Справа № 600/4316/25-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/4316/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Марія Текстиль", в інтересах якого звернувся адвокат Веретенко Євген Олександрович, до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Марія Текстиль" (позивач) до Одеської митниці (відповідач) з такими позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про визначення коду товару за № KT-UA-2025 від 07.03.2025

- визнати протиправними та скасувати прийняті Одеською митницею Рішення про коригування митної вартості товарів UA500590/2025/000006/1 від 30.03.2025 та Картку відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500590/2025/000021;

- визнати протиправними та скасувати прийняті Одеською митницею Рішення про коригування митної вартості товарів UA 500590/2025/000007/1 від 31.03.2025 та Картку відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500590/2025/000022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з метою митного оформлення товару ТОВ "Марія Текстиль" через свого представника було надано до Одеської митниці митні декларації. Проте, відповідачем було відмовлено в оформлені товару за заявленою митною вартістю в результаті чого, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Із указаними рішеннями позивач не погоджується, оскільки відповідачем не наведено аргументовані та конкретні доводи щодо наявності у поданих товариством документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність конкретних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Також представник позивача вказував, що зазначений в митній декларації №25UA67U7 товар відповідачем протиправно класифіковано в іншій товарній підкатегорії УКТЗЕД, а саме , оскільки суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (а), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати. Так, відповідач здійснив класифікацію товару за матеріалом який слугує підкладем скатертини, що не є визначальним при обранні товарної групи згідно правила 3 (b).

Ухвалою суду від 15.09.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Представник відповідача, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що декларантом на вимогу митного органу не надані документи в повному обсязі, а в поданих документах містяться розбіжності та невідповідності, що впливають на правильність визначення митної вартості.

Також вказував, що з урахуванням пояснень до УКТЗЕД та Висновку, відділом контролю класифікації товарів управління контролю та адміністрування митних платежів Одеської митниці прийнято рішення щодо класифікації товарів від 07.03.2025 № 25UA9-КТ "Скатертини PVC TABLE CLOTHS: FLORISTA COLLECTION, FLORISTA COLLECTION, MODERNO COLLECTION, PERLA COLLECTION…", відноситься до товарної підкатегорії у відповідності до вимог УКТЗЕД. Зазначав, що саме митними органами здійснюється ведення УКТЗЕД та контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення товарів згідно з УКТЗЕД та у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою суду від 06.10.2025 в задоволенні клопотання представника Одеської митниці про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, - відмовлено.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Згідно даних, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "Марія Текстиль" (вул. Хотинська, 41к, м. Чернівці, Чернівецька область, 58000, ), основний вид діяльності згідно КВЕД 46.90 неспеціалізована оптова торгівля. (а.с. 15)

16.12.2024 між компанією SANEM PLASTIK SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI, як постачальником та ТОВ "Марія Текстиль", як покупцем укладено контракт № 2024/12/16, предметом якого згідно п.1.1. є обов`язок Продавця продати, а Покупця купити продукцію, (далі - Товар), в кількості, асортименті та по цінам згідно супроводжуючих документів, що підтверджують факт відвантаження.

Відповідно до п.4.2 Контракту №2024/12/17, загальна вартість Контракту становить 200000,00 доларів США.

На підставі вищезазначеного контракту № 2024/12/16 від 16.12.2024 та доповнення №S-2024/12/16 до нього від 16.12.2024 року позивачем 20.02.2025 подано до Одеської митниці митну декларацію типу ІМ40ДЕ № 25UA67U7.

В графі 33 декларації вказаний код товару 39219060, (Скатертини ПВХ з продуктів полі приєднання (адитивної полімеризації)/PVC TABLE CLOTHS: 140см*20м-437рул; FLORISTA COLLECTION 140см*50м-360рул; FLORISTA COLLECTION 140см*20м-50рул; MODERNO COLLECTION 140см*20м-553рул; PERLA COLLECTION. Виробник: SANEM PLASTIK SANAYI VE TICARET A.S. Торговельна марка Florista.". (а.с. 166)

На підтвердження митної вартості товару позивачем подано до митного органу пакувальний лист від 10.02.2025 №SNE025; банківський платіжний документ, що стосується товару від 26.12.2024 №3; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 13.02.2025 №1302; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 16.12.2024 №S-2024/12/16; договір (контракт) про перевезення від 07.02.2025 № 7/02/25; копія митної декларації країни відправлення від 11.02.2025 №IHR2501434-SNE025-ozem; рахунок-фактура від 10.02.2025 №SNE025; автотранспортна накладна від 10.02.2025 №00135; декларацiя про походження товару від 10.02.2025 № SNE025.

Рішенням Одеської митниці Держмитслужби щодо класифікації товарів за № KT-UA-2025 (№25UA9-KT) від 07.03.2025 заявлений товар класифіковано в товарній підкатегорії згідно УКТЗЕД. (а.с. 11, 174)

Враховуючи невідповідність відомостей графи 31 товару №1 МД №25UA67U7 від 20.02.2025 опису та коду товару та прийняття Рішення від 07.03.2025 №25UA9-КТ щодо класифікації товарів, Одеською митницею була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500590/2025/000017 (а.с. 175).

Окрім того, 21.03.2025 ТОВ "Марія Текстиль" подало до митного оформлення митну декларацію №25UA95U0, якою задекларовано для митного оформлення товар, а саме скатертини ПВХ та визначено митну вартість товару за основним методом, а саме за фактурною вартістю, яка складає 32146,00 USD (доларів США) (а.с. 189).

До вказаної декларації додано наступні товаро-супровідні документи: пакувальний лист № SNE025 від 10.02.2025; рахунок-фактуру (інвойс) № SNE025 від 10.02.2025; автотранспортна накладна CMR № 00135 від 10.02.2025; банківський платіжний документ № 3 від 26.12.2024 ; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 1302 від 13.02.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт №16/12/2024) від 16.12.2024; доповнення до зовнішньоекономічного контракту (специфікація) №S-2024/12/16 від 16.12.2024; договір (контракт) про перевезення №07/02/2025 від 07.02.2025; інші документи.

