Справа № 160/31838/25
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "40Т" до Управління державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державною службою України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-
Товариство з обмеженою відповідальністю "40Т" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Управління державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державною службою України з безпеки на транспорті, в якій позивач просить:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведеної перевірки 10 вересня 2025 року додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом Відділом державного нагляду (контролю) у Запорізькій області складено Акт серія ОАР № 020534 від 10.09.2025 року та Акт серія ОАР № 020535. Відповідно до Актів проведення перевірки № 020534 та № 020535, місцем проведення перевірки була дорога місцевого значення О-080510. Виявлено порушення ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт», так як перевізник не забезпечив виконання вимог цього Закону і здійснив перевезення вантажів з порушенням встановлених законодавством вагових обмежень понад 30%. Позивач вказує, що порушення, а саме: перевезення вантажів з перевезенням встановлених законодавством вагових обмежень понад 30%, виявлено без вимірювання. Між актами рейдової перевірки та постановами про накладення адміністративно-господарських штрафів існує невідповідність щодо правової кваліфікації порушення. В актах №020534 та №020535 зазначено порушення ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», що стосується загальних обов`язків перевізника. Натомість у постановах №008860 та №008861 від 29 жовтня 2025 року зазначено інше порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», яка передбачає відповідальність за відсутність документів. Така невідповідність свідчить про те, що під час винесення постанов Відповідач не встановив фактичних обставин, що підтверджують склад саме того порушення, за яке накладено штраф. Відсутність вимірювань і довідки про здійснення габаритно-вагового контролю свідчить про невстановлення факту перевищення, що виключає можливість правомірного застосування санкцій.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що перевіркою зафіксовано перевищення вагових параметрів транспортного засобу позивача шляхом проведення документального вагового контролю відповідно до вимог підпункту 5-1 пункту 1 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007. Під час проведення документального габаритно-вагового контролю встановлено: - маса транспортного засобу з вантажем становить 40,94 т, що перевищує нормативно визначені 24 т на 70,58 %; - маса транспортного засобу з вантажем становить 39,68 т, що перевищує нормативно визначені 24 т на 65,3 %. За результатами проведення габаритно-вагового контролю інспектором складено Акти № ОАВ 001637 та № ОАВ 001638 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 10.09.2025. Зважаючи на виявлені порушення було складено акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № ОАР 020534 та № ОАР 020535 від 10.09.2025. Водії надали однакові пояснення. З Актом не згоден, так як на мойому маршруті забороняючого знаку рух т/з більше ніж 24 т не було. В даному випадку було проведено документальний контроль, шляхом додавання маси транспортного засобу та маси вантажу, яка вказана у наданій для перевірки товарно-транспортній накладній, зважування ТЗ не проводилось, отже довідка про здійснення габаритно-вагового контролю не складалась. Порядком № 879 передбачено, що документальний габаритно-ваговий контроль проводиться шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу та не встановлюється імперативних вимог до документів, що на підставі яких документів має проводитись визначення маси вантажу при такому контролі.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
Основний вид діяльності 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.
Інші види діяльності: Виробництво олії та тваринних жирів, Виробництво інших харчових продуктів, н.в.і.у., Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах, Виробництво готових кормів для домашніх тварин, Виробництво паперу та картону, Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами, Діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами, Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами, Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками, Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, Неспеціалізована оптова торгівля, Вантажний залізничний транспорт, Вантажний морський транспорт, Вантажний річковий транспорт, Складське господарство, Допоміжне обслуговування водного транспорту, Транспортне оброблення вантажів, Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у., Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, Надання в оренду водних транспортних засобів, Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у., Надання комбінованих офісних адміністративних послуг.
