Справа № 520/18715/25
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 р. № 520/18715/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Приватного Підприємства "Видавничий Будинок Перлина" (вул. Дарвіна, буд.12, кв.49, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61002) до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Лип Івана та Юрія, б.21-А,Одеса,Одеська область,65078) про скасування рішення, картки відмови,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Приватне Підприємство "Видавничий Будинок Перлина", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, в якому просить суд:

1. Скасувати Рішення щодо класифікації товарів № 25UA9-КТ від 01.05.2025.

2. Скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000415.

3. Скасувати Рішення про коригування митної вартості № UA500500/2025/000216/1 від 21.05.2025.

4. Скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000423.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21 А, ) на користь Приватного Підприємства "Видавничий Будинок Перлина" (61002, м. Харків, вул. Дарвіна, буд. 12, кв. 49, ) судові витрати, а саме:

- витрати на оплату судової товарознавчої експертизи 18 000,00 грн.;

- витрати на оплату експертного висновку ТПП щодо вартості товару 4 200,00 грн.;

- витрати на оплату професійної правничої допомоги 16 000,00 грн.;

- витрати зі сплати судового збору 9 689,60 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що Рішення щодо класифікації товарів № 25UA9-КТ від 01.05.2025; Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000415; Рішення про коригування митної вартості № UA500500/2025/000216/1 від 21.05.2025 та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000423 є протиправними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

В зв`язку із здійсненням діяльності Харківським окружним адміністративним судом з відправлення правосуддя в умовах ведення бойових дій на території Харківської міської територіальної громади, яка віднесена до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні) згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022 № 75 (із змінами), розгляд справи було відтерміновано.

Крім того, на тривалість виготовлення процесуального документу вплинула обставина знаходження судді на навчанні та у щорічній відпустці.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача 25.07.2025 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що оскаржувані позивачем Рішення щодо класифікації товарів № 25UA9-КТ від 01.05.2025; Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000415; Рішення про коригування митної вартості № UA500500/2025/000216/1 від 21.05.2025 та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000423 є такими, що винесені в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню.

31.07.2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

04.08.2025 року від представника позивача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Також представником позивача були надані 04.08.2025 року та 28.01.2026 року додаткові пояснення.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що між позивачем - ПП «ВИДАВНИЧИЙ БУДИНОК ПЕРЛИНА» та фірмою NINGBO MINMETALS & MACHINERY IMP. & EXP. CORP. (Китай) було укладено Контракт № 21 від 13.01.2025 на поставку обладнання Машина для тиснення RV-75.

Для митного оформлення товару уповноваженим представником ПП «ВИДАВНИЧИЙ БУДИНОК ПЕРЛИНА» було подано до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України Електронну митну декларацію № 25UA18U9 із зазначенням наступних відомостей: «Машина для тиснення RV-75 - 1од., сер.ном. 2499, макс.формат 750х520мм, макс.довжина біговальних елементів 15м, споживана потужність 2,2кВт. Призначені для пресувальних робіт, використовуються для видавлювання, створення неглибоких об`ємних випуклостей(холодне конгревне тиснення), формовки, бігування картонних виробів (тиснення відбувається при стисненні двох плит, до однієї з яких прикріплена матриця),не містять ножів, без функції друку. У частково розібраному стані на час транспортування. Нова. Торговельна марка: нема даних. Країна виробництва: CN. Виробник: NINGBO MINMETALS & MACHINERY IMP. & EXP. CORP. -

В графі 33 "Код товару" ЕМД № 25UA18U9 вказано - код .

За результатами розгляду поданої позивачем ЕМД № 25UA18U9 та доданих до неї документів відповідачем було прийнято Рішення щодо класифікації товарів № № 25UA9-КТ від 01.05.2025, відповідно до якого правильним є зазначення коду УКТ ЗЕД .

Також, відповідачем було прийнято Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500500/2025/000415.

Крім того, відповідачем було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000216/1 від 21.05.2025 за «резервним методом», відповідно до положень ст. 64 МК України.

Відповідно до вказаного рішення відповідачем було визначено митну вартість в сумі 10 809,72 доларів США, що за курсом 41,436 за 1 долар становить 447 911,56 грн.

У зв`язку з цим, сума митних платежів була збільшена до 111 082,06 грн.

У зв`язку з цим, відповідачем було винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000423.

Через неможливість тривалого перебування товару під митним контролем, позивач був вимушений здійснити митне оформлення товару відповідно до вимог, визначених рішенням та карткою відмови та подав на оформлення нову Електронну митну декларацію 25UA13U4 з урахуванням оскаржуваних Рішення щодо класифікації товарів № 25UA9-КТ від 01.05.2025 та Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000216/1 від 21.05.2025.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (надалі за текстом - МК України).

Згідно з пунктами 20, 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України:

митна декларація це заява встановленої форми, в якій особою зазначено митний режим, у який вона бажає помістити товари, та до якої внесено відомості залежно від митних формальностей, встановлених цим Кодексом для митних режимів;

митне оформлення це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.

Положеннями частини 7 статті 257 МК України встановлено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно з частиною 8 статті 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених МК України для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, зокрема код товару згідно з УКТ ЗЕД.

За змістом частини 1 статті 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Щодо позовних вимог в частині скасування Рішення щодо класифікації товарів № 25UA9-КТ від 01.05.2025, суд зазначає наступне.