За результатами розгляду поданих документів митним органом прийнято рішення №UA500590/2025/000006/1 від 30.03.2025 зі змісту якого встановлено, що подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме:

1) відповідно до п.5.2 контракту від 16.12.2024 №2024/12/16 терміни оплати зазначаються у інвойсі до кожної партії окремо. В інвойсі №SNE025 зазначено, що: 50% передоплата, 50% оплата після отримання товару на складі покупця. Декларантом надано до ЕМД платіжний документ №3 від 26.12.2024 згідно якого сума переказу становить 16073 доларів США. Загальна вартість згідно інвойсу від №SNE025 складає 32146 доларів США. Вантаж було випущено у вільний обіг за ЕМД ІМ40ТН №25UA95U2 від 26.02.2025. Даний факт свідчить про те, що на момент подачі ЕМД ІМ40ДТ №25UA95U0 товар вже знаходиться на складі покупця, проте документи щодо проведення оплати, яка має бути сплачена після отримання товару декларантом не надавалося;

2) декларантом надано до ЕМД платіжний документ №3 від 26.12.2024 в якому у призначенні платежу документ PR INV No 4630 DD 18.12.2024, який до митного оформлення не надавався. Банківська платіжна інструкція документ, який свідчить про намір сплати за товар, у підтвердження факту зарахування коштів прошу надати свіфт-переказ;

3) за оцінюваної партією товару заявлені умови поставки EXW IZMIR. На підставі Правил Інкотермс 2010, які були прийняті Міжнародною торговою палатою та чинні з 01.01.11. при умовах поставки EXW передбачають продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки з постачання, тоді, коли він передав товар у розпорядження покупця на власному підприємстві або в іншому зазначеному місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі). Продавець не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб, а також за митне оформлення товару для експорту. Відповідно до даних умов поставки до митної вартості включаються фактурна вартість товару, митні збори та платежі у країні експорту, витрати із завантаження, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України. Відповідно до заявлених умов поставки EXW, витрати на навантаження є обов`язковими складовими митної вартості. Згідно ДМВ декларантом заявлені складові митної вартості витрати на транспортування 72574,6740 грн. Витрати на навантаження товарів як обов`язкової складової митної вартості згідно узгоджених умов поставки EXW не включені до митної вартості оцінюваної партії товарів та не заявлені за ЕМД.

4) Пунктом 1.4, 3.3 договору від 07.02.2025 №7/02/25 передбачено надання замовлення на перевезення, яке є невід`ємною частиною договору. Зазначений документ не надавався;

5) Пунктом 2.2, 3.1 договору від 07.02.2025 №7/02/25 замовник зобов`язаний на підставі Акту прийому-здачі приймати доставлені вантажі. Зазначений документ не надавався;

6) Відповідно до п.3.4.1 договору від 07.02.2025 №7/02/25 оплата здійснюється протягом 5 робочих днів з моменту отримання Замовником електронної копії рахунка-фактури Виконавця або електронної копії ТТН з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу. Вантаж за поданою ЕМД було випущено у вільний обіг за ЕМД ІМ40ТН №25UA95U2 від 26.02.2025. Даний факт свідчить про те, що на момент подачі ЕМДІМ40ДТ №25UA95U0 товар вже знаходиться на складі покупця, проте документи щодо проведення оплати послуг декларантом не надавалися;

7) довідка про транспортно-експедиційні витрати на перевезення товарів надано ТОВ "ЕВРОФОРВАРД", проте відповідно до гр. 16 CMR від 10.02.2025 №00135 перевізником товару виступає компанія ТОВ "КОМПАНІЯ "УКРАВТОСПЕЦМЕТАЛ". Договірні відносини між ТОВ "ЕВРОФОРВАРД" та ТОВ "КОМПАНІЯ "УКРАВТОСПЕЦМЕТАЛ" документально не підтверджено;

8) у п. 1.4 договору від 07.02.2025 №7/02/25 зазначено, що послуги виконавця (ТОВ "Еврофорвард") є оплатними. Відомості щодо вартості експедиційних послуг експедитора відсутні. Зазначене свідчить про невірно проведеного декларантом розрахунку заявленої митної вартості та неподання митному органу документально підтверджених відомостей щодо повноти включення всіх складових митної вартості (витрат на навантаження, витрат на експедирування товарів);

9) звертаємо увагу, що декларація країни відправлення від 11.02.2025 №22341300EX00112426 дозволяє ідентифікувати партію товарів, але не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує заявлену декларантом митну вартість, оскільки не містить інформацію про інвойс від 10.02.2025 №SNE025, який було надано до митного оформлення;

10) згідно відомостей CMR 00135, оцінюваний товар доставлено за маршрутом Ізмір, Туреччина - ПП "Орлівка". Всупереч зазначеного, відмітки митних органів країни відправлення та транзиту відсутні на товаросупровідних документах;

11) Передбачені контрактом документи, що підтверджують якість товару (враховуючи що заявлений характер угоди-контракт з виробником) документально не підтверджено, відповідний сертифікат не надано (а.с. 188).

Відповідачем було надано позивачеві електронне повідомлення, щодо надання додаткових документів.

У зв`язку з прийнятим рішенням про коригуванням митної вартості товару №UA500590/2025/000006/1, Одеською митницею було сформовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500590/2025/000021 (а.с. 194).

Також, 21.03.2025 позивачем подано до Одеською митниці митну декларацію №25UA96U9, якою було задекларовано для митного оформлення товар, а саме тафтингові килимові вироби та визначено митну вартість товару за основним методом, а саме за фактурною вартістю, яка складає 11268,00 USD (доларів США) (а.с. 227).

До вказаної декларації додано наступні товаро-супровідні документи: пакувальний лист №009 від 11.02.2025; рахунок-фактуру №GKI 210 від 11.02.2025; автотранспортна накладна CMR №00136 від 11.02.2025; декларацію про походження товару №GKI 210 від 11.02.2025; банківський платіжний документ №4 від 08.01.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №1302 від 13.02.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт №17.12.2024) від 17.12.2024; доповнення до зовнішньоекономічного контракту №V-2024/12/17 від 17.12.2024; договір (контракт) про перевезення №07/02/2025 від 07.02.2025; інші документи.

За результатами розгляду поданих документів митним органом прийнято рішення №UA500590/2025/000007/1 від 31.03.2025 зі змісту якого встановлено, що подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме:

1) відповідно до п. 5.2 зовнішньоекономічного контракту від 17.12.2024 №2024/12/17 терміни оплати зазначаються у Інвойсі до кожної партії окремо. В інвойсі від 11.02.2025 №GKI010 зазначено, що: 50% передоплата, 50% оплата після отримання товару на складі покупця. Декларантом надано до МД банківський платіжний документ №4 від 08.01.2025 згідно якого сума переказу становить 5634 доларів США. Загальна вартість згідно інвойсу від 11.02.2025 №GKI 210 складає 11268 доларів США. Вантаж за поданою МД було випущено у вільний біг за тимчасовою декларацією ІМ40ТН №25UA96U1 від 26.02.2025. Даний факт свідчить про те, що на момент подачі додаткової декларації ІМ40ДТ №25UA96U9 товар вже знаходиться на складі покупця, проте документи щодо проведення оплати за сумою 5634 доларів США яка має бути сплачена після отримання товару на складі покупця декларантом не надавалося;

2) декларантом надано до МД банківський платіжний документ №4 від 08.01.2025 в якому у призначенні платежу документ PR INV No GKI 277DD 18.12.2024, який до митного оформлення не надавався. Враховуючи зазначене, заявлений рівень вартості не обчислюється як ціна, що фактично сплачена. Банківська платіжна інструкція документ, який свідчить про намір сплати за товар, у підтвердження факту зарахування коштів прошу надати свіфт-переказ;

3) згідно п.10.5 зовнішньоекономічного договору від 17.12.2024 №2024/12/17, контракт вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін. Проте, наданий зовнішньоекономічний договір не містить підпису сторони покупця.