Згідно акту №ОАР020534 проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10.09.2025, старшим державним інспектором державного нагляду (контролю) у Запорізькій області на дорозі місцевого значення О-080510, о 11:40 10.09.2025 на підставі направлення на рейдову перевірки від 08.09.2025 №ОНР000717 проведено перевірку TAD днз НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 п/в ВХМ278005 ТСЦ 1441 21.07.2021. Т/з належить ТОВ "40Т". Під час перевірки виявлено порушення: ст.34 ЗУ "Про автомобільний транспорт" під час перевезення вантажів) згідно ТТН №01/1009 від 10.09.2025 перевізник ТОВ "40Т") перевищено вагові параметри, повна маса ТЗ - 40,94т, при допустимих 24т дорогами місцевого значення. Перевищення склало 70,58%. У т.ч. порушення відповідальність за які передбачена ст.60 ЗУ "Про автомобільний транспорт", абз.17 ч.1 перевезення вантажів з перевищенням встановлених законодавством вагових обмежень понад 30%. В графі пояснення водія: з актом не згоден так як на маршруті заборонених знаків рух т/з понад 24т не було.
Згідно акту №ОАР020535 проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10.09.2025, старшим державним інспектором державного нагляду (контролю) у Запорізькій області на дорозі місцевого значення О-080510, о 12:00 10.09.2025 на підставі направлення на рейдову перевірки від 08.09.2025 №ОНР000717 проведено перевірку TAD днз НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , водій ОСОБА_2 п/в ВХЕ652526 ТСЦ 3542 03.07.25. Т/з належить ТОВ "40Т". Під час перевірки виявлено порушення: ст.34 ЗУ "Про автомобільний транспорт" під час перевезення вантажів) згідно ТТН №02/1009 від 10.09.2025 перевізник ТОВ "40Т") перевищено вагові параметри, повна маса ТЗ - 39,68т, при допустимих 24т дорогами місцевого значення. Перевищення склало 65,9%. У т.ч. порушення відповідальність за які передбачена ст.60 ЗУ "Про автомобільний транспорт", абз.17 ч.1 перевезення вантажів з перевищенням встановлених законодавством вагових обмежень понад 30%. В графі пояснення водія: з актом не згоден так як на маршруті заборонених знаків рух т/з понад 24т не було.
30.09.2025 року Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області направлено ТОВ "40Т" Повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, в якому зазначено, що розгляд справи відбудеться 29.10.2025 у приміщенні Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області .
Не погоджуючись з оскаржуваними постановами про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ "Про автомобільний транспорт", який регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів (надалі - Закон №2344-ІІІ).
Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону №2344-ІІІ, реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (надалі - Положення), Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно з п.п. 1, 3 п. 4 Положення, основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.
Як зазначено у п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
На момент прийняття оскаржуваних постанов таким органом був Відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області.
Частинами 14, 17, 18 статті 6 Закону №2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (надалі - Порядок №1567 в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).
Згідно з пунктами 2, 4 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Згідно з пунктами 25 - 27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Як встановлено судом, розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт було здійснено за участі позивача.
Надаючи оцінку підставам застосування до позивача оскаржуваною постановою адміністративно-господарського штрафу відповідно до абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ, суд виходить з такого.
Відповідно до абзацу 17 частини першої статті 60 Закону №2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовується штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; внутрішні перевезення - перевезення пасажирів і вантажів між населеними пунктами, розташованими на території однієї держави; внутрішні перевезення - перевезення пасажирів та/чи вантажів територією України без перетину державного кордону України; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, що включає перевірку на відповідність встановленим законодавством нормативам вагових або габаритних параметрів таких транспортних засобів, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження.
Отже, ТОВ "40Т" є автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-ІІІ, що підтверджується відповідним записом у товарно-транспортній накладній №01/1009 від 10.09.2025 та №02/1009 від 10.09.2025, а також відповіддю з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.11.2025 на запит суду, згідно якого основним видом діяльності позивача є 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону №2344-ІІІ, автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Статтею 48 Закону №2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджено наказом Міністерства транспорту України від 14.10.2014 №363 (далі - Правила перевезення).
Правилами перевезення на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.
