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя І.В. Маренич