Справа № 620/880/25
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/880/25 Головуючий у 1-й інстанції: Клопота С.Л.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Файдюка В.В., Штульман І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач/ ОСОБА_1 ) звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач/апелянт/ВЧ НОМЕР_1 ) про:

- визнання протиправними дій ВЧ НОМЕР_1 , що полягають у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704 при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 29 січня 2020 року по 31 серпня 2021 року включно, а саме: не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови та як наслідок недоплати ОСОБА_1 грошового забезпечення на суму 70 943, 13 грн;

- зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 та 2021 роки відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 цієї постанови, а також з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року у відповідні роки, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 послалась на те, що під час проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_1 нарахування та виплата грошового забезпечення здійснювалось із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року (1 762 грн), тоді як з 29 січня 2020 року, після набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18, підлягала застосуванню первісна редакція пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704, яка передбачає розрахунок окладів шляхом множення розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року. У період з 29 січня 2020 року по 31 серпня 2021 року відповідач нараховував грошове забезпечення з використанням бази 1 762 грн замість фактичних розмірів прожиткового мінімуму, передбачених законами України про Державний бюджет на 2020-2021 роки. Унаслідок цього грошове забезпечення, а також додаткові виплати нараховані у занижених розмірах.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 , що полягають у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704 при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 29 січня 2020 року по 31 серпня 2021 року включно, а саме: не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови та як наслідок недоплати ОСОБА_1 грошового забезпечення на суму 70 943, 13 грн.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 та 2021 роки відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 цієї постанови, а також з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року у відповідні роки, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з 29 січня 2020 року, після набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 підлягав застосуванню в первинній редакції, яка передбачає визначення посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт. Водночас відповідач, всупереч вимогам статті 19 Конституції України, пункту 4 постанови № 704, пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до цієї постанови, застосовував зазначені норми вибірково, що призвело до неправомірного заниження розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивача, а також похідних виплат, зокрема грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Такі дії відповідача суперечать вимогам спеціального законодавства у сфері грошового забезпечення військовослужбовців, порушують гарантоване державою право позивача на належний рівень грошового забезпечення та зумовили недоплату у загальному розмірі 70 943, 13 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ВЧ НОМЕР_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що рішення є незаконним і необґрунтованим, оскільки суд, на думку апелянта, неповно з`ясував обставини справи, упереджено підійшов до оцінки доказів та не надав належної правової оцінки доводам відповідача. Ключовий мотив скарги зводиться до того, що у спірний період (29 січня 2020 року - 31 серпня 2021 року) при розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням мала застосовуватися розрахункова величина прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2018 року (1 762 грн), а не прожитковий мінімум на 01 січня 2020 року та 01 січня 2021 року. На підтвердження цього апелянт посилається, зокрема, на правовий висновок Верховного Суду (постанова від 11 лютого 2021 року у справі № 200/3757/20-а), де вказано, що розрахунковою величиною за Постановою № 704 є прожитковий мінімум на 01 січня 2018 року, а мінімальна зарплата для таких розрахунків не застосовується. Апелянт стверджує, що скасування пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України № 103 (яким змінювався пункт 4 Постанови № 704) саме по собі не повертає дію попередньої редакції та не створює автоматичних підстав для перерахунку, посилаючись на пункт 32 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (постанова № 870), а також на аналогічний підхід апеляційного суду в іншій справі. Виплати похідних сум (допомога на оздоровлення, матеріальна допомога, компенсації тощо) здійснювались правильно, оскільки вони обчислюються з тих самих складових грошового забезпечення, визначених Постановою № 704 та Порядком виплати грошового забезпечення, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260. Накази Міністерства оборони України про бюджетну політику, якими визначався підхід до розміру матеріальної допомоги. Крім того, постанова Кабінету Міністрів України № 481 від 12 травня 2023 року (чинна з 20 травня 2023 року) прямо закріпила розрахунок окладів виходячи з 1 762 грн, і це підтверджує незмінність правила застосування показника 1 762 грн у спірний період, а отже безпідставність позовних вимог щодо перерахунку за 2020-2021 роки.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що старший солдат ОСОБА_1 проходила службу у ВЧ НОМЕР_1 .

Наказом начальника НОМЕР_2 навчального центру від 30 серпня 2021 року № 61-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 31 серпня 2021 року № 181 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та знято зі всіх видів забезпечення.

