Справа № 440/7506/25
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. ПолтаваСправа № 440/7506/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 02.09.2022р. №1-1601, яким було вирішено стягнути з ОСОБА_1 податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік за нежитлове приміщення (телятник) з надбудовою літ. А-2, (об`єкт житлової нерухомості: ні); загальною площею (кв.м): 2586.4, за адресою: АДРЕСА_1 на суму 155 184,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю спірного податкового повідомлення-рішення від 02.09.2022 №1-1601, яким ОСОБА_1 було донараховано податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 155184,00 грн, оскільки за приписами підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі", код 1271 Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023 (цей клас включає: - будівлі, призначені для сільськогосподарської діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, конюшні, розплідники, промислові курники, зерносховища, ангари та фермерські господарські будівлі, погреби, виноробні заводи, винні чани, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо), що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 01.11.2024 ОСОБА_1 є власником: Нежитлового приміщення (телятнику) з надбудовою літ. А-2, (об`єкт житлової нерухомості: ні); загальною площею (кв.м): 2586.4, за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на телятник з надбудовою літ. А-2 було набуто ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 07.09.2020, серія та номер: 306, виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Смоковенко Т.О. Отже, ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення (телятнику) з надбудовою літ. А-2, (об`єкт житлової нерухомості: ні); загальною площею (кв.м): 2586.4, за адресою: АДРЕСА_1 з 07.09.2020. Водночас позивач здійснює підприємницьку діяльність з 29.12.2021, основним видом діяльності є розведення великої рогатої худоби молочних порід (КВЕД: 01.41), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01.11.2024. Відтак, з вказаних відомостей можна зробити беззаперечний висновок, що ОСОБА_1 фактично здійснює сільськогосподарську діяльність, використовуючи наявну в нього нежитлову будівлю сільськогосподарського призначення, а тому ОСОБА_1 підпадає під пільги, передбачені підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. Як наслідок у податкового органу були відсутні підстави для донарахування податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 155 184,00 грн спірним податковим повідомленням-рішенням.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

У відзиві на позовну заяву (а.с. 54-55) представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, вказуючи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Полтавській області, як платник податку на нерухоме майно з фізичних осіб, вiдмiнне вiд земельної ділянки та у 2021 році був власником нежитлової нерухомості - нежитлової будівлі (телятника з надбудовою), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2586,40 кв. м. Інформація щодо наявного у ОСОБА_1 нерухомого майна, з зазначенням адрес, площ, початку та припинення права власності, типу об`єкту нерухомого майна (ОНМ) завантажувалися до ІКС «Податковий блок» в автоматичному режимі на рівні ДПС України, відповідно до даних Державної реєстраційної служби. Відповідно до ІС «Податковий блок» відомості про об`єкти оподаткування, які можуть бути використані в підприємницькій діяльності ОСОБА_1 , відсутні. Крім того, дата реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця 29.12.2021, що свідчить про неможливість використання нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 у підприємницькій діяльності протягом 2021 року. Враховуючи вищенаведене, ГУ ДПС у Полтавській області сформовано податкове повідомлення-рішення за 2021 рік від 02.09.2022 №1-1601 на суму 155184,00 грн. Інформація щодо податкової адреси платника податків завантажується до ІКС «Податковий блок» в автоматичному режимі відповідно до даних Державного реєстру фізичних осіб - платників податків. Враховуючи вищенаведене, вказане податкове повідомлення-рішення за 2021 рік засобами поштового зв`язку направлено на податкову адресу реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , та повернулося до ГУ ДПС у Полтавській області 18.11.2022 в зв`язку із закінченням терміну зберігання. Також представник відповідача посилався на те, що законодавцем, з метою визначення осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції». Законодавець визначає правовий статус сільськогосподарського товаровиробника як юридичну чи фізичну особу, що здійснюють виробництво, переробку, постачання чи реалізацію сільськогосподарської продукції, тобто займаються відповідною сільськогосподарською діяльністю. У постанові від 4 березня 2021 року у справі № 500/2782/18 Верховний Суд вказав, що з метою вирішення питання щодо застосування пункту "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, суди мали встановити, чи наділений він статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права, та встановити факт використання позивачем спірної нежитлової будівлі як об`єкта сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб. Враховуючи вищенаведене, податкове повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, підлягає сплаті відповідно до норм пп. 266.10.1 п. 266.1 ст. 266 ПКУ.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 позовну заяву залишено без руху.

04.06.2025 позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/7506/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

11.06.2025 до суду від представника ГУ ДПС у Полтавській області надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.06.2025 заперечення представника Головного управління ДПС у Полтавській області проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишено без задоволення.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця 29.12.2021, реєстраційний номер 000101644, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Основним видом діяльності позивача за КВЕД є: 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід (а.с. 18).

