Справа № 460/23759/25
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2026 року м. Рівне№460/23759/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м.Києві
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправним рішення від 05.11.2025 №47 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та зобов`язання призначити та виплачувати з 28.10.2025 пенсію за віком відповідно Закону України «Про державну службу», з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 28.10.2025 №7.13-22-13/61 та №7.13-22-13/62, виданих Рівненською митницею, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою суду від 25.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що звернувся з заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», однак отримав відмову. Рішення відповідача мотивоване зокрема тим, що працівники митної служби не відносяться до відповідних категорій посад державної служби, а тому у позивача відсутній стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, що і слугувало підставою для відмови у призначенні пенсії. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним та просить позов задовольнити повністю.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідженням письмових доказів, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Рівненській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 28.06.2023.

28.10.2025 позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Вказану заяву за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві з прийняттям рішення від 05.11.2025 №47 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки займані позивачем посади не відносяться до посад віднесених до відповідних категорій посад державної служби передбачених Законом України «Про державну службу», такий стаж становить 7 років 3 місяці 1 день (з 12.06.1995 по 10.04.1997, з 11.04.1997 по 12.09.2000). Зазначено, що до заяви долучено довідки від 28.10.2025 №7.13-22-13/61 та №7.13-22-13/62, що видані Рівненською митницею, однак такі не відповідають постанові КМУ від 12.07.2024 №823 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб».

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9, частини першої статті 10 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Положеннями частини 3 статті 45 Закону №1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року.

01.05.2016 набрав чинності Закон №889-VIII, який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія за віком у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії за віком відповідно Закону №1058-IV особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» вік і страховий стаж.

Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №591/6970/16-а, від 19.03.2019 у справі №466/5138/17, від 10.04.2019 у справі №607/2474/17.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

За правилами, визначеними статтею 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Як встановлено судом, позивачу у 2023 році призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, позивач 05.05.2025 досягнув віку 62 років.

А тому, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку що в позивача наявний необхідний вік та страховий стаж.

У даній справі спірним є питання наявності у позивача стажу державної служби.

Відповідно до записів №№10-40 трудової книжки НОМЕР_2 від 30.06.1981, судом встановлено, що позивач з 18.07.1994 по 08.06.2023 безперервно працював на посадах у митних органах України, які змінювали назву з подальшим їх правонаступництвом, де відповідно до займаних посад і стажу роботи, йому присвоювались персональні, спеціальні звання та присвоювались ранги державного службовця.

Також, згідно з такими записами в трудовій книжці позивач: 12.06.1995 прийняв присягу державного службовця; 13.09.2000 присвоєне персональне звання «Інспектор митної служби І рангу»; 01.04.2004 - «Інспектор митної служби II рангу»; 25.06.2005 - «Інспектор митної служби III рангу»; 01.06.2013 присвоєно 13 ранг державного службовця; 25.12.2013 присвоєне спеціальне звання інспектора податкової та митної справи І рангу; 22.02.2016 присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи III рангу; 06.12.2019 присвоєно 6 ранг державного службовця.

Довідкою Рівненської митниці від 24.10.2025 №7.13-1/12/10-12/8158 підтверджується, що загальний стаж державної служби за період роботи в митних органах становить 30 років 10 місяців 23 дні. На момент звільнення (08.06.2023) займав посаду головного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Сарни» Рівненської митниці.

