Справа № 520/25551/25
Суддя: Пасечнік О.В.
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 р. № 520/25551/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасечнік О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної гвардії України, в якому просить суд:

1) Визнати протиправним рішення Головного управління Національної гвардії України від 13.08.2025 в частині здійснення розрахунку розміру одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за настання ІІ групи інвалідності на підставі розміру прожиткового мінімуму 2021 року;

2) Зобов?язати Головне управління Національної гвардії України призначити та виплатити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), одноразову грошову допомогу, передбачену п.4 ч.2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за настання інвалідності ІІ групи, в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2025 року - календарного року, в якому прийняте рішення про виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно не призначено та не виплачено ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу, передбачену п.4 ч.2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за настання інвалідності ІІ групи, в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2025 року - календарного року, в якому прийняте рішення про виплату, з урахуванням раніше виплачених сум, тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

IІ. Виклад позиції інших учасників справи.

10.10.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач не погоджується з позовними вимогами позивача та зазначає, що Головне управління НГУ жодним чином не порушувало прав позивача, а діяло виключно в межах своїх повноважень та компетенції. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 30.09.2025 суд відкрив спрощене провадження у справі, призначив її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Позивач проходив військову службу у Національній гвардії України. Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 06.04.2021 серія 12 ААВ №317048 з 23.03.2021 було встановлено первинну третю групу інвалідності, захворювання, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини.

Під час повторного огляду органами медико-соціальної експертної комісії довідкою від 06.12.2023 серія 12 ААВ №317944 позивачу з 06.12.2023 встановлено другу групу інвалідності, захворювання, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2025 у справі № 520/10443/24 зобов`язано Головне управління Національної гвардії України підготувати та надати до Міністерства внутрішніх справ України (МВС) відповідний пакет документів для розгляду питання про призначення та виплату ОСОБА_1 , передбачену ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини, у розмірі 300 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня року, у якому здійснюватиметься виплата.

На виконання вказаної вище постанови комісією Головного управління Національної гвардії України було прийнято рішення від 13.08.2025 про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, пов`язаної з захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (з урахуванням раніше виплаченої суми) в розмірі 113 500,00грн.

Позивач, вважаючи рішення комісії Головного управління Національної гвардії України протиправним, оскільки за основу розрахунку неправомірно взято прожитковий мінімум 2021 року, а не прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року, в якому було прийняте відповідне рішення (2025), звернувся до суду з цим позовом.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з пунктом 5 частиною другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, врегульовані одноіменним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Пунктом 3 Порядку №975 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема: у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом і відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.03.2021 року № 45 прапорщика ОСОБА_1 було звільнено та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 з 09 березня 2021 року.

Харківським Обласним центром медико-соціальної експертизи обласної МСЕК № 4 ОСОБА_1 при первинному огляді з 23 березня 2021 року було встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з захистом Батьківщини.

Відповідно до пункту 13 Порядку (в редакції, яка діяла на момент призначення одноразової грошової допомоги) 14.06.2021 комісією Головного управління Національної гвардії України прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , за третю групу інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, в сумі 567500 грн 00 коп.

Харківським Обласним центром медико-соціальної експертизи обласної МСЕК № 4 ОСОБА_1 при повторному огляді з 06 грудня 2023 року було встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з захистом Батьківщини (копія довідки від 06.12.2023 серії 12ААВ № 317944).

Відповідно до пункту 10 статті 16-3 Закону порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом третім підпункту 1 пункту 17 Порядку у разі встановлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від групи інвалідності та її причинного зв`язку, військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, у разі встановлення інвалідності II групи.

Крім того, пунктом 19 Порядку визначено, якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (зокрема внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв) із розрахунку прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2025 у справі № 520/10443/24 Комісією Головного управління Національної гвардії України прийнято рішення: призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, з урахуванням раніше виплачених сум, у сумі 113500 грн 00 коп.; виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 здійснити через військову частину НОМЕР_2 .

Таким чином, суд вважає, що висновки відповідача про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, з урахуванням раніше виплачених сум, у сумі 113500 грн 00 коп, є обґрунтованими.

Ураховуючи вказане вище, суд доходить висновку, що рішення Комісії Головного управління Національної гвардії України від 13.08.2025 прийнято в порядку, у спосіб та в межах наданих законом повноважень та підстави для скасування цього рішення відсутні.

Таким чином, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Суд також ураховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених вище висновків суду не спростовують.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

VII. Розподіл судових витрат.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Національної гвардії України, місце знаходження: 03151, місто Київ, вул.Святослава Хороброго, будинок 9-А, .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 28.01.2026.

Суддя О.В. Пасечнік