Справа № 990/260/25
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 січня 2026 року

м. Київ

справа №990/260/25

адміністративне провадження № П/990/260/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача: Гончарової І.А.,

суддів: Бившевої Л.І., Олендера І.Я., Хохуляка В.В., Юрченко В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання: Калініна О.С.,

позивачі не з`явилися,

представника відповідача Петренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та клопотання представника Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

13 червня 2025 року на адресу Верховного Суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - позивачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ), в якій позивачі просять Суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС України, відповідач, комісія) від 09 квітня 2025 року № 79/зп-25 «Про перегляд рішення ВККС України від 14 серпня 2024 року № 255/зп-24 щодо результатів виконаного практичного завдання в межах процедури кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді за заявою судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 »;

визнати протиправним та скасувати рішення ВККС України від 09 квітня 2025 року № 80/зп-25 «Про перегляд рішення ВККС України від 14 серпня 2024 року № 255/зп-24 щодо результатів виконаного практичного завдання в межах процедури кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді за заявою судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_2 »;

зобов`язати ВККС України внести зміни до рішення ВККС України від 14 серпня 2024 року № 255/зп-24 щодо результатів виконаного практичного завдання в межах процедури кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді в частині встановлення оцінки 120 балів за виконане практичне завдання суддів Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 та ОСОБА_2;

в якості альтернативного способу захисту зобов`язати ВККС України провести повторне оцінювання практичних завдань позивачів з дотриманням вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та затверджених ВККС України нормативно-правових актів, зокрема щодо наявності затвердженої методики оцінювання та формування колегії з перевірки робіт з використанням автоматизованого розподілу та за участю суддів відповідної спеціалізації.

Також позивачі просили поновити строк звернення до адміністративного суду з цим адміністративним позовом, посилаючись на те, що оскаржувані рішення ВККС України від 09 квітня 2025 року № 79/зп-25 та № 80/зп-25 були опубліковані на вебсторінці ВККС України, проте дата такої публікації невідома та офіційно на адресу позивачів копії рішень відповідачем не надсилались. Про факт існування та зміст цих рішень позивачі дізналися випадково.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 червня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: Гончарова І.А. - головуючий суддя, судді Бившева Л.І., Гімон М.М., Хохуляк В.В., Юрченко В.П.

18 червня 2025 року ухвалою Верховного Суду залишено позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 без руху та надано позивачам строк десять днів з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

До Верховного Суду від позивачів надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано власне письмове підтвердження ОСОБА_2 про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також надано копію рішення ВККС України від 14 серпня 2024 року № 255/зп-24 та додаток до рішення ВККС України від 14 серпня 2024 року № 255/зп-24.

Згідно з повторним протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 червня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: Гончарова І.А. - головуючий суддя, судді Бившева Л.І., Ханова Р.Ф., Хохуляк В.В., Юрченко В.П.

30 червня 2025 року суддя Ханова Р.Ф. заявила самовідвід від участі у розгляді справи № 990/260/25.

Верховний Суд ухвалою від 30 червня 2025 року заяву судді Ханової Р.Ф. про самовідвід задовольнив. Відвів суддю Ханову Р.Ф. від участі у розгляді справи № 990/260/25. Передав справу № 990/260/25 Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з повторним протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 липня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: Гончарова І.А. - головуючий суддя, судді Бившева Л.І., Олендер І.Я., Хохуляк В.В., Юрченко В.П.

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі; призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 21 липня 2025 року о 12.00 год.

Питання дотримання позивачами строку звернення до суду під час відкриття провадження у справі не вирішувалося.

21 липня 2025 року судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Юрченко В.П. у відпустці.

15 вересня 2025 року судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Хохуляка В.В. у відпустці.

10 листопада 2025 року до суду надійшло клопотання ВККС України про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачами строку звернення до суду, встановленого частиною восьмою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Мотивуючи клопотання про залишення позову без розгляду, ВККС України зазначила, що оскаржувані рішення № 79/зп-25 та № 80/зп-25 були ухвалені та оголошені 09 квітня 2025 року під час відкритого засідання комісії за присутності одного з позивачів ( ОСОБА_1 ), що, на думку відповідача, свідчить про обізнаність останніх із результатами розгляду їхніх заяв. Повний текст рішень, як стверджує ВККС України, було оприлюднено на офіційному вебсайті комісії 05 травня 2025 року, проте позивачі звернулися до суду лише 10 червня 2025 року, тому пропустили встановлений частиною восьмою статті 122 КАС України місячний строк звернення до суду. Комісія звернула увагу, що пунктом 107 Регламенту ВККС України, затвердженого рішення ВККС України від 13 жовтня 2016 року № 81/зп-16, передбачено можливість отримання копії рішення за зверненням особи, однак позивачі не скористалися цим механізмом і не вчинили жодних дій для отримання повного тексту рішень у розумний строк. На переконання відповідача, такі обставини свідчать про відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду та зумовлюють застосування положень частини четвертої статті 123 і пункту 8 частини першої статті 240 КАС України.

В судовому засідання 10 листопада 2025 року ОСОБА_1 та представник відповідача надали свої пояснення щодо питання поновлення строку звернення до суду. У розгляді справи була оголошена перерва до 15 грудня 2025 року.