Так, відповідно до вказаної довідки ОСОБА_1 призначений з 18 липня 1994 року на посаду інспектора митного поста «Удрицьк» Дубровицької митниці (витяг з наказу Дубровицької митниці від 15 липня 1994 року №72-ос). Звільнений з посади інспектора митного поста «Удрицьк» Дубровицької митниці в зв`язку з ліквідацією митниці 10 квітня 1997 року (наказ Дубровицької митниці №11-ОС від 08 квітня 1997 року). Призначений в порядку переводу з 11 квітня 1997 року на посаду інспектора відділу «Удрицьк» митного поста «Дубровиця» Рівненської митниці (витяг з наказу Рівненської митниці від 11 квітня 1997 року №100-ос). Переведений з 01 серпня 2000 року на посаду інспектора відділу «Городище» митного поста «Дубровиця» Рівненської митниці (наказ Рівненської митниці від 28 липня 2000 року №43-к). Переведений з 12 лютого 2007 року на посаду інспектора відділу митного оформлення «Прикладники» митного поста «Дубровиця» Рівненської митниці (наказ Рівненської митниці від 08 лютого 2007 року №26-к). Призначений з 05 березня 2008 року на посаду старшого інспектора відділу митного оформлення «Прикладники» митного поста «Дубровиця» Рівненської митниці (наказ Рівненської митниці від 05 березня 2008 року №34-к). Переведений з 01 вересня 2011 року на посаду старшого інспектора відділу митного оформлення «Удрицьк» митного поста «Дубровиця» Рівненської митниці (наказ Рівненської митниці від 31 серпня 2011 року №472-к). Переведений з 20 січня 2012 року на посаду старшого інспектора митного поста «Удрицьк» Рівненської митниці (витяг з наказу Рівненської митниці від 19 січня 2012 року №19-к). Переведений з 08 березня 2012 року на посаду інспектора митного поста «Городище» Рівненської митниці (наказ Рівненської митниці від 07 березня 2012 року №108-к). Переведений з 04 жовтня 2012 року на посаду інспектора митного поста «Удрицьк» Рівненської митниці (наказ Рівненської митниці від 03 жовтня 2012 року №313-к). Переведений з 05 жовтня 2012 року на посаду інспектора митного поста «Городище» Рівненської митниці (наказ Рівненської митниці від 04 жовтня 2012 року №318-к). Звільнений 31 травня 2013 року з посади інспектора митного поста «Городище» Рівненської митниці у порядку переведення до Рівненської митниці Міндоходів (витяг із наказу Рівненської митниці від 31 травня 2013 року №179-к). Призначений з 01.06.2013 на посаду інспектора митного поста «Городище» Рівненської митниці Міндоходів (витяг із наказу Рівненської митниці Міндоходів від 01 червня 2013 року №27-к). Переведений з 01 листопада 2013 року на посаду державного інспектора митного поста «Городище» Рівненської митниці Міндоходів (витяг із наказу Рівненської митниці Міндоходів від 01 листопада 2013 року №194-к). Переведений з 19 грудня 2014 року на посаду державного інспектора митного поста «Городище» Рівненської митниці ДФС (витяг із наказу Рівненської митниці ДФС від 17 грудня 2014 року №75-к). Переведений з 22 лютого 2016 року на Рівненської посаду головного державного інспектора митного поста «Городище» митниці ДФС (наказ Рівненської митниці ДФС від 19 лютого 2016 інспектора року №68-к). Звільнений 05 грудня 2019 року з посади головного державного митного поста «Городище» Рівненської митниці ДФС в порядку переведення до Поліської митниці Держмитслужби (наказ Рівненської митниці ДФС від 04 грудня 2019 року №237-0). Призначений з 06 грудня 2019 року на посаду головного державного інспектора митного поста «Городище» Поліської митниці Держмитслужби Звільнений (наказ Поліської митниці Держмитслужби від 05 грудня 2019 року №96-0). Звільнений 30 червня 2021 року з посади головного державного інспектора митного поста «Городище» Поліської митниці Держмитслужби в порядку переведення до Рівненської митниці (наказ Поліської митниці Держмитслужби від 23 червня 2021 року №109-0). Призначений з 01 липня 2021 року на посаду головного державного інспектора митного поста «Городище» Рівненської митниці (наказ Рівненської митниці від 24 червня 2021 року №52-о). Переведений з 01 вересня 2022 року на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Сарни» Рівненської митниці (наказ Рівненської митниці від 30 серпня 2022 року №218-о). Припинена державна служба та звільнений 08 червня 2023 року з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Сарни» Рівненської митниці, за угодою сторін відповідно до статті 86 Закону України «Про державну службу». Загальний стаж державної служби склав 30 років 10 місяців 23 дні.