Виходячи з відомостей, які були надані відповідачем, а саме: особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2020-2021 роки вбачається, що ВЧ НОМЕР_1 у період з 29 січня 2020 року по день виключення зі списків військової частини встановив ОСОБА_1 розмір посадового окладу та окладу за військове звання з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого на 2018 рік (1 762 грн), що призвело до не виплати у повному обсязі всіх видів грошового забезпечення.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію.

Згідно із частинами першою-четвертою статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, грошове забезпечення військовослужбовців включає щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення, які обчислюються з урахуванням посадового окладу та окладу за військове звання.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 (далі - Постанова № 704), якою було збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Постановою № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) було передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема, посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

21 лютого 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103), пунктом 6 якої внесено зміни до Постанови № 704, з урахуванням яких пункт 4 вказаного підзаконного нормативно-правового акту викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Разом з цим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103, яким внесено зміни до пункту 4 Постанови № 704.

Отже, з 29 січня 2020 року (дати набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18) до спірних правовідносин застосовуються положення пункту 4 Постанови № 704 у редакції до 24 лютого 2018 року.

Такою редакцією було передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

З огляду на викладені висновки, грошове забезпечення позивача має бути перераховане в сторону збільшення, шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного року на відповідний тарифний коефіцієнт.

При апеляційному перегляді колегія суддів враховує висновки щодо застосування норм права, викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 02 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21 та у постановах від 12 вересня 2022 року у справі № 500/1813/21, від 26 жовтня 2022 року у справі № 500/8485/21, від 13 грудня 2022 року у справі № 240/12647/21, від 10 січня 2023 року у справі № 120/8682/21-а. Колегія суддів Верховного Суду дійшла таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах:

(1) з 01 січня 2020 року положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;

(2) через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 Постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік);

(3) встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується, як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на дату виключення позивача зі списків особового складу їй було встановлено посадовий оклад за 6 тарифним розрядом (тарифний коефіцієнт 1, 65) у розмірі 2 910, 00 грн, що не відповідало вимогам пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 та пункту 1 Примітки Додатку 1 до цієї постанови.

Відповідно до зазначених норм, посадовий оклад визначається шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт. При цьому прожитковий мінімум для працездатних осіб становив:

- станом на 01 січня 2020 року - 2 102 грн;

- станом на 01 січня 2021 року - 2 270 грн.

З урахуванням тарифного коефіцієнта 1, 65, розмір посадового окладу позивача мав складати:

- з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - 3 470, 00 грн на місяць;

- з 01 січня 2021 року по 31 серпня 2021 року - 3 750,00 грн на місяць.

Аналогічним чином суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про неправомірне заниження окладу за військовим званням «старший солдат», який відповідно до Примітки Додатку 14 до постанови № 704 мав визначатися шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб на тарифний коефіцієнт 0, 34, що становило: у 2020 році - 710, 00 грн, у 2021 році - 770, 00 грн, тоді як фактично відповідачем виплачувався оклад у фіксованому розмірі 600, 00 грн на місяць.

Заниження складових грошового забезпечення позивача призвело також до неправильного обчислення та виплати похідних виплат, зокрема грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які відповідно до пункту 5 постанови № 704 мають визначатися виходячи з місячного грошового забезпечення.

На підставі здійсненого судом першої інстанції детального розрахунку, який апеляційний суд вважає обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам законодавства, встановлено, що загальний розмір недоплаченого позивачу грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 31 серпня 2021 року становить 70 943, 13 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, застосовуючи норми постанови № 704 вибірково, діяв усупереч вимогам статті 19 Конституції України, що призвело до протиправного заниження грошового забезпечення позивача, а відтак до порушення її права на належне матеріальне забезпечення.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, які стосуються нарахування та виплати щомісячного грошового забезпечення, за період з 29 січня 2020 року по 31 серпня 2021 року.

Щодо посилань апелянта на прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 12 травня 2023 року № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704», якою установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1 762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14, то суд першої інстанції правильно зазначив про те, що вона не регулює спірні правовідносини, адже вказана постанова набрала чинності лише 20 травня 2023 року.

Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Файдюк В.В.

Штульман І.В.