13 листопада 2025 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшли додаткові пояснення щодо строку звернення до суду, в яких зазначено, що під час засідання комісії 09 квітня 2025 року було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішень, без їх мотивувальної частини та без роз`яснення порядку отримання повного тексту. На його адресу копії рішень не надходили, а повний текст рішень комісії тривалий час не був оприлюднений у відкритому доступі. Позивач стверджує, що випадково виявив оприлюднення текстів рішень під час моніторингу сайту ВККС України орієнтовно 15 травня 2025 року, після чого негайно розпочав підготовку позовної заяви. При цьому він вважає, що строк звернення до суду слід обчислювати саме з цієї дати, оскільки лише тоді він дізнався про зміст оскаржуваних рішень.

17 листопада 2025 року від ОСОБА_2 до суду надійшли додаткові пояснення щодо строку звернення до суду, в яких зазначено, що під час засідання 09 квітня 2025 року комісія оголосила лише резолютивні частини рішень, не повідомивши їх мотивів і не довівши до нього повного тексту. Він наголосив, що жодних копій рішень на його адресу не направлялося, а сам він отримав можливість ознайомитися з їх текстами лише після того, як колега - позивач ОСОБА_1 - повідомив йому про виявлену 15 травня 2025 року публікацію на вебсайті комісії. ОСОБА_2 зазначив, що закон не покладає на нього обов`язку здійснювати спеціальні дії щодо пошуку повного тексту рішення або звертатися з окремим запитом про його отримання, у зв`язку з чим вважає, що саме з 15 травня 2025 року слід обчислювати строк звернення до суду. Крім того, він просив у разі необхідності поновити строк звернення до суду, оскільки, на його думку, пропуск строку був спричинений об`єктивними причинами, що не залежали від його волевиявлення.

15 грудня 2025 року від ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.

15 грудня 2025 року від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Разом із цим жодних доказів, які б підтверджували зазначені обставини та унеможливлювали його участь у судовому засіданні, до клопотання додано не було. Попри це, Суд, з метою забезпечення реалізації позивачем права на доступ до правосуддя та змагальності процесу відклав розгляд справи на 26 січня 2026 року.

26 січня 2026 року ОСОБА_1 повторно не з`явився у судове засідання та подав заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на неможливість прибути до приміщення суду у зв`язку з відсутністю теплопостачання та електропостачання за місцем проживання та роботи. Водночас зазначені обставини не свідчать про наявність об`єктивних та непереборних перешкод для участі позивача у судовому засіданні.

В судовому засідання представник відповідача заявила клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям позивача в судове засідання без поважних причин.

Надаючи оцінку клопотанню позивача про відкладення розгляду справи та клопотанню представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, Суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Отже, навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмежене, внаслідок чого суди продовжують здійснювати правосуддя.

При цьому, частина друга статті 44 КАС України встановлює, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до частин третьої, десятої, одинадцятої статті 126 КАС України повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді. Вручення повістки представнику учасника справи вважається також врученням повістки і цій особі. Розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

За приписами частини першої статті 127 КАС України часом вручення повістки вважається, зокрема: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено статтею 205 КАС України. Частина п`ята цієї статті передбачає, що в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Наведена норма кореспондується із пунктом 4 частини першої статті 240 КАС України, відповідно до якої позов залишається судом без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Аналіз наведених приписів указує, що підставами для залишення позовної заяви без розгляду є саме повторне неприбуття позивача (якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у судове засідання без поважних причин або неповідомлення про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також якщо відповідач не наполягає на розгляді справи по суті.

Матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про судові засідання, однак двічі не з`явився до суду, не надавши доказів поважності причин своєї неявки.

Суд звертає увагу, що реалізація права на судовий захист кореспондується з обов`язком учасників справи добросовісно користуватися наданими їм процесуальними правами та виконувати покладені на них процесуальні обов`язки. Повторна неявка позивача до суду без підтвердження поважності причин такої неявки свідчить про відсутність належної процесуальної зацікавленості у розгляді заявлених ним позовних вимог та не може покладати на суд обов`язок необмежено відкладати розгляд справи.

Суд також враховує, що наведені ОСОБА_1 у заявах про відкладення розгляду справи обставини мають загальний характер, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та не дозволяють суду встановити причинно-наслідковий зв`язок між зазначеними подіями і об`єктивною неможливістю його участі у судових засіданнях. Саме лише посилання на складні побутові умови або стан здоров`я без документального підтвердження не може визнаватися поважною причиною неявки у розумінні процесуального закону.

За таких обставин Суд визнає, що неявка позивача ОСОБА_1 у судове засідання 15 грудня 2025 року, про відкладення якого ним було заявлено з посиланням на погіршення стану здоров`я без надання будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин, а також його повторна неявка у судове засідання 26 січня 2026 року, обґрунтована посиланням на відсутність теплопостачання та електропостачання за місцем проживання і роботи, є неявками без поважних причин у розумінні вимог КАС України.

Наведені обставини є достатньою процесуальною підставою для залишення позовних вимог ОСОБА_1 без розгляду відповідно до пункту 4 частини першої статті 240 КАС України.

Керуючись статтями 22, 205, 240, 243, 248, 250, 255, 262, 266, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи.

Клопотання представника Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 задовольнити.

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала Верховного Суду може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Повне судове рішення складено 28 січня 2026 року.

Головуючий суддя І. А. Гончарова

Судді Л. І. Бившева

І. Я. Олендер

В. В. Хохуляк

В. П. Юрченко