Досліджуюючи питання, чи підлягає зарахуванню стаж безперервної роботи позивача у митних органах до стажу державної служби, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону №3723-ХІІ, який був діючим протягом тривалих періодів роботи позивача на відповідних посадах в митних органах, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Спеціальним законом, що визначає статус посадових осіб митних органів в Україні, є Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МК України).

Пунктом 2 статі 546 МК України встановлено, що митниця є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, має окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк із зображенням Державного Герба України та із своїм найменуванням і діє відповідно до Конституції України, цього Кодексу, інших нормативно-правових актів та на підставі положення, яке затверджується наказом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику. Правовий статус посадових осіб органів доходів і зборів визначається Митним кодексом України.

Положеннями частини 1 статті 569 МК України визначено, що працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями. Частиною 3 статті передбачено, що правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Згідно з частиною 1 статті 588 МК України, пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», були передбачені і Митними кодексами України від 11.07.2002 та від 12.12.1991.

З аналізу викладеного вбачається, що митна служба України є складовою частиною системи органів виконавчої влади України і складається з митних органів, митних організацій. Митна служба України є органом виконавчої влади і здійснює функції в галузі митної справи відповідно до Конституції України, законодавства про зовнішньоекономічну діяльність, митного законодавства та інших нормативних актів, а посадові особи митних органів є державними службовцями.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Відповідно до ч. 18 ст. 37 Закону №3723-ХІІ, період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або- персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

У свою чергу, Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою КМ України від 03.05.1994 №283, також було передбачено зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах судців, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Таким чином, зважаючи на те, що як Законом України «Про державну службу» №89-VIII від 10.12.2015, так і нормами діючих до нього профільних Законів України «Про державну службу» №3723-XII та №509-ХІІ та Порядку №283, було передбачено зарахування до стажу державної служби роботу (службу) на посадах керівних працівників і спеціалістів в митних органах, враховуючи те, що позивач з 18.07.1994 по 08.06.2023 безперервно працював в митних органах, прийняв присягу державного службовця, обіймав відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері митної політики), і те, що йому присвоювались відповідні ранги державних службовців та спеціальні звання, а також те, що позивач одержував заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, - то всі періоди роботи (служби) позивача підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

Однак, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, період служби позивача у структурних підрозділах Рівненській митниці з 18.07.1994 по 08.06.2023 не було зараховано до стажу державної служби з огляду на те, що за вказаний період роботи позивачу присвоювалися відповідні спеціальні звання працівника митної служби, а не ранги державного службовця.

Суд зазначає, що відповідно до статті 573 Митного Кодексу України, посадовим особам митних органів присвоюються такі спеціальні звання: 1) дійсний державний радник податкової та митної справи; 2) державний радник податкової та митної справи I рангу; 3) державний радник податкової та митної справи II рангу; 4) державний радник податкової та митної справи III рангу; 5) радник податкової та митної справи I рангу; 6) радник податкової та митної справи II рангу; 7) радник податкової та митної справи III рангу; 8) інспектор податкової та митної справи I рангу; 9) інспектор податкової та митної справи II рангу; 10) інспектор податкової та митної справи III рангу; 11) інспектор податкової та митної справи IV рангу; 12) молодший інспектор податкової та митної справи.