Відповідно до пунктів 2.5 та 2.7 Правил перевезення, за способом вантаження і розвантаження вантажі бувають: штучними, сипучими, навалочними і наливними, а в залежності від маси, габаритів одного вантажного місця та специфіки вантажі підрозділяються на такі, перевезення яких здійснюється: за цими правилами і за спеціальними правилами (великовагові, великогабаритні, небезпечні). За цими правилами здійснюються перевезення вантажів, маса і габарити яких в транспортному положенні разом з транспортним засобом не перевищують обмеження, що встановлені Правилами дорожнього руху України.
Згідно з пунктом 27.1 Правил перевезення, перевезення великовагових і великогабаритних вантажів автомобільними транспортними засобами здійснюється з особливостями, встановленими Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (надалі - Правила №30).
Відповідно до пункту 4 Правил №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції за формою, наведеною в додатку до цих Правил, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (надалі - ПДР) передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема: б) фактичної маси, а саме: комбіновані транспортні засоби: трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом максимального значення для автомобільних доріг місцевого значення 24 тонн.
Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами".
Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами "б" та "в" цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах, врегульовано Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (надалі - Порядок №879).
За визначеннями, наведеними у пункті 2 Порядку №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу; дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами" після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов; вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики; стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю (далі - стаціонарний пункт) - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів; пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціалізований транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами.
Відповідно до пункту 3 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Пунктом 4 Порядку №879 визначено, що робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, власниками (балансоутримувачами) зон габаритно-вагового контролю і підприємствами.
За приписами пункту 6 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно у зонах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
Згідно з пунктом 21 Порядку №879, у разі виявлення факту перевищення вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу під час руху без дозволу на рух або у разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подальший рух такого транспортного засобу забороняється до усунення порушення шляхом отримання дозволу на рух за пройдену частину маршруту або повного (часткового) перевантаження вантажу, що перевозиться в інший транспортний засіб, з подальшим підтвердженням дотримання вагових та/або габаритних параметрів, установлених законодавством, або отримання дозволу на рух на весь маршрут.
Пунктом 32 Порядку №879 визначено, що перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобов`язаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Агентством відновлення підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на рух великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу після отримання погодження маршруту видається уповноваженим підрозділом Національної поліції через центри надання адміністративних послуг.
Пунктом 39 Порядку №879 передбачено, що відповідальність за збереження великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, рух яких заборонено, за весь час з моменту заборони руху до його відновлення несе перевізник, а в разі перевезення вантажу - вантажовідправник.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 29 Закону України від 30.06.1993 №3353-XII "Про дорожній рух", з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 33 Закону України від 08.09.2005 №2862-IV "Про автомобільні дороги", рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частин 1 та 11 статті 8 цього ж Закону, автомобільні дороги загального користування поділяються на автомобільні дороги державного та місцевого значення.
Перелік доріг місцевого значення, у тому числі їх ділянок, що суміщаються з вулицями міст та інших населених пунктів, затверджують Рада міністрів Автономної Республіки Крим та обласні державні адміністрації один раз на три роки.
Як встановлено судом, позивачем, як автомобільним перевізником, 10.09.2025 автомобілем TAD номерний знак НОМЕР_1 та TAD номерний знак НОМЕР_3 , здійснювалося перевезення вантажу (насіння соняшника) згідно з товарно-транспортною накладною №01/1009 від 10.09.2025 та №02/1009 від 10.09.2025 автомобільною дорогою місцевого значення (а/д місцевого значення О-080510) з перевищенням вагових обмежень: загальна маса 40.94 т при допустимій 24 т, що становить 70,58 % та загальна маса 39,68 т при допустимій 24 т, що становить 65,3 %.
Факт перевищення транспортним засобом перевізника нормативних вагових параметрів зафіксовано актом №ОАВ001638 від 10.09.2025 №ОАВ001637 від 10.09.2025, який підписаний водієм Просяник С.В. та Білянським Р.О.
З приводу доводів позивача про те, що відповідачем було порушено процедуру габаритно-вагового контролю, суд зазначає наступне.