4) за оцінюваною партією товару заявлені умови поставки EXW Bursa. На підставі Правил використання внутрішніх й міжнародних торгових термінів Інкотермс2010, які були прийняті Міжнародною торговою палатою й чинні з 01.01.11 при умовах поставки EXW передбачають продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки з постачання, тоді, коли він передав товар у розпорядження покупця на власному підприємстві або в іншому зазначеному місці. Продавець не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб, а також за митне оформлення товару для експорту. Відповідно до даних умов поставки до митної вартості включаються фактурна вартість товару, митні збори й платежі у країні експорту, витрати із завантаження, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України. Відповідно до заявлених умов поставки EXW, витрати на навантаження є обов`язковими складовими митної вартості. Згідно ДМВ декларантом заявлені складові митної вартості витрати на транспортування 12880,3260 грн. Витрати на завантаження товарів як обов`язкової складової митної вартості згідно узгоджених умов поставки EXW не включені до митної вартості оцінюваної партії товарів й незаявлені за ЕМД. У підтвердження витрат на транспортування надано договір транспортно-експедиторського обслуговування від 07.02.2025 №7/02/25 й виключно довідку. Довідка не є бухгалтерським документом, не може слугувати рахунком для оплати, оскільки не відображає господарську операцію факт оприбуткування товару, що оцінюється, й не відображає рух активів на відповідних рахунках бухгалтерського обліку підприємства;

5) пунктами 1.4 та 3.3 договору транспортно-експедиторського обслуговування від 07.02.2025 №7/02/25 передбачено надання замовлення на перевезення, яке є невід`ємною частиною договору. Документ не подавався до митного оформлення;

6) пунктами 2.2 та 3.1 договору транспортного-експедиторського обслуговування від 07.02.2025 №7/02/25 замовник зобов`язаний на підставі Акту прийому-здачі приймати доставлені вантажі. Документ не подавався до митного оформлення;

7) відповідно до п. 3.4.1 договору транспортно-експедиторського обслуговування від 07.02.2025 №7/02/25 оплата здійснюється протягом 5 робочих днів з моменту отримання Замовником електронної копії рахунка- фактури Виконавця або електронної копії товаро-транспортної накладної з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу. Вантаж за поданою МД було випущено у вільний обіг за тимчасовою декларацією ІМ40ТН №25UA96U1 від 26.02.2025. Даний факт свідчить про те, що на момент подачі додаткової декларації ІМ40ДТ №25UA96U9 товар вже знаходиться на складі покупця, проте документи щодо проведення оплати послуг згідно договору транспортно-експедиторського обслуговування від 07.02.2025 №7/02/25 декларантом не надавалися;

9) відомості щодо вартості експедиційних послуг експедитора відсутні;

10) митна декларація країни відправлення від 12.02.2025 №25341300EX00113248 дозволяє ідентифікувати партію товарів, але не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує заявлену декларантом митну вартість, так як не містить інформацію про інвойс від 11.02.2025 №GKI 210, який було надано до митного оформлення, та містить інформацію щодо документів, які до митного оформлення не надавались;

12) згідно відомостей CMR 00136,оцінюваний товар доставлено за маршрутом Бурса, Туреччина - п/п "Орлівка". Відмітки митних органів країни відправлення й транзиту відсутні на товаросупровідних документах;

13) передбачені зовнішньоекономічним договором документи, що підтверджують якість товару (враховуючи що заявлених характер угоди-контракт з виробником) документально не підтверджено, відповідний сертифікат не надано (а.с. 226).

Відповідачем було надано позивачеві електронне повідомлення, щодо надання додаткових документів.

На запит щодо надання додаткових документів позивачем 30.03.2025 надіслано лист.

У зв`язку з прийнятим рішенням про коригуванням митної вартості товару №UA500590/2025/000006/1, Одеською митницею було сформовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500590/2025/000022 (а.с.231 на звороті-232)

Вважаючи протиправними рішення Одеської митниці Держмитслужби про визначення коду товару, рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби про визначення коду товару за №KT-UA-2025 від 07.03.2025, суд зазначає наступне.

Правовідносини щодо митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МК України), з наступними змінами та доповненнями.

За визначеннями, наведеними у пунктах 23 та 24 частини першої статті 4 МК України, митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (частини перша - третя статті 318 МК України).

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України).

Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії (частина п`ята статті 255 МК України).

Відповідно до статті 67 МК України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду.

Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Згідно з положеннями статті 68 МК України ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ведення УКТ ЗЕД передбачає: 1) відстеження та облік змін і доповнень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів, пояснень та інших рішень щодо її тлумачення, що приймаються Всесвітньою митною організацією; 2) підготовку пропозицій щодо внесення змін до УКТ ЗЕД; 3) деталізацію УКТ ЗЕД на національному рівні та введення додаткових одиниць виміру; 4) забезпечення однакового застосування всіма митними органами правил класифікації товарів; 5) прийняття рішень щодо класифікації та кодування товарів в УКТ ЗЕД у складних випадках; 6) розроблення пояснень і рекомендацій до УКТ ЗЕД та забезпечення їх опублікування; 7) своєчасне ознайомлення суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності з рішеннями та інформацією (крім тих, що є конфіденційними) щодо питань класифікації товарів та про застосування УКТ ЗЕД; 8) здійснення інших функцій, необхідних для ведення УКТ ЗЕД.

Статтею 69 МК України передбачено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари. Для цілей класифікації товарів під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Згідно з ч. 7 ст. 69 Митного кодексу України, рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення відповідно до глави 4 цього Кодексу.

Згідно з ч. 8 ст. 69 Митного кодексу України, висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

Законом України "Про митний тариф України" затверджено Основні правила інтерпретації УКТЗЕД.

Пунктами 1-3 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД передбачено, що класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами:

1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

3. У разі якщо згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prіma facіe) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де подається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

Пунктом 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД визначено, що для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatіs mutandіs), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Отже, за змістом вказаних норм слід дійти висновку, що для митного оформлення імпортованого товару особа подає митному органу декларацію, у якій наводить детальний опис цього товару та зазначає його код згідно з УКТ ЗЕД.

В той же час, здійснюючи митний контроль митний орган, у разі виявлення порушень правил класифікації товарів, має право самостійно класифікувати такий товар.

Відповідно до оскаржуваного рішення від 07.03.2025 № KT-UA-2025, замість коду товару згідно з УКТ ЗЕД (графа 33 ВМД): задекларованого позивачем, відповідачем визначено код товару: .

Вирішуючи цю справу, суд приймає до уваги правові висновки, викладені Верховним Судом в постанові від 03.04.2024 у справі № 810/2737/17, де вирішуючи аналогічні спірні правовідносини колегія суддів Касаційного адміністративного суду навела аналіз нормативно-правових актів, які підлягають врахуванню митними органами при визначенні приналежності товару до тієї чи іншої класифікаційної групи та врахувала Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Так, суд зазначає, наказом Державної митної служби України від 14.12.2022 №543 затверджено Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі Пояснення №543).

Відповідно до Загальних положень Пояснень №543 до товарної групи 39 група поділяється на дві підгрупи. Підгрупа І включає полімери в первинних формах, а підгрупа ІІ відходи, обрізки та скрап, а також напівфабрикати та готові вироби.

У підгрупі І, що стосується первинних форм, продукти товарних позицій 3901 - 3911 отримують у результаті хімічного синтезу, а продукти товарних позицій 3912 і 3913 або є природними полімерами, або утворюються з них шляхом хімічної обробки. До товарної позиції 3914 включаються іонообмінні смоли на основі полімерів товарних позицій 3901 - 3913.

У підгрупі ІІ до товарної позиції 3915 входять відходи, обрізки і скрап пластмас. До товарних позицій 3916-3925 входять напівфабрикати або спеціальні вироби з полімерних матеріалів і пластмас. Товарна позиція 3926 є залишковою товарною позицією, до якої входять вироби, ніде не згадані чи нікуди не включені, з полімерних чи інших матеріалів товарних позицій 3901 - 3914.

Відповідно до приміток 10, 11 до групи 39 Пояснення №543 у товарних позиціях 3920 і 3921 терміни "плити, листи, плівки, стрічки і смужки" означають тільки плити, листи, плівки, стрічки і смужки (крім включених до групи 54) і блоки правильної геометричної форми, включаючи ті, що мають рельєф або поверхню, оброблену інакше, нерозрізані або нарізані на прямокутники (включаючи квадрати), але без подальшої обробки (навіть якщо в результаті обробки набувають вигляду готових до використання виробів).

Примітки до товарних підпозицій:

1. До будь-якої товарної позиції цієї групи полімери (включаючи співполімери) і хімічно модифіковані полімери слід включати відповідно до таких положень: (a) якщо існує товарна підпозиція "інші" на тому самому рівні:

(1) наявність префікса "полі" у назві специфічного полімеру у формулюванні товарної підпозиції (наприклад поліетилен або поліамід-6,6) означає, що основна мономерна ланка або мономерні ланки зазначеного полімеру, взяті разом, повинні становити 95 мас.% або більше загального вмісту полімеру;

(2) співполімери, наведені у товарних підпозиціях 3901 30, 3901 40, 3903 20, 3903 30 і 3904 30, слід класифікувати у цих товарних підпозиціях за умови, що співмономерні ланки зазначеного співполімеру становлять 95 мас.% або більше загального вмісту полімеру;

(3) хімічно модифіковані полімери включаються до товарної підпозиції "інші" за умови, якщо ці хімічно модифіковані полімери не включені до іншої більш специфічної товарної підпозиції;

(4) полімери, що не відповідають умовам, зазначеним у пунктах (1), (2) або (3), повинні включатися до тієї самої товарної підпозиції з числа тих, що залишилися, товарних підпозицій того самого рівня, яка включає полімери з мономерною ланкою, що домінує за масою серед будь-яких інших індивідуальних співмономерів. З цією метою мономерні ланки, з яких складаються полімери, зазначені в одній і тій самій підпозиції, повинні розглядатися разом. Порівнювати необхідно тільки ті співмономерні ланки, з яких складається полімер і які входять до підпозицій одного рівня;

(b) у разі відсутності підпозиції "інші" на тому самому рівні:

(1) полімери повинні включатися до підпозиції, яка складається з полімерів з мономерною ланкою, що домінує за масою серед будь-яких інших індивідуальних співмономерних ланок. З цією метою основні мономерні ланки, з яких складаються полімери, зазначені в одній і тій самій підпозиції, повинні розглядатися разом. Порівнюватися повинні тільки такі співмономерні ланки, з яких складаються полімери, що входять до підпозицій одного рівня;

(2) хімічно модифіковані полімери повинні включатися до товарної підпозиції, яка відповідає немодифікованому полімеру.

Полімерні суміші потрібно включати до тієї самої товарної підпозиції, що і полімери, одержані з тих самих мономерних ланок у тих самих пропорціях.

Відповідно до пояснень до товарної позиції 3921 Пояснення № 543 до цієї товарної позиції включаються плити, листи, плівка, стрічки і смужки з пластмас, крім включених до товарних позицій 3918, 3919 або 3920 чи до групи 54. Сюди тому включаються лише пористі продукти або продукти армовані, шаруваті, на підкладці або аналогічно з`єднані з іншими матеріалами. (Для класифікації плит і т. д. з`єднаних з іншими матеріалами дивись загальні положення до цієї групи).

Згідно з Приміткою 10 до цієї групи, термін плити, листи, плівки, та стрічки і смужки означає лише плити, листи, плівку, стрічки, смуги, смужки і блоки правильної геометричної форми, з малюнком або без нього, або з поверхнею, обробленою інакше (наприклад, поліровані, тиснені, фарбовані, просто вигнуті чи рифлені), нарізані чи не нарізані на прямокутники (включаючи квадрати), але без подальшої обробки (навіть якщо в результаті подібних операцій вони стають готовою продукцією).

Плити, листи і т. д. з обробленою чи необробленою поверхнею (включаючи квадрати та інші нарізані з них прямокутники), зі шліфованими краями, просвердлені, фрезеровані, із загнутою крайкою, скручені, обрамлені або інакше оброблені чи нарізані на форми, крім прямокутної (включаючи квадратну), зазвичай розглядаються як вироби товарних позицій 3918, 3919 або 3922, 3926.

Відповідно до загальних положень групи 56 Пояснення № 543 передбачено, що до цієї групи включається ряд текстильних виробів спеціального характеру, наприклад, вата, повсть, неткані матеріали, спеціальна пряжа, мотузки та деякі вироби з цих матеріалів.

У примітках до групи 56 Пояснення № 543 зазначено, що до цієї групи не включаються:

(а) вата, повсть або неткані матеріали, просочені, з покриттям або дубльовані речовинами чи препаратами (наприклад, парфумерними або косметичними засобами групи 33, милом або мийними засобами товарної позиції 3401, полірувальними засобами, кремами або аналогічними препаратами товарної позиції 3405, пом`якшувальними засобами товарної позиції 3809), де текстильні матеріали є лише основою;

(b) текстильні вироби товарної позиції 5811;

(c) натуральний або штучний абразивний порошок чи гранули на основі повсті або нетканого матеріалу товарної позиції 6805;

(d) агломерована або реконструйована слюда на основі повсті чи нетканого матеріалу товарної позиції 6814;

(e) металева фольга на основі повсті чи нетканих матеріалів (як правило, розділ ХIV або XV); або

(f) гігієнічні прокладки та тампони, пелюшки і підгузки та аналогічні вироби товарної позиції 9619.

2. Термін "повсть" включає голкопробивну повсть та вироби, що складаються з полотна текстильних волокон, зчеплення між якими підсилюється стібками, з використанням волокон з того самого полотна.

3. До товарних позицій 5602 і 5603 включаються відповідно повсть і неткані матеріали, просочені, з покриттям чи дубльовані пластмасою або гумою незалежно від природи цих матеріалів (щільні або пористі).

