Справа № 320/2812/24
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2812/24
УХВАЛА

26 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Файдюка В.В., суддів Бужак Н.П., Мєзєнцева Є.І., перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронне об`єднання «Спрут» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними і скасування рішень та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2025 позов задоволено повністю:

- визнано протиправними та скасовані рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації Головного управління ДПС у м. Києві від 04.10.2023 №9648378/31958612, від 04.10.2023 №9648379/31958612, від 04.10.2023 №9648376/3198612, від 04.10.2023 №9648375/31958612, від 04.10.2023 №9648377/31958612, від 03.10.2023 №9636239/31958612, від 03.10.2023 №9636232/31958612, від 04.10.2023 №9648378/31958612, від 03.10.2023 №9636238/31958612, від 03.10.2023 №9636237/31958612, від 03.10.2023 №9636234/31958612, від 03.10.2023 №9636231/31958612, від 03.10.2023 №9636233/31958612, від 03.10.2023 №9636240/31958612, від 03.10.2023 №9636236/31958612, від 03.10.2023 №9636235/31958612, від 03.10.2023 №9636241/31958612, від 03.10.2023 №9636242/31958612, від 03.10.2023 №9636243/31958612, від 03.10.2023 №9636244/31958612, від 03.10.2023 №9636245/31958612, від 03.10.2023 №9636246/31958612, від 04.10.2023 №9648385/31958612, від 04.10.2023 №99648391/31958612, від 04.10.2023 №9648387/31958612, від 04.10.2023 №9648388/31958612, від 04.10.2023 №9648382/31958612, від 04.10.2023 №9648389/31958612, від 04.10.2023 №9648386/31958612, від 04.10.2023 №9648390/31958612, від 04.10.2023 №9648380/31958612, від 04.10.2023 №9648383/31958612, від 04.10.2023 №9648381/31958612, від 04.10.2023 №9648384/31958612, від 03.10.2023 №9636252/31958612, від 03.10.2023 №9636247/31958612, від 03.10.2023 №9636251/31958612, від 03.10.2023 №9636255/31958612, від 03.10.2023 №9636253/31958612, від 03.10.2023 №9636253/31958612, від 03.10.2023 №9636254/31958612 про відмову в реєстрації податкових накладних від 27.10.2022 №27, від 25.10.2022 №23, від 05.10.2022 №3, від 07.10.2022 №8, від 14.10.2022 №10, від 18.10.2022 №16, від 02.10.2022 №1, від 02.10.2022 №2, від 30.11.2022 №38, від 30.11.2022 №37, від 19.11.2022 №23, від 05.11.2022 №4, від 09.11.2022 №8, від 12.11.2022 №12, від 23.12.2022 №47, від 28.12.2022 №54, від 30.12.2022 №63, від 16.12.2022 №27, від 21.12.2022 №40, від 21.12.2022 №41, від 14.12.2022 №24, від 10.12.2022 №18, від 03.12.2022 №5, від 19.01.2023 №17, від 18.01.2023 №15, від 17.01.2023 №11, від 13.01.2023 №7, від 28.01.2023 №23, від 27.09.2022 №22, від 28.09.2022 №23, від 29.09.2022 №24, від 18.09.2022 №17, від 03.09.2022 №6, від 01.09.2022 №2, від 16.09.2022 №14, від 28.10.2022 №32, від 29.10.2022 №33, від 29.10.2022 №34, від 26.10.2022 №24, від 11.09.2022 №11, від 06.12.2022 №8 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства обмеженою відповідальністю "Охоронне об`єднання "Спрут" від 27.10.2022 №27, від 25.10.2022 №23, від 05.10.2022 №3, від 07.10.2022 №8, від 14.10.2022 №10, від 18.10.2022 №16, від 02.10.2022 №1, від 02.10.2022 №2, від 30.11.2022 №38, від 30.11.2022 №37, від 19.11.2022 №23, від 05.11.2022 №4, від 09.11.2022 №8, від 12.11.2022 №12, від 23.12.2022 №47, від 28.12.2022 №54, від 30.12.2022 №63, від 16.12.2022 №27, від 21.12.2022 №40, від 21.12.2022 №41, від 14.12.2022 №24, від 10.12.2022 №18, від 03.12.2022 №5, від 19.01.2023 №17, від 18.01.2023 №15, від 17.01.2023 №11, від 13.01.2023 №7, від 28.01.2023 №23, від 27.09.2022 №22, від 28.09.2022 №23, від 29.09.2022 №24, від 18.09.2022 №17, від 03.09.2022 №6, від 01.09.2022 №2, від 16.09.2022 №14, від 28.10.2022 №32, від 29.10.2022 №33, від 29.10.2022 №34, від 26.10.2022 №24, від 11.09.2022 №11, від 06.12.2022 №8 датами їх фактичного подання.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач-1, ГУ ДПС у м. Києві) подало 02.01.2026 апеляційну скаргу, в якій просило скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Крім того, апелянтом було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Перевіривши апеляційну скаргу, Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 12.01.2026 залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. ст. 295, 296 КАС України. При цьому невідповідність наведеним положенням КАС України виявилася в тому, що апелянтом пропущено встановлений ч. 1 ст. 295 КАС України процесуальний строк оскарження рішення суду першої інстанції, а причини його пропуску визнані не поважними, до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору.

Як вбачається за матеріалів справи, копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху ГУ ДПС у м. Києві отримано в електронному кабінеті 12.01.2026 о 21:30, тобто у розумінні ч. 6 ст. 251 КАС України 13.01.2026.

На виконання вимог цієї ухвали апелянтом до суду 20.01.2026 подано клопотання, в якому останній просив поновити пропущений строк для звернення з апеляційною скаргою. В обґрунтування причин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження зазначив, що право на апеляційне оскарження гарантовано міжнародним і національним законодавством, а ГУ ДПС у м. Києві є стороною у багатьох судових справах та за рахунок податкових надходжень формується значна частина доходів бюджету. Крім того, вказує на необхідність врахування при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення постанови Верховного Суду від 15.05.2020 у справі №820/1212/17.

Надаючи оцінку викладеним у клопотанні доводам, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як було встановлено в ухвалі від 12.01.2026 про залишення апеляційної скарги без руху, рішення суду першої інстанції від 27.11.2025 відповідач-1 отримав в електронному кабінеті 27.11.2025 о 13:51, тобто у розумінні ч. 6 ст. 251 КАС України 27.11.2025. Отже, останнім днем подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції з урахуванням приписів п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України було 29.12.2025 з урахуванням вихідних днів. Проте апеляційну скаргу подано до суду апеляційної інстанції 02.01.2026, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.

Верховний Суд, зокрема, у постанові від 08.02.2023 у справі № 717/314/22, зазначив, що, оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, виключно подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення не може бути підставою для його поновлення без зазначення обставин, які, на переконання заявника, є поважними для прийняття такого процесуального рішення, що, у свою чергу, мають бути підтверджені належними і допустимими доказами.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження об`єктивної неможливості своєчасно реалізувати право на апеляційне оскарження судового рішення апелянтом не надано, у тому числі на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме лише посилання на те, що ГУ ДПС у м. Києві є стороною у багатьох справах і за рахунок податкових надходжень формується більша частина доходів бюджету, не належить до об`єктивних причин непереборного характеру, які свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 15.05.2020 у справі №820/1212/17 в якості підстави для поновлення процесуального строку судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки викладені у ній висновки стосуються подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень повторно.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що обмеження строку на апеляційне оскарження не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Твердження ГУ ДПС у м. Києві про гарантоване чинним законодавством право останнього на апеляційне оскарження судового рішення суд вважає помилковим у контексті спірних правовідносин з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини у пунктах 46, 47 рішення від 29.01.2016 у справі «Устименко проти України» зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

При цьому, судом також враховуються висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Лелас проти Хорватії», відповідно до яких держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Таким чином, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Сама по собі сплата судового збору суб`єктом владних повноважень не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції за відсутності належного підтвердження вчинення таким суб`єктом дій, спрямованих на забезпечення апеляційного оскарження судового рішення.

Аналогічна позиція підтримується і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 10.06.2021 у справі №320/2061/20 та постанові від 09.04.2025 у справі № 380/11975/23.

Відтак, на переконання суду, додана до апеляційної скарги платіжна інструкція від 23.12.2025 №6770 про сплату судового збору не може бути безумовною підставою для поновлення пропущеного строку, хоча й свідчить про виконання вимог ухвали від 12.01.2026 у відповідній частині.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для можливості визнання поважними причин пропуску ГУ ДПС у м. Києві строку на апеляційне оскарження рішення суду від 27.11.2025. Інших доводів поважності причин пропуску строку апелянтом не зазначено.

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеєр проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення доводів апелянта щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Указана позиція узгоджується й з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 02.12.2021 у справі № 620/4510/20.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приписи ч. 3 ст. 299 КАС України визначають, що питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити та повернути апеляційну скаргу апелянту.

Керуючись ст. ст. 248, 299, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронне об`єднання «Спрут» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними і скасування рішень та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Повернути апелянту апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк

Судді Н.П. Бужак

Є.І. Мєзєнцев