Положення про спеціальні звання посадових осіб митних органів, порядок присвоєння цих звань та їх співвідношення з рангами державних службовців, а також розміри надбавок до посадового окладу за спеціальні звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. Спеціальні звання митної служби присвоюються довічно. Позбавлення спеціальних звань здійснюється виключно за вироком суду у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Поставною Кабінету Міністрів України «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» від 20.04.2016 №306 встановлено співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями посадових осіб митних органів, відповідно до яких: - дійсний державний радник митної служби 1 ранг державного службовця; - державний радник митної служби I рангу 2 ранг державного службовця; - державний радник митної служби II рангу 2 ранг державного службовця; - державний радник митної служби III рангу 3 ранг державного службовця; - радник митної служби I рангу 4 ранг державного службовця; - радник митної служби II рангу 5 ранг державного службовця; - радник митної служби III рангу 6 ранг державного службовця; - інспектор митної служби I рангу - 7 ранг державного службовця; - інспектор митної служби II рангу - 8 ранг державного службовця; - інспектор митної служби III рангу 9 ранг державного службовця; - інспектор митної служби IV рангу 9 ранг державного службовця; - молодший інспектор митної служби 9 ранг державного службовця.

Таким чином, в органах державної митної служби присвоюються спеціальні звання, які прирівнюються до відповідного рангу державного службовця, які неодноразово були присвоєні позивачу, що підтверджується записами його трудової книжки.

Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, що аналіз положень ст. 37 Закону №3723-ХІІ, Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 №509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

Аналогічний підхід висловлений Верховним Судом у постанові від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а та від 18.03.2021 у справі №500/5183/17.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 18.07.1994 по 08.06.2023 на різних посадах в митних органах України мають бути зараховані до стажу державної служби.

Як вже зазначалось судом, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки. Так, позивач 05.05.2025 досягнув віку 62 років та має достатній стаж державної служби.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивач з урахуванням положень пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ має право на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ, оскільки він досяг встановленого Законом №1058-IV пенсійного віку, має необхідний страховий стаж та не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (станом на 01.05.2016), а отже відповідав всім умовам, визначених законодавством, а відтак рішення відповідача від 05.11.2025 №47 про відмову позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Отже, переведення позивача на інший вид пенсії необхідно здійснити з 28.10.2025, оскільки саме в цей день він звернувся до відповідача з заявою про переведення на інший вид пенсії.

Щодо врахування відповідачем довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 28.10.2025 №7.13-22-13/61 та №7.13-22-13/62, виданих Рівненською митницею, суд зазначає наступне.

12.07.2024 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №823 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб» (чинна з 20 липня 2024 року), якою внесено зміни до Постанови №622, доповнивши її, зокрема пунктами 4-1 та 4-2 (Порядок №622).

Так, відповідно до пункту 4 Порядку пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на дату виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах, визначених законодавством, таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі. Середньомісячна сума зазначених виплат за місяць визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за місяць на фактичну чисельність державних службовців за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, здійснюється з урахуванням положень пунктів 4-1 і 4-2 цього Порядку.

Згідно з пунктом 4-1 Порядку №622 для призначення пенсії державним службовцям, які працювали з 1 січня 2024 р. в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посади яких було класифіковано, заробітна плата визначається з урахуванням:

посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років у розмірах, установлених на дату звернення за призначенням пенсії (за посадою, передбаченою штатним розписом);

розмірів виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, визначених у середньомісячних сумах за період починаючи з 1 січня 2024 р. до місяця звернення особи. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у січні 2024 р., середньомісячна сума таких виплат визначається з розрахунку виплат за січень 2024 р. як за повний місяць.

Розмір посадового окладу визначається за останньою займаною особою посадою державної служби, передбаченою штатним розписом державного органу, на дату звільнення або звернення особи за призначенням пенсії.

Особам, які працювали на посадах державної служби, класифікацію яких було проведено, і мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та які на дату виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, починаючи з 1 січня 2024 р. за вибором таких осіб визначається в середньомісячних сумах за період з 1 січня 2024 р. до місяця звернення особи або за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше 1 січня 2024 р., визначених за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) державної служби у штатному розписі державного органу, встановленою на основі класифікаційного коду, в середніх розмірах, визначених законодавством, таких виплат. Середньомісячна сума зазначених виплат за місяць визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за місяць на фактичну чисельність державних службовців за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі за визначеним класифікаційним кодом. При цьому для осіб, які звернулися за призначенням пенсії у січні 2024 р., середньомісячна сума таких виплат визначається з розрахунку виплат за січень 2024 р. як за повний місяць.