До товарної позиції 5603 також включаються неткані матеріали, в яких пластмаса або гума є зв`язувальною речовиною.

До товарних позицій 5602 і 5603 не включаються:

(а) повсть, просочена, з покриттям або дубльована пластмасою чи гумою з вмістом не більш як 50 мас.% текстильного матеріалу або повсть, повністю втоплена у пластмасу чи гуму (група 39 або 40);

(b) неткані матеріали, повністю втоплені у пластмасу чи гуму або покриті одним з цих матеріалів з обох боків за умови, що таке покриття або оболонка можуть бути помітними неозброєним оком, не беручи до уваги у цьому разі будь-які зміни кольору (група 39 або 40); або

(c) листи, пластини або смуги з пористої пластмаси або пористої гуми, з`єднані з повстю або нетканими матеріалами, де текстильні матеріали додаються для армування (група 39 або 40).

Відповідно до пояснень до товарної позиції 5603 Пояснення № 543 нетканий матеріал являє собою настил (полотно) переважно з текстильних волокон, орієнтованих чи розташованих хаотично та скріплених. Ці волокна можуть бути натурального чи хімічного походження. Це можуть бути волокна (натуральні чи синтетичні або штучні) або хімічні комплексні нитки чи нитки, одержані в процесі виготовлення нетканого матеріалу.

Неткані матеріали можуть бути виготовлені різними шляхами і їх виробництво може бути розділене на три стадії: формування настилу, скріплення настилу та оброблення.

І. Формування настилу. Існують чотири основних способи: (а) Прочісування або пневматичне укладання волокон, щоб сформувати шар. Ці волокна можуть бути паралельно орієнтованими, перехрещеними чи розташованими хаотично (сухий спосіб); (b) Екструдування ниток, які орієнтуються певним чином, охолоджуються та вкладаються безпосередньо в настил або які коагулюються, промиваються та вкладаються безпосередньо в настил у вологому вигляді в процесі виготовлення (філь`єрний спосіб одержання); (c) Осадження з водних суспензій або дисперсій волокна на дротяну сітку і формування настилу шляхом видалення води (папероробний спосіб); (d) Різні спеціальні технологічні процеси, в яких виробництво волокна, формування настилу і його скріплення відбуваються безперервно (безперервний процес формування).

ІІ. Скріплення настилу. Після формування настилу волокна скріплюються по всій товщині та ширині його (безперервний спосіб) або неоднорідно (перервний спосіб). Скріплення настилу може бути трьох типів: (a) Хімічне скріплення, коли волокна з`єднуються за допомогою зв`язувальних речовин. Це можна здійснити просоченням адгезивними зв`язувальними речовинами, такими як гума, смола, крохмаль, клей або пластмаси, у розчині чи в емульсії, шляхом теплової обробки пластмасами у вигляді порошку, розчинниками і т.д. Для хімічного скріплення можуть також використовуватися зв`язувальні волокна; (b) Термічне скріплення, коли волокна з`єднуються за допомогою теплової (чи ультразвукової) обробки, шляхом проходження настилу крізь піч або між нагрітими циліндрами (суцільне скріплення) або через нагріті каландри для тиснення (точкове скріплення). Переплетені волокна можуть бути використані для термічного скріплення; (c) Механічне зв`язування, коли настил зміцнюється фізичним сплутуванням складових його волокон. Це може бути досягнуто за допомогою струменя повітря під високим тиском або водного струменя, чи голкопробиванням, але не в`язально-прошивним способом.

Однак голкопробивна продукція, яку можна віднести до нетканих матеріалів, обмежується: настилами з ниток; настилами, в яких голкопробивання доповнює інші типи скріплення.

Ці різні процеси скріплення можуть також часто поєднуватися. ІІІ. Оброблення. Неткані матеріали можуть бути пофарбованими, вибивними, просоченими, з покриттям або дубльованими. Неткані матеріали, покриті з одного чи обох боків (склеюванням, зшиванням або інакше) тканинами чи полотнищами будь-якого іншого матеріалу, включаються до цієї товарної позиції, якщо вони мають основні властивості нетканих матеріалів.

До цієї товарної позиції включається, серед іншого (іnter alіa), клейка стрічка з нетканого матеріалу, покритого адгезивною гумою, пластмасами чи сумішшю таких матеріалів.

До цієї товарної позиції також включається покрівельна повсть, в якій текстильні волокна агломеровані варом або аналогічними речовинами, і деякі матеріали, відомі як бітумінізована повсть, одержувана тим самим шляхом, але з невеликою кількістю шматочків пробки.

Проте до цієї товарної позиції не включаються такі вироби, що включаються до групи 39 або 40:

(a) неткані матеріали, або повністю втоплені в пластмаси чи гуму, або повністю покриті по обидва боки такими матеріалами, за умови, що таке покриття можна бачити неозброєним оком, не беручи до уваги зміну кольору;

(b) плити, листи чи смуги з пористих пластмас або пористої гуми, з`єднані з нетканим матеріалом, де текстильний матеріал присутній переважно для цілей армування.

Суд зазначає, що в основу оскаржуваного рішення відповідача було покладено результати проведених досліджень, які викладені у висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби від 05.03.2025 №-0049, у якому зазначено, що при проведенні аналізу наданих товарно-супровідних документів встановлено, що згідно packing list від 10.02.2025 №SNE025 (підпункт 7.2), commercial invoice від 10.02.2025 №SNE025 (підпункт 7.3), specification від 16.12.2024 №S-2024/12/16 to the contract від 16.12.2024 №2024/12/16 (підпункт 7.6) назва товару "PVC table cloths in rolls with non-woven backing" (скатертини з ПВХ на підкладці з нетканих матеріалів в рулонах), що не відповідає опису товару в графі 31 митної декларації МД ІМ 40 ДЕ від 20.02.2025 №25UA67U7 (підпункт 7.1) в частині "with non-woven backing" (на підкладці з нетканих матеріалів), а саме, в графі 31 митної декларації відсутні відомості про наявність підкладки з нетканих матеріалів. Згідно визначених показників, надані для дослідження проби №№1-4 у вигляді фрагментів пласких гнучких/нежорстких, несамоклейних виробів представляють собою двошарове сполучення текстильного та полімерного матеріалів: 1) нетканого матеріалу, однотонного, білого кольору, виробленого з волокон з синтетичного полімеру поліпропілену термічним скріпленням; 2) непористого полімерного матеріалу (полівінілхлориду пластифікованого складним ефіром з мінеральним наповнювачем карбонатом кальцію).

Нетканий матеріал повністю покритий з одного боку. Покриття видно неозброєним оком - структура текстильного матеріалу не видна. Візерунки, друк або ворс на поверхні нетканого матеріалу не спостерігаються.

Ширина проб №№1,2,4 - 140 см (збіжність r=0,2 см), проби №2 - 140 см (збіжність r=0,1 см). Поверхнева щільність проб №№1,3 (340±1) г/м2, проби №2 - (330±1) г/м2, проби №4 - (316±1) г/м2.

Таким, чином експертом зроблено висновок, що визначена двошарова будова проб №№1-4 не відповідає опису товару в графі 31 митної декларації МД ІМ 40 ДЕ від 20.02.2025 №25UA67U7 (підпункт 7.1) - проби сполучення текстильного та полімерного матеріалів (в графі 31 митної декларації відсутні відомості про наявність нетканих матеріалів).

Суд звертає увагу, що у вказаному висновку експерт не зазначив, якому саме конкретному коду УКТ ЗЕД відповідає товар, який був предметом дослідження. Висновок містить лише опис складу товару у цілому вигляді.

Разом з тим, на основі вказаного висновку, відповідач дійшов висновку про класифікацію товару за кодом згідно з УКТ ЗЕД .

Суд зазначає, що відповідач здійснив класифікацію товару за матеріалом який слугує підкладем скатертини, що не є визначальним при обранні товарної групи згідно правила 3 (b).

Так, у поясненнях, до правила 2 (b) зазначено, що класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

Суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (а), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати (пояснення до правила 3 (b)).

Враховуючи те, що товаром є скатертина, то саме поверхневий її шар визначає основні її властивості, а не підклад.

Таким чином вбачається, що відповідачем безпідставно прийнято рішення про визначення коду товару та з порушенням правила 3 (b).

При цьому, суд зазначає, що наведений опис не визначає відповідність досліджуваного товару тим характеристикам, які притаманні товарній позиції 5603.

У зв`язку з цим, суд вважає, що посилання контролюючого органу на вказаний експертний висновок як на доказ правомірності визначення спірним рішенням коду УКТ ЗЕД відповідного товару є безпідставним.

Суд зауважує, що митний орган при класифікації товару повинен враховувати всі документи та відомості, що передаються разом із запитом. При цьому жоден із них не має вирішального значення, має інформаційний або довідковий характер і оцінюється у сукупності з іншими доказами на підтвердження того чи іншого коду товару згідно з УКТ ЗЕД. Відтак врахування чи неврахування того чи іншого носія доказової інформації має бути обґрунтованим у відповідному рішенні митного органу.

Між тим, у рішенні про визначення коду товару у графі 4 "Висновок" не зазначено причин неврахування документів, наданих позивачем, при прийнятті спірного рішення, що свідчить про те, що відповідачем при прийнятті спірного рішення не дотримано вимог нормативно-правових актів щодо врахування при класифікації товару всіх документів та відомостей, що передаються разом із запитом.

Суд доходить висновку, що митний орган при прийнятті спірного рішення безпідставно не врахував цільове призначення імпортованих товарів та технічні характеристики, оскільки відповідно до експортної декларації вантажовідправника IHR2501434-SNE025, рахунку-фактури SNE025, компанією SANEM PLASTIK SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI, що є постачальником товару, визначено код товару саме як (а.с. 26, 100-101).

За викладених обставин, на переконання суду, у спірному випадку мало місце поверхневе вивчення митним органом усіх документів, наданих позивачем до митного оформлення (зокрема, визначення технічних характеристик товару згідно товарно-супровідних документів) та прийняття оскаржуваного рішення із застосування результатів митного контролю, проте без врахування додатково наданих декларантом документів та висновків.

Аналізуючи зміст частин 1, 2, 4 статті 69 Митного кодексу України від 13.03.2012, Верховний Суд в постанові від 20.06.2019 у справі № 826/7208/16 дійшов висновку про те, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає митну декларацію. У свою чергу, орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише в тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження митниці щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Відтак, враховуючи, що позивачем до митного органу надано усі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, які цілком достатні для підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, суд дійшов до висновку, що визначення коду товару на підставі оскаржуваного рішення є необґрунтованим.

Підсумовуючи вищевказане, суд вважає за необхідне вказати на те, що визначений декларантом код товару підтверджений наданими до митниці документами, а відтак рішення Одеської митниці про визначення коду товару від 07.03.2025 № KT-UA-2025 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500590/2025/000006/1 від 30.03.2025, №UА500590/2025/000007/1 від 31.03.2025 та Карток відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500590/2025/000021, № UA500590/2025/000022, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч. 2 ст. 52 МК України).

Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідності до ч.4 ст.53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

За змістом частин 5 та 6 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Із наведених положень випливає, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

В силу статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 статі 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч.7 ст.54 МК України).

За правилами статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митного органу.

Слід зазначити, що дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Однак, законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, приписи вказаних статей зобов`язують митний орган чітко зазначити обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Також, витребовувати контролюючий орган має ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, та жодним чином не всі, котрі передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Тобто, необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

З викладених правових норм видно, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на декларанті. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митниця зобов`язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Згідно матеріалів справи, ТОВ "Марія Текстиль" подано до Одеської митниці митні декларації від 21.03.2025 № 25UA95U0 та № 25UA96U9.

Як встановлено судом, для митного оформлення товару, зазначеного в митній декларації декларантом позивача було подано відповідний пакет документів.

За результатами розгляду митних декларацій, відповідачем прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган виходив з того, що подані позивачем документи містять розбіжності.

Надаючи оцінку поданим до митної декларації документації, суд зазначає наступне.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень (ч.4 ст.9, ч.2 ст.77 КАС України).

Однак у ході судового розгляду справи відповідачем не доведено суду, що виявлені ним у поданих декларантом документах розбіжності дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості (приписи частини третьої статті 53 МК України).

Поряд з цим, згідно обставин справи, декларантом вартість товару була визначена відповідно до основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Так, з матеріалів справи вбачається, що 16.12.2024 між компанією SANEM PLASTIK SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI як постачальником та позивачем, як покупцем укладено контракт № 2024/12/16, предметом якого згідно п.1.1. є обов`язок продавця продати, а покупця купити продукцію, (далі Товар), в кількості, асортименті та по цінам згідно супроводжуючих документів, що підтверджують факт відвантаження.

Відповідно до п. 4 Контракту № 2024/12/17, ціни на Товар, зазначені в Інвойсі, встановлюються в доларах США, є твердими і не зазнають будь-яких змін на весь час дії Контракту. Загальна вартість Контракту становить 200000 доларів США.

Пунктом 5 вказаного Контракту визначено, що оплата відбувається шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця. Терміни оплати зазначаються у Інвойсі до кожної партії окремо. Оплату здійснює ТОВ "Марія Текстиль", Україна, місто Чернівці.

В інвойсах від 10.02.2025 №SNE025 та від 11.02.2025 №GKI 010 зазначено, що: 50% передоплата, 50% - оплата після отримання товару на складі покупця.

Декларантом ТОВ "Марія Текстиль" надано до митної декларації банківський платіжний документ № 3 від 26.12.2024 згідно якого сума переказу становить 16073 доларів США та №4 від 08.01.2025 на суму 5634 доларів США (а.с. 88, 96, 123, 119).