Пунктом 16 Порядку №879 визначено, що габаритно-ваговий контроль, включає документальний та/або точний контроль. При цьому пунктом 51 даного Порядку визначено, що документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.
Під час проведення рейдової перевірки 10.09.2025 проводився саме документальний контроль, який не передбачає зважування автомобіля, натомість визначення маси транспортного засобу здійснюється на підставі додавання власної маси автомобіля та маси вантажу за наявності для цього даних у товарно-транспортних накладних.
У спірному випадку такий контроль було здійснено на підставі даних, відображених у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу та причепу НОМЕР_7 , СТК №103428, СТК №270503, СТК №270239, товарно-транспортної накладної №01/1009 від 10.09.2025 та №02/1009 від 10.09.2025, внаслідок чого виявлено перевищення на понад 65,3% та 70,58% встановлених пунктом 22.5 ПДР нормативів.
За змістом Закону України "Про автомобільний транспорт", Правил перевезення вантажів ТТН визнається обов`язковим документом, що повинен оформлятися при перевезенні вантажу та призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку.
Таким чином, ТТН та зазначені в них дані щодо маси вантажу є належним доказом, на підставі якого під час здійснення документального габаритно-вагового контролю визначається загальна маса транспортного засобу, що і було зроблено працівниками Укртрансбезпеки у спірному випадку.
Ці обставини належним чином були зафіксовані в акті перевірки та акті перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, не були спростовані позивачем належними та допустимими доказами ні під час розгляду справи відповідачем, ні під час судового розгляду справи.
Позивач наголошує на тому, що під час габаритно-вагового контролю відповідач мав скласти та видати довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, тоді як складення таких документів за наслідками звірки відомостей у товарно-транспортній накладній законодавством не передбачено.
Оцінюючи такі твердження на предмет їх обґрунтованості, суд зважає на приписи пунктів 18, 20 Порядку №879, відповідно до яких за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
Таким чином, пунктом 18 Порядку №879 чітко визначені місця, за результатами здійснення габаритно-вагового контролю в яких складається та видається довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю, а саме стаціонарний або пересувний пункт ГВК.
Натомість, 10.09.2025 проводився саме документальний габаритно-ваговий контроль двох транспортних засобів позивача відповідно до пункту 6 Порядку №879 поза межами зони габаритно-вагового контролю (стаціонарний чи пересувний пункт ГВК), а тому у посадових осіб відповідача відповідно до пункту 18 Порядку №879 був відсутній обов`язок складання довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю.
В свою чергу, за своєю суттю та призначенням довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю покликана засвідчувати результати точного габаритно-вагового контролю, проведеного шляхом фактичного зважування транспортного засобу, та згідно із затвердженою формою має містити відомості про найменування та місце розташування пункту ГВК, а також зафіксований розподіл осьового навантаження.
На відміну від довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю, нормами зазначених вище нормативно-правових актів (Порядку №879, Порядку №422) не передбачено жодних застережень щодо того, коли саме має складатися акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритно-вагових параметрів, - лише при точному габаритно-ваговому контролі чи також і при документальному контролі, виключно в зоні габаритно-вагового контролю, чи також і поза її межами при документальному контролі.
Відповідно, складання акту про перевищення транспортним засобом нормативних габаритно-вагових параметрів при здійсненні документального габаритно-вагового контролю поза межами зони габаритно-вагового контролю цілком відповідає встановленому чинним законодавством порядку проведення документального габаритно-вагового контролю, а тому такий акт є належним доказом факту перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.
Автомобільний перевізник несе відповідальність за дотримання габаритно-вагових параметрів при перевезенні вантажів, а тому, завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, зобов`язаний враховувати можливе перевищення вагових параметрів та використовувати у таких випадках транспортний засіб з відповідними технічними параметрами, з урахуванням специфіки вантажу.
До того ж, у контексті п.22.5 ПДР, перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме повну масу транспортного засобу.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1, частини 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку відмову в задоволенні позовної заяви.
За таких обставин підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-245, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова