Справа № 520/20899/25
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 р. № 520/20899/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:

1. Визнати протиправними дії та бездіяльність солідарно ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягають у не внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та до системи «Оберіг» інформації щодо виключення з військового обліку громадянина ОСОБА_1 .

2. Зобов`язати солідарно ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути документи ОСОБА_1 щодо виключення з військового обліку та за результатами розгляду прийняти обґрунтоване рішення внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та до системи «Оберіг» інформацію про виключення ОСОБА_1 з військового обліку.

3. Судові витрати по сплаті судового збору покласти на ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані дії та бездіяльність відповідачів щодо не внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та до системи «Оберіг» інформації щодо виключення з військового обліку громадянина ОСОБА_1 є протиправними та такими, що порушують права позивача.

Ухвалою суду від 19.08.2025 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

В зв`язку із здійсненням діяльності Харківським окружним адміністративним судом з відправлення правосуддя в умовах ведення бойових дій на території Харківської міської територіальної громади, яка віднесена до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні) згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022 № 75 (із змінами), розгляд справи було відтерміновано.

Крім того, на тривалість виготовлення процесуального документу вплинула обставина знаходження судді на навчанні та у щорічній відпустці.

02.10.2025 року до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

Представником відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.12.2025 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що в спірних правовідносинах діяв в межах чинного законодавства України.

14.12.2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , відзив на адміністративний позов не надходив, отже, своїм правом на подання відзиву по адміністративній справі відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини дійшов наступних висновків та мотивів.

Судом встановлено, що позивача - ОСОБА_1 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку зі зміною місця проживання як внутрішньо переміщена особа (ВПО).

Довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 від 05.04.22 р. №3/455 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 5А графи ІІ.

Причиною виключення позивача було те, що він хворий на ВІЛ з проявами інших бактеріальних інфекцій.

Про виключення позивача з військового обліку в зв`язку з тим, що він за вищезазначеним рішенням ВЛК був визнаний непридатним до військової служби, була зроблена відповідна відмітка у його тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 .

В позовній заяві представником позивача зазначено, що спочатку інформація щодо виключення позивача з військового обліку відображалась в додатку Резерв+, але згодом позивачем було виявлено, що в реєстрі відсутня інформація про його непридатність до військової служби та виключенням з військового обліку.

При цьому наявна інформація про те, що він перебуває на військовому обліку.

Представник позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою від 17.07.2025 року та відповідним пакетом документів, в якій просив внести до системи Оберіг та Резерв+ дані про виключення (зняття) з військового обліку за станом здоров`я ОСОБА_1 , 1985 року народження.

Дана заява була направлена до відповідача 18.07.2025 року засобами поштового зв`язку 18.07.2025 р., була отримана ним згідно інформації на сайті АТ «Укрпошта» 22.07.2025 р.

Також представником позивача в позовній заяві зазначено, що письмової відповіді на вказану заяву відповідачем -1 надано не було.

Станом на 17.09.2025р. також з`явилась інформація про порушення позивачем правил військового обліку та про те, що його розшукує ТЦК та СП і що ТЦК та СП звернулось до Нацполіції, щоб доставити його для складання протоколу. Причина: не прибуття за повісткою до ТЦК та СП.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Також судом встановлено, що відповідно до протоколу №2025-0529-1540 від 29.05.2025 року засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України у якому зазначено, що згідно запиту (вх. №8866 від 30.05.2024 р.) слідчого СУ ГУНП у Львівській області, щодо правомірності прийняття постанови військово-лікарської комісії (далі ВЛК) при ІНФОРМАЦІЯ_6 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ), щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 1985 року народження було розглянуто документи: 1. Довідка ВЛК №455 від 05.04.2022 р.; 2. Картка обстеження та медичного огляду від 05.04.2022 р.; 3. Виписка із медичної картки амбулаторного хворого №64/Н від 11.03.2022 р.; 4. Акт дослідження стану здоров`я №608/671 від 05.04.2022 р..

Відповідно до зазначеного вище протоколу, засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України постановило:

1) Враховуючи невідповідність встановленого діагнозу вимогам пункту "А" статті 5 щодо застосування статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 2 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 р. №402 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 р. за №1109/15800) а саме, діагноз не підтверджений медичною документацією (виписними експертизами) про тривале стаціонарне лікування з наявності низького рівня CD4 клітин (

2) Військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1985 року народження підлягає контрольному медичному огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_7 згідно вимог Положення.

Як вже було зазначено вище, 17.07.2025 року представник позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою та відповідним пакетом документів, в якій просив внести до системи Оберіг та Резерв+ дані про виключення (зняття) з військового обліку за станом здоров`я ОСОБА_1 , 1985 року народження

ІНФОРМАЦІЯ_1 листом від 29.07.2025 року № 3/9377 повідомив, що Центральною військово - лікарською комісією Збройних Сил України у межах повноважень, розглянуто надана слідчим СУ ГУНПІ у Львівській області медична документація, військово - лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка була вилучена у межах досудового розслідування. Медичні документи були опрацьовані і Протоколом № 2025-0529-1540 постанову щодо ВЛК №455 від 05.04.2022 Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку" було скасовано.