Загальна вартість згідно інвойсу від 10.02.2025 №SNE025 складає 32146 доларів США та інвойсу від 11.02.2025 №GKI 010 складає 11268 доларів США.

У оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості, відповідач вказує, що документи щодо проведення оплати за сумою 16073 доларів США та за сумою 5634 доларів США, які мають бути сплачені після отримання товару на складі покупця декларантом не надавалося.

Суд критично оцінює вказані висновки відповідача, оскільки позивачем було надано відповідачу платіжний документ та SWIFT про післяплату, а саме:

- згідно інвойсу від 10.02.2025 №SNE025: платіжну інструкції №8 від 27.03.2025 на суму 16073, 00 доларів США та SWIFT платіж FIN 103 від 27.03.2025 на суму 16073, 00 доларів (а.с. 106, 107);

- згідно інвойсу 11.02.2025 №GKI 010: платіжну інструкції №9 від 28.03.2025 на суму 5634,00 доларів США та SWIFT платіж FIN 103 від 31.03.2025 на суму 5634, 00 доларів (а.с. 120, 124).

Вимоги до SWIFT-повідомлень встановлені в міжнародному стандарті затвердженому у ДСТУ ISO 15022-2:2004 "Цінні папери. Схема повідомлень. Словник полів даних. Частина 1. Правила та настанови щодо побудови полів даних і повідомлень", затверджені наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 15.11.2004 №258. Згідно цих стандартів мають бути обов`язково заповнені поля, а також обов`язково має бути зазначений код відправлення.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, у наданих позивачем повідомленнях SWIFT міститься посилання на Зовнішньоекономічний контракт, проформу інвойс, зазначено дату операції, суму операції у валюті долар США та найменування банку відправника і банку отримувача, є код відправлення. Тобто, надані платіжне доручення SWIFT містить усі реквізити, які вимагаються ДСТУ ISO 15022-2:2004 "Цінні папери. Схема повідомлень. Словник полів даних. Частина 1. Правила та настанови щодо побудови полів даних і повідомлень", затверджені наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 15.11.2004 №258.

Про належність та достатність повідомлень системи SWIFT (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunications), як доказів здійснення операції з переведення іноземної валюти, встановлено Верховним Судом у постанові від 27.06.2019 у справі №826/9719/16.

Також, відповідач зазначає, що декларантом ТОВ "Марія Текстиль" надані до митних декларацій банківські платіжні документи № 3 від 26.12.2024 та №4 від 08.01.2025, в яких у призначенні платежу вказано документи PR INV No 4630 DD 18.12.2024 та PR INV No GKI 277DD від 18.12.2024, які до митного оформлення не надавалися.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, позивачем було надано відповідачу SWIFT -переказ, як підтвердження факту зарахування коштів передоплати по проформі, а також проформи РR INV №4630 DD та PR INV No GKI 277DD від 18.12.2024 (а.с. 97, 125).

Суд також відхиляє зауваження відповідача, що наданий зовнішньоекономічний договір від 17.12.2024 №2024/12/17 не містить підпису сторони покупця, оскільки позивачем додатково було надано підписаний обома сторонами контракт.

Щодо умов перевезення, оплати та документального підтвердження числового значення транспортних витрат, суд зазначає наступне.

Посилання контролюючого органу, як на підставу для невизнання заявленої позивачем вартості імпортованого товару, який було задекларовано митними деклараціями від 21.03.2025 №25UA95U0 та №25UA96U9, а саме, не підтвердження витрат на перевезення товару, спростовується наданими під час митного оформлення первинними документами, зокрема, рахунок для оплати транспортних послуг, що відображає господарську діяльність, заявку на перевезення №13/02, акти надання послуг від транспортної компанії від 13.02.2025 №5 та №6, платіжні інструкціях за сплату транспортних послуг від 03.03.2025 №278, №277(а.с. 91, 92, 98, 99). Вказані документи є достатніми для підтвердження витрат понесених на перевезення товару.

Крім того, в оскаржуваних рішеннях митним органом вказано, що довідка про транспортно-експедиційні витрати на перевезення товарів автомобільним транспортом надано ТОВ "Еврофорвард", проте відповідно до гр. 16 автотранспортної накладної від 10.02.2025 № 00135 перевізником задекларованого товару виступає компанія ТОВ "Компанія "УКРАВТОСПЕЦМЕТАЛ". Договірні відносини між експедитором ТОВ "Еврофорвард" та виконавцем послуг ТОВ "Компанія "УКРАВТОСПЕЦМЕТАЛ" документально не підтверджено.

У зв`язку з цим, суд звертає увагу на таке.

Положення п.6 ч.2 ст.53 МК України та Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, відповідно, надані перевізником довідки про транспортно-експедиторські витрати є допустимими доказами розміру таких витрат.

Вичерпного переліку документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, та, які можуть бути подані під час митного оформлення оцінюваних товарів, законодавством України з питань державної митної справи не встановлено.

Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначає вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), також не визначено виключного переліку документів Наказом Міністерства фінансів України №599 від 24.05.2012 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" (далі - Наказ №599).

Зокрема, Наказом №599 визначено тільки можливий, а не виключний перелік документів для підтвердження витрат на транспортування, а саме: Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок - фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Суд вважає, що довідка експедитора про понесені ним витрати на транспортування є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів (а.с. 22).

Судом встановлено, що відповідно до договору №07/02/25 про надання послуг з організації перевезень від 07.02.2025 послуги з перевезення надані позивачу ТОВ "Еврофорвард".

Відповідно до вказаного Договору Виконавець надає на користь Замовнику платні послуги з організації і виконання перевезень вантажу будь-яким транспортом на території України та за межами митної території. України Виконавець для виконання взятих на себе зобов`язань за цим Договором мас право на власний розсуд залучати третіх осіб, які будуть безпосередньо здійснювати перевезення вантажу.

При цьому, Виконавець особисто відповідає перед Замовником за збереження вантажу та виконання своїх зобов`язань за цим Договором

Залучення експедитором третьої особи перевізника, повністю відповідає змісту транспортно-експедиторської діяльності та положенням Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" від 01.07.2004 1955-IV.

Відповідно до абз.5 ч.1 ст.1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником.

За змістом ч. 2 ст. 8 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторські послуги надаються клієнту при експорті з України, імпорті в Україну, транзиті територією України чи іншими державами, внутрішніх перевезеннях територією України.

У відповідності до ст. 9 Закону "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

У разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", транспортно-експедиторська діяльність здійснюється суб`єктами господарювання різних форм власності, які для виконання доручень клієнтів чи відповідно до технологій роботи можуть мати: склади, різні види транспортних засобів, контейнери, виробничі приміщення тощо.

При цьому згідно з ч.2 ст.4 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.

Митним кодексом України не визначено вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, як і не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи.

