Справа № 515/100/26
Суддя: Луцюк В. О.
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 515/100/26
Провадження № 2-а/515/518/26
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

29 січня 2026 року м. Татарбунари

Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Луцюк В.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2026 року позивач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Лихоти О.В. звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому просить: поновити пропущений процесуальний строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення; залучити у якості співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 ; витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП, вчиненного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), якого притягнуто до адміністративної відповідальності згідно постанови №123903 від 14.10.2025; визнати протиправною та скасувати постанову №R77271 від 14.10.2025 року, винесеної ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо притягнення ОСОБА_2 (адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до адміністративної відповідальності за ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення 17000 грн; провадження про адміністративне правопорушення закрити.

При цьому позивач у своєму позові зазначає, що оскаржувана постанова у його присутності не складалась, за зареєстрованим місцем проживання вона не направлялась, особисто вручена не була, її зміст йому не відомий, оскільки в додатку «Резерв +» вона не відкривається, а про її існування йому стало відомо зі сповіщення від 19.01.2026 року про складення відносно нього постанови № 123903 від 14.10.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу та чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Оцінюючи вказані доводи позивача та вирішуючи питання щодо поновлення позивачу строку звернення з цим позовом до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За змістом ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

З матеріалів, доданих до адміністративного позову, вбачається, що оскаржувана позивачем постанова про накладення адміністративного стягнення була винесена 14.10.2025 року.

Звертаючись до суду з вимогою про поновлення пропущеного процесуального строку позивач вказує, що дізнався про існування постанови лише 19.01.2026 року, при цьому жодних доказів на підтвердження вказаних обставин до позову не долучено, а тому суд позбавлений можливості встановити дату, з якої слід відраховувати десятиденний строк звернення до суду.

З огляду на викладене, наведені позивачем підстави для поновлення пропущеного строку ґрунтуються виключно на твердженнях позивача, а тому їх слід визнати неповажними.

Вирішення питання про поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк. Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків. Тобто на особу, яка звертається з відповідною заявою, покладається обов`язок довести ті обставини, на які остання посилається як на підставу для поновлення пропущеного процесуального строку.

Вирішуючи питання відносно того чи є наведені позивачем причини з приводу пропуску процесуального строку звернення до суду з даним адміністративним позовом поважними, суд враховує наступне.

Поважними можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом або заявою про перегляд судового рішення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.07.2022 року у справі № 160/18326/21.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини також неодноразово зауважував, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави...» (PONOMARYOVv. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У кожній справі суди мають перевірити наявність підстав для поновлення строку на оскарження, визнати їх виправданими, а також мотивувати свій висновок про наявність поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку. Сама лише вказівка на наявність поважних причин не є належним мотивуванням висновку про поновлення строку і є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, суд дійшов висновку про неповажність причин пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки будь-яких доказів, які свідчили б про те, що він дізнався про існування оскаржуваної постанови лише 19.01.2025 року, а не в будь-яку іншу дату, або про наявність у позивача об`єктивно непереборних або істотних обставин, що перешкоджали або унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк на оскарження постанови позивачем не надано.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи те, що обставини на які посилається позивач, як на підставу для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, судом визнані неповажними, позивачу необхідно роз`яснити його право протягом десяти днів з дня вручення ухвали вказати інші підстави для поновлення строку та надати відповідні докази.

Крім того, відповідно до п.5 ч.5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В порушення зазначеної норми, позивач на початку тексту позовної заяви та її прохальної частини просить витребувати, поновити процесуальний строк на оскарження та скасувати різні за номерами постанови про адміністративне правопорушення, а саме: за № 123903 від 14.10.2025року та за № R77271 від 14.10.2025 року.

Отже, позивачу слід усунути виявлені недоліки позовної заяви, зазначивши, яка саме постанова про адміністративне правопорушення підлягає оскарженню з наданням відповідних доказів.

На підставі викладеного та відповідно до ст.169 КАС України позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушенняслід залишити без руху, надавши термін для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 161, 169, 171, 248, 256, 286, 294 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що у разі виконання недоліків поданої заяви відповідно до ухвали суду у встановлений строк, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі не усунення недоліків поданої заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.О. Луцюк