При цьому, ОСОБА_1 відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, є власником об`єктів нерухомого майна, зокрема, нежитлової будівлі - телятника з надбудовою, загальною площею 2586,4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації права власності - 07.09.2020 (а.с. 15-17).

ГУ ДПС у Полтавській області було сформовано та направлено на адресу ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення №1-1601 від 02.09.2022, яким останньому визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 по об`єкту - нежитлове приміщення загальною площею 2586,4 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 155 184,00 грн (а.с. 13).

Вказане податкове повідомлення-рішення позивачем отримано не було, поштове відправлення повернулося до контролюючого органу без вручення з відміткою відділу поштового зв`язку АТ "Укрпошта" від 18.02.2022 "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 13 зі звороту).

У позовній заяві позивач зауважував, що про податкове повідомлення-рішення №1-1601 від 02.09.2022 дізнався, ознайомившись 29.01.2025 з матеріалами справи № 440/13468/24 в Електронному кабінеті у підсистемі Електронний суд, на підтвердження чого надав скріншот з Електронного кабінету (а.с. 12). Відповідачем не спростовано наведені твердження, як і не надано доказів на підтвердження того, що позивач дізнався або повинен був дізнатися про спірне податкове повідомлення-рішення раніше. Відтак, беручи до уваги те, що позов у цій справі позивачем подано 29.05.2025, суд виходить з того, що шестимісячний строк звернення до суду позивачем не пропущено, а тому відсутні підстави для розгляду питання поновлення строку звернення.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначає Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Підпунктом 12.1.2 пункту 12.1. статті 12 ПК України визначено, що Верховна Рада України встановлює на території України перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад.

Як передбачено пунктом 12.3. статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 12.3.1. пункту 12.3 статті 12 ПК України).

Відповідно до положень підпункту 12.3.3. пункту 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради надсилають у десятиденний строк з дня прийняття рішень, але не пізніше 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та/або зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та/або зборів, в електронному вигляді інформацію щодо ставок та податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України, та копії прийнятих рішень про встановлення місцевих податків та/або зборів та про внесення змін до таких рішень.

Згідно з підпунктом 12.3.4. пункту 12.3 статті 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до підпункту 12.4.3 пункту 12.4 статті 12 ПК України до повноважень сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів належать прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Пункт 12.5. статті 12 ПК України встановлює, що офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів, а також зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг або про внесення змін до таких рішень є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Згідно з пунктом 10.1. статті 10 ПК України до місцевих податків належать: податок на майно; єдиний податок.

У свою чергу в силу приписів пункту 265.1. статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Правовідносини щодо справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врегульовані статтею 266 ПК України.

Так, у відповідності до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 ПК України).

Підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, до яких віднесено будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку (у редакції, чинній на час спірних правовідносин).

У розумінні підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Суд враховує, що у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначення сільськогосподарського товаровиробника надано виключно для цілей глави 1 "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" розділу XIV цього Кодексу "Спеціальні податкові режими", до якої віднесено четверту групу - сільськогосподарські товаровиробники.

Отже, до спірних правовідносин щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, дане визначення не застосовується, оскільки вказаний податок відноситься до розділу ХІІ "Податок на майно".

Відповідно до пп. 5.2, 5.3 ст. 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Абзацом 11 статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років" від 18.01.2001 №2238-ІІІ передбачено, що сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Більш того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".

Згідно з абзацом 2 статті 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" від 23.09.2008 №575-V1 виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Визначення поняття сільськогосподарського товаровиробника у наведених законодавчих актах для цілей визначення змісту статусу сільськогосподарського товаровиробника не суперечать його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, яке має чітко обмежену сферу застосування. Тому, як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

В силу вимог підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Предметом спору у цій справі є податкове повідомлення-рішення №1-1601 від 02.09.2022, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 по об`єкту - нежитлове приміщення загальною площею 2586,4 кв.м, розташоване за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Гора, вул. Фермівська, 10, у розмірі 155 184,00 грн (а.с. 13).

Обґрунтовуючи протиправність такого податкового повідомлення-рішення, позивач стверджує, що звільнений від сплати податку на нерухоме майно в силу підпункту "ж" 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Зміст підпункту "ж" 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України свідчить, що не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, які не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2023 року у справі №1440/2056/18 зробив висновок щодо застосування підпункту "ж" 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України та зазначив, що підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є одночасна сукупність наступних умов: 1) використання споруди безпосередньо у сільськогосподарській діяльності; 2) особа має бути сільськогосподарським товаровиробником.

Подібна правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 817/1605/17.

Суд зазначає, що Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (чинний станом на 2021 рік), який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" (група 127 "Будівлі нежитлові інші" клас 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства").

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", що включає підкласи: 1271.1 "Будівлі для тваринництва"; 1271.2 "Будівлі для птахівництва"; 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна"; 1271.4 "Будівлі силосні та сінажні"; 1271.5 "Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства"; 1271.6 "Будівлі тепличного господарства"; 1271.7 "Будівлі рибного господарства"; 1271.8 "Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва"; 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші".