Відтак суд зауважує, що залучення експедитором третьої особи перевізника повністю відповідає змісту транспортно-експедиторської діяльності, договірним відносинам позивача з експедитором та положенням Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Щодо зауважень митного органу до митних декларацій країни відправлення, суд їх також не приймає до уваги, оскільки митна декларація країни відправлення не віднесена до основних документів, якими, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, підтверджується митна вартість товарів. В той же час, така митна декларація згідно ч.3 ст. 53 МК України віднесена до додаткових документів, які подаються декларантом та його уповноваженою особою на письмову вимогу митного органу у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідачем не обґрунтовано, яким чином вказані недоліки впливають на визначення митної вартості товару, враховуючи те, що позивач надав митному органу всі наявні у нього та достатні документи, необхідні для її визначення.

Суд звертає увагу на те, що в митній декларації країни відправлення від 11.02.2025 № 22341300ЕХ00112426 інформація про інвойс №SNE025 зазначається в графі 7, також інформація щодо інвойсу від 11.02.2025 № GKI010. Також вказана інформація наявна і в декларації від 12.02.2025 №25341300EX00113248.(а.с. 82, 112, 212, 246)

Інший документ, що зазначається в митній декларації країни відправлення - турецька E-fatura, була додатково надана позивачем відповідачу (а.с. 100).

Суд зазначає, що заповнення вищевказаної МД країни відправлення знаходиться поза межами компетенції позивача, та відповідно наявність у ній розбіжностей чи відсутність певних відомостей не може бути безумовною підставою для коригування митної вартості

Щодо зауважень відповідача, що згідно відомостей CMR 00136 та CMR 00135, оцінюваний товар доставлено за маршрутом Бурса, Туреччина - п/п "Орлівка" та за маршрутом Ізмір, Туреччина - ПП "Орлівка", про те відмітки митних органів країни відправлення й транзиту відсутні на товаросупровідних документах, суд зазначає, що товаросупроводжувальні документи (інвойс, пакувальний лист) - це комерційні документи, що підтверджують склад та вартість вантажу, але вони не є митними документами, тому на них зазвичай немає відміток митниці країни-відправника.

Також, суд критично розцінює зауваження відповідача щодо відсутності документального підтвердження якості товару, а саме не наданий сертифікат, оскільки позивачем надано прайс-лист від виробника, а також сертифікати ОЕКО-ТЕХ та Eurolab, що підтверджують якість товару (а.с. 93, 102, 103- 105, 116, 117).

Таким чином, наведені зауваження, що викладені відповідачем у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів, суд вважає помилковими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару, не вказують на наявність розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та взагалі є помилковими.

По суті, вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що не вказує на наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.

Суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 по справі №1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

За результатами встановлених судом обставин справи, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Отже суд вважає, що відповідач на основі наданих позивачем документів міг встановити митну вартість та вбачає прямий зв`язок між наданими доказами та обставинами, що доказуються.

Таким чином суд дійшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.

Будь-яких інших доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведених позивачем розрахунків митної вартості товару за ціною договору, митним органом не надано. Крім того, відповідач не надав доказів неможливості застосування кожного з попередніх методів при визначенні митної вартості ввезеного позивачем товару.

Враховуючи викладене у своїй сукупності, суд погоджується з твердженням позивача про подання ним разом з митною декларацією до митного органу усіх належних документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, та, відповідно, про безпідставність висновку відповідача про те, що надані позивачем документи містять розбіжності і не підтверджують заявлену за ціною договору митну вартість товару.

Окрім того, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів у зв`язку із виявленням наведених вище розбіжностей у документах декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: рахунок-проформа, якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності-інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару й містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товар, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування невключені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюванюваних товарів, якщо здійснювалося страхування,-страхові документити, а також виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Надаючи оцінку таким діям, що передували прийняттю оскаржуваного рішення, суд вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.

Так, щодо зобов`язання подати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (для підтвердження умов оплати за товар); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації (для деталізації умов оплати) то, як вбачається з обставин справи, позивачем до митних декларацій було подано листи з додатками.

Окрім того, суд бере до уваги той факт, що декларантом 30.03.2025 додатково було надано пакет документів.

Відносно зобов`язання надати транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (для підтвердження вартості перевезення, яка є складовою митної вартості товару); якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (для підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), то, як вбачається з обставин справи, позивачем до митних декларацій було подано: Договори про надання транспортно-експедиційних послуг, довідки про транспортні витрати б/н, рахунки на оплати.

Відносно зобов`язання подати страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (для підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), то у довідках про транспортні витрати зазначено, що страхування товару не здійснювалось.

У ході судового розгляду справи митним органом, як суб`єктом владних повноважень, усупереч наведеним вище нормам матеріального та процесуального права, не надано суду обґрунтованих доводів й, відповідно, не доведено наявності правових підстав для обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей на підтвердження правильності визначення ним митної вартості товару за ціною договору.

Враховуючи викладене, перевіряючи оскаржуване рішення на відповідність критеріям, наведених у ч.2 ст.2 КАС України, суд приходить до висновку про те, що при його прийнятті відповідач діяв не на підставі закону, який регулює спірні відносини; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого виду рішень; недобросовісно й нерозсудливо.

Подані позивачем до митного оформлення документи за назвою і змістом відповідали вимогам статті 53 МК України.

Таким чином, суд вважає, що рішення Одеської митниці про коригування митної вартості №UA500590/2025/000006/1 від 30.03.2025 та №UA 500590/2025/000007/1 від 31.03.2025 є протиправними й такими, що підлягають скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Зважаючи на протиправність прийнятних рішень про коригування митної вартості товарів №UA500590/2025/000006/1 від 30.03.2025 та №UA 500590/2025/000007/1 від 31.03.2025, суд відповідно вважає, що наявні підстави і для скасування Карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500590/2025/000021 та № UA500590/2025/000022.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що доводи відповідача, викладені у відзиві, є безпідставними та необґрунтованими. Натомість позивач довів незаконність оскаржуваних рішень, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 12714,03 грн, згідно платіжних інструкцій №453 від 11.09.2025 на суму 3028,00 грн та №472 від 23.09.2025 на суму 9686,03 грн.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 12714,03 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Марія Текстиль", в інтересах якого звернувся адвокат Веретенко Євген Олександрович, до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про визначення коду товару за № KT-UA-2025 від 07.03.2025.

3. Визнати протиправними та скасувати прийняті Одеською митницею Рішення про коригування митної вартості товарів UA500590/2025/000006/1 від 30.03.2025 та Картку відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500590/2025/000021.

4. Визнати протиправними та скасувати прийняті Одеською митницею Рішення про коригування митної вартості товарів UA500590/2025/000007/1 від 31.03.2025 та Картку відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500590/2025/000022.

5. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Марія Текстиль" за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці судовий збір в сумі 12714,03 грн.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Марія Текстиль" (вул. Хотинська, буд. 41к, м. Чернівці, Чернівецька область, 58017, );

Представник позивача - адвокат Веретенко Євген Одександрович (вул. Богомольця, 1, м. Чернівці, Чернівецька область);

Відповідач - Одеська митниця (вул. Івана та Юрія Лип, 21А, м. Одеса, Одеська область, 65078, ).

Суддя В.О. Григораш