Для призначення пенсії державним службовцям, які працювали з 1 січня 2024 р. у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посади яких було класифіковано, подаються довідки про:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років, які особа отримувала за останнім місцем роботи на державній службі, за формою згідно з додатком 1;

розміри виплат, зазначених в абзаці третьому цього пункту, які особа отримувала за останнім місцем роботи на державній службі, за формою згідно з додатком 2;

середньомісячний розмір виплат, визначений за вибором особи, відповідно до абзацу п`ятого цього пункту, за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до пункту 5 Порядку №622 довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII «Про державну службу» та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця.

Як свідчать матеріали справи, позивач разом з заявою про призначення пенсії на умовах Закону України «Про державну службу» надав пенсійному органу довідки від 28.10.2025, видані Рівненською митницею:

№7.13-22-13/61 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

№7.13-22-13/62 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби.

На всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Вказані довідки відповідають формам довідок (додатки №4 та №6) про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, визначеним Порядком №622, та відображають складові заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавку за вислугу років, надбавки за інтенсивність праці, виконання особливо важливої роботи, премію, інші виплати, за останнім місцем роботи позивача перед зверненням за пенсією.

При цьому, суд зазначає, що перевірка достовірності виданих документів покладається на Пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 21.02.2020 у справі №291/99/17, в постанові від 24.06.2021 у справі №233/179/17.

Отже, здійснюючи переведення позивача з одного виду пенсії на інший відповідач повинен враховувати документи про заробітну плату та додаткові документи, що є у пенсійній справі.

Наведені висновки щодо врахування довідок про складові заробітної плати при призначенні пенсії державного службовця відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.01.2023 у справі №340/4184/21, від 09.04.2024 у справі №560/9407/22, від 28.01.2025 у справі №560/2123/24.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 4.2. розділу IV Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття органом, що призначає пенсію, рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії, а у разі призначення пенсії за віком автоматично - не пізніше одного місяця з дня надходження повідомлення про обраний особою спосіб виплати пенсії (п. 4.10. розділу IV Порядку №22-1).

Аналіз вказаних положень Порядку №22-1 свідчить, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території; після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії; виплату пенсії проводить територіальний орган Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Відповідно до фактичних обставин справи, заяву про призначення пенсії позивач подав до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви, за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві, яке прийняло спірне рішення.

Отже, після ухвалення такого рішення електронна пенсійна справа позивача, отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві для розгляду заяви про призначення пенсії, передана засобами програмного забезпечення до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця перебування особи, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

При цьому, позивач вже перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Рівненській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, пенсійна справа позивача й після розгляду заяви від 28.10.2025 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області, яке б, у разі прийняття щодо позивача рішення про переведення на інший вид пенсії, було зобов`язане здійснювати виплату такої пенсії.

Тому, відсутні підстави вважати, що в силу вищенаведених норм та обставин справи Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не здійснюватиме позивачу виплату пенсії.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У сукупності вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивача на пенсійне забезпечення є визнання протиправним та скасування рішення від 05.11.2025 №47 та зобов`язання відповідача перевести ОСОБА_1 з 28.10.2025 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням довідок Рівненської митниці про складові заробітної плати від 28.10.2025 №7.13-22-13/61 та №7.13-22-13/62, зарахувавши до стажу державної служби період роботи в митних органах з 18.07.1994 по 08.06.2023.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведеного, позов підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 05.11.2025 №47 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві перевести ОСОБА_1 з 28.10.2025 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням довідок Рівненської митниці про складові заробітної плати від 28.10.2025 №7.13-22-13/61 та №7.13-22-13/62, зарахувавши до стажу державної служби період роботи в митних органах з 18.07.1994 по 08.06.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 28 січня 2026 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16,м. Київ,04053, ЄДРПОУ/РНОКПП 42098368)

Суддя Н.В. Друзенко