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Як слідує з матеріалів, належний позивачу об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля телятника з надбудовою, загальною площею 2586,4 кв.м, за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Гора, вул. Фермівська, буд.10 по суті відноситься до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" відповідно до ДК018:2000.

Водночас, вирішуючи питання про те, чи мав позивач статус сільськогосподарського товаровиробника у спірний період 2021 рік та чи здійснював використання будівлі безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, суд враховує таке.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, позивач 22.10.2007 був зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця з видами економічної діяльності за КВЕД: 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами (основний) та 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами.

Вказані види економічної діяльності позивач провадив лише до початку 2018 року, оскільки 21.02.2018 за власним рішенням відносно ОСОБА_1 було внесено відомості про припинення підприємницької діяльності, номер запису 4029431, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 01.01.2021 №36785490 від 28.01.2026.

В той же час, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 01.01.2022 №36785581 від 28.01.2026 лише 29.12.2021 позивача було зареєстровано в якості фізичної особи-підприємця з видом економічної діяльності за КВЕД - 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід (основний), номер запису 000101644.

Тобто, з викладеного слідує, що у період з 01.01.2021 по 29.12.2021 документально підтверджені відомості про реєстрацію позивача як фізичної особи-підприємця, який провадить діяльність у сфері сільськогосподарського товаровиробництва, відсутні.

Стосовно ж наданого представником позивача договору про передачу тварин на утримання, укладеного 21.09.2021 між ОСОБА_1 (новий утримувач) та ОСОБА_2 (попередній утримувач) (а.с. 71 - 72), то суд зазначає, що вказаним договором передбачено, що попередній утримувач, діючи в інтересах нижче вказаних тварин, на безоплатній основі передав, а новий утримувач прийняв для утримання у себе в якості домашніх тварин - барани, вівці, ягнята у кількості 55 шт. голів, віком від 03 до 2 років, місяців, статі чоловічої, жіночої, кольору - чорні, білі, сірі, Романівські, Маринос (далі за текстом Тварини) (п. 1.1.).

Згідно п. 1.2. договору утримання тварини буде здійснюватися за адресою місцезнаходження майна нового утримувача, а саме: нежитлової будівлі свинарника з артскважиною, загальною площею 909,2 кв.м, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :00:029:0056 за адресою АДРЕСА_1 та/або нежитлового приміщення телятнику з надбудовою літера А-2, загальною площею 2586,4 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд акцентує увагу на тому, що зміст вказаного договору жодним чином не підтверджує провадження позивачем у період з дати його укладення по 31.12.2021 діяльності у сфері сільськогосподарського товаровиробництва. Крім того, місце утримання тварин за цим договором визначено альтернативно - нежитлова будівля свинарника за адресою АДРЕСА_1 та/або нежитлове приміщення телятнику з надбудовою літера А-2, загальною площею 2586,4 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що унеможливлює достовірне встановлення факту утримання тварин у спірній будівлі.

Будь-яких доказів того, що позивач безпосередньо займався у спірний період сільськогосподарською діяльністю (виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією) та є сільськогосподарським товаровиробником, матеріали справи не містять.

Суд критично оцінює додані до позовної заяви фото (а.с. 19 - 24), оскільки останні або не містять дати , коли їх зроблено, або датовані 2022 роком, тобто поза межами спірного періоду. Крім того , з цих фото неможливо встановити точну адреси локацій, які знімалися.

Аналогічно долучені до позовної заяви відеофайли не є належними доказами здійснення позивачем сільськогосподарської діяльності у спірний період, оскільки з них неможливо встановити час та місце зйомки.

Відтак, у цій справі суд приходить до висновку, що за відсутності доказів реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця, який провадить діяльність у сфері сільськогосподарського товаровиробництва, та використання споруди безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, вищезазначена нерухомість позивача у 2021 році є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу положень статті 266 ПК України.

Посилання представника позивача на необхідність врахування під час розгляду цієї справи висновки судів по справі №440/13231/24, предмет спору якої, за твердженням представника позивача, є тотожним предмету спору у цій справі, судом оцінюються критично, оскільки обставини справи №440/13231/24 не є релевантними обставинам цієї справи №440/7506/25, так як предметом оскарження у справі №440/13231/24 були податкові повідомлення-рішення про донарахування позивачу податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за періоди 2022-2023 роки, коли ОСОБА_1 був зареєстрованим як фізична особа-підприємець з видом діяльності "01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід (основний)", в той час як предметом оскарження у цій справі №440/7506/25 є податкове повідомлення-рішення про донарахування податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період 2021 року, коли ОСОБА_1 діяльності як ФОП не здійснював.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, обов`язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, покладено на контролюючий орган.

У спірному випадку контролюючим органом доведено правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат у цій справі.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (36000, м. Полтава, вул. Європейська, 4, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.В. Довгопол