Вказаним листом також було повідомлено, що на основі вищевикладеного, ОСОБА_1 підлягає контрольному медичному огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ).

За змістом частин 3, 5 статті 1 Закону №2232-ХІІ, військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

За нормами частини 3-5 статті 33 Закону №2232 військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (частина 1 статті 34 Закону №2232).

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 37 Закону №2232, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.

Отже, обов`язки щодо взяття та виключення з військового обліку військовозобов`язаних покладені на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Між тим, статтею 70 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" від 19.11.1992 №2801-ХІІ передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800.

Абзацом 1 підпункту б пункту 20.3 Положення № 402 (чинному на момент проходження позивачем ВЛК) передбачено, що при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів постанови ВЛК приймаються, зокрема, такого змісту:

… б) "Непридатний":

до військової служби з виключенням з військового обліку; до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (На воєнний час приймається постанова: "Обмежено придатний до військової служби"); до військової служби за контрактом; для підготовки до участі у ММО; до участі у ММО; до служби (роботи) у миротворчому персоналі; до навчання у ВВНЗ; до служби у плавскладі ВМС Збройних Сил України, морській піхоті, високомобільних десантних військах, спеціальних спорудах, водолазом, водолазом-глибоководником, акванавтом, підрозділах спеціального призначення; до навчання в учбовій частині за спеціальністю водолаза, водолаза-глибоководника, акванавта; до підводного водіння танків; до роботи з ДІВ, КРП, джерелами ЕМП, мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; до служби у військовому резерві (при цьому постанова про придатність до військової служби не приймається); до служби на підводних човнах, придатний до служби на надводних кораблях (при цьому постанова про придатність до військової служби не приймається); до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців (постанова приймається у воєнний час); до подальшого проходження зборів (постанова приймається щодо призваних на збори військовозобов`язаних, резервістів).

23.02.2022 постановою Кабінету Міністрів України №154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення №154), пунктом 1 якого визначено: територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до пункту 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних відповідно до законодавства та в порядку, визначеному Міноборони; надають громадянам України інформацію відповідно до статті 9 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом взаємодії (обміну інформацією) через інформаційні (інформаційно-телекомунікаційні) системи Мінцифри в порядку, визначеному спільним наказом Мінцифри з Міноборони.

Закон України від 16.03.2016 № 1951-VIII "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" (далі Закон №1951-VІІІ) визначає правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти).

Приписами статей 1, 2 Закону №1951- VІІІ встановлено, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Не менш важливим є аспект, що визначає основні засади ведення Реєстру: обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів (стаття 3 Закону №1951-ХІІ)

У частинах 8-9 статті 5 статті 5 Закону №1951-VІІІ закріплено, що органами ведення Реєстру, серед іншого, є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, які і забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Як зазначено в пункті 17-1 частини 1 статті 7 Закону №1951-VІІІ, до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.

Отже, обов`язок щодо внесення актуальних даних про військовозобов`язаного до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів належить до повноважень територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 9 Закону №1951-VІІІ встановлено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: 1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; 2) звертатися в порядку, встановленому розпорядником Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.

Призовник, військовозобов`язаний та резервіст зобов`язаний подавати до органу ведення Реєстру достовірну інформацію про свої персональні дані, що вносяться до Реєстру.

До Реєстру вносяться відомості, визначені статтею 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 цього Закону.

Таким чином, за змістом вищенаведених норм, у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів має відображатись повна та дійсна інформація щодо призовників, військовозобов`язаних і резервістів, для забезпечення ведення військового обліку громадян України.

Приписами статті 37 Закону №2232-ХІІ (в редакції, чинній на момент набуття позивачем статусу непридатного до військової служби) встановлено правила, що регулюють взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього. Так, частиною 6 статті 37 визначено, що виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які, зокрема, визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.

Як вже було встановлено судом вище, Довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 від 05.04.22 р. №3/455 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 5А графи ІІ.

Відповідно до протоколу №2025-0529-1540 від 29.05.2025 року засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України постанову ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 згідно довідки ВЛК №455 від 05.04.2022 р. щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 , 1985 року народження " Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку" скасовано та визначено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1985 року народження підлягає контрольному медичному огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_7 згідно вимог Положення.

Зазначений протокол №2025-0529-1540 від 29.05.2025 року засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України не є предметом розгляду даної справи та доказів скасування його суду надано не було, а отже позивач не є особою, яка визнана військово-лікарською комісією непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.