Як вбачається з Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500500/2025/000415 причиною відмови у прийнятті ЕМД № 25UA18U9 зазначено: ст. 256 Закону України від 13.03.2012 № 4495-VІ "МИТНИЙ КОДЕКС УКРАЇНИ". Порушення вимог п.8 статті 257 Митного кодексу України,» за результатами проведення митного огляду від 25.05.2025 № 25UA18U9 по товару 1 виявлено невідповідності, а саме: Товар №3- згідно маркувальної таблички виробника невірно вказано серійний номер (по факту серійний номер - "25004" (декларантом заявлено в гр. 31 ЕМД серійний номер - "24090") та присутній напис "EUREKA MACHINERY". В іншому, візуально, у оглянутих місцях опис товару відповідає відомостям, вказаним у митній декларації та товаросупровідних документах., не внесено в графу 44 МД протокол про порушення митних правил 20.05.2025 № 0348/UA500000/2025.

Відповідно до статті 67 МК України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

За змістом частин 1-4 статті 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. На вимогу посадової особи митного органу декларант зобов`язаний надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Положеннями частини 7 статті 69 МК України передбачено, що рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант має право оскаржити це рішення відповідно до глави 4 МК України.

Відповідно до Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД Митного тарифу України, встановленого Законом України "Про Митний тариф України" від 19.10.2022 № 2697-IX, класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється за такими правилами:

1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

3. У разі якщо згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prіma facіe) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де подається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

З вищезазначеного вбачається, що при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції необхідно виходити з більш конкретного опису товару, тобто саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД.

Відповідно до статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження. Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 МК України для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 МК України.

Надаючи оцінку доводам позивача про протиправність рішення щодо класифікації товарів і картки відмови та доводам відповідача, покладеним в основу спірного рішення, та які були окремо зазначені у відзиві, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було задекларовано «Машина для тиснення RV-75 - 1од., сер.ном. 2499, макс.формат 750х520мм, макс.довжина біговальних елементів 15м, споживана потужність 2,2кВт. Призначені для пресувальних робіт, використовуються для видавлювання, створення неглибоких об`ємних випуклостей(холодне конгревне тиснення), формовки, бігування картонних виробів (тиснення відбувається при стисненні двох плит, до однієї з яких прикріплена матриця),не містять ножів, без функції друку. У частково розібраному стані на час транспортування. Нова. Торговельна марка: нема даних. Країна виробництва: CN. Виробник: NINGBO MINMETALS & MACHINERY IMP. & EXP. CORP.

В графі 33 "Код товару" ЕМД № 25UA18U9 вказано - код .

З Рішення щодо класифікації товарів № 25UA9-КТ від 01.05.2025 вбачається, що відповідач виходячи з положень статті 69 МК України визначив код товару УКТ ЗЕД .

Разом з тим, відповідно до наказу Держмитслужби від 14.07.2020 № 256 "Про затвердження Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності" встановлено, що до товарної позиції 8440 УКТЗЕД позиції включаються машини, використовувані у виробництві книжкової продукції (включаючи книги в паперовому оправленні, брошури, періодичні видання, рукописи і т.п.). До цієї товарної позиції включаються (серед інших): (14) Машини для тиснення або золотіння написів чи малюнків на палітурках, а іноді й на інших виробах (наприклад, на виробах зі шкіри), але крім універсальних пресів (товарна позиція 8479) та друкарських машин, в яких використовуються замінні знаки, що набираються в блоки (товарна позиція 8443).

При цьому, згідно інформації наведеної в Керівництві з експлуатації Машин для тиснення серії RV (моделі 75 , 80, 93, 104, 110, 120, 130, 140, 150, 160, 180, 200): «Машина для тиснення RV належить до серії машин, структура яких практично однакова за винятком розміру столу. Ця машина була спеціально розроблена для тиснення та висікання з різними видами картону, шкір, пластмас і т.д. Головним чином машину використовують для операцій пресувальних робіт, біговки та висікання картонних виробів, також для створення неглибоких об`ємних опуклостей (холодне конгревне тиснення). Серія машин RV має стіл великого розміру, високий тиск, стійкість, легка в експлуатації, має швидке і чутливе гальмо.»

Відповідно до інформації зазначеної в Специфікації № 25017/1 від 16.01.2025: «Машина для тиснення застосовується в оздоблювальних процесах для тиснення паперу, картону, мікрогофрокартону. Призначений для пресувальних робіт, використовується для видавлювання, створення неглибоких об`ємних випуклостей (холодне конгревне тиснення), формовки, бігування картонних виробів (тиснення відбувається при стисненні двох плит, до однієї з яких прикріплена матриця), матриця може бути виконана в різних конфігураціях, що дозволяє виконувати широкий спектр малюнків. Не містить ножів, без функції друку. У частково розібраному стані на час транспортування.»

Таким чином, Машина для тиснення RV-75 призначена для виконання операцій тиснення (холодне конгревне тиснення); здійснює механічне вдавлювання об`ємних малюнків та штампів; · використовуються для декоративного оздоблення поліграфічної продукції; не виконує жодних функцій зі зшивання чи скріплення книжкових блоків; не є палітурним обладнанням за своїм основним призначенням.

Також з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження обґрунтованості своїх позовних вимог позивач разом з позовною заявою надав висновок експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 15/16/2025 від 02.07.2025, з якого вбачається, що на вирішення експертизи було поставлене таке питання: «Яким характеристикам відповідає товар Машина для тиснення RV-75 1 шт., серійний номер 2499, країна виробництва: CN, виробник: NINGBO MINMETALS&MACHINERY IMP.& EXP. CORP, згідно з Українським класифікатором товарів зовнішньоекономічної діяльності?»

За змістом частин 1-2 статті 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Положення частини 3 статті 101 КАС України передбачають, що висновок експерта може бути наданий, зокрема, на замовлення учасника справи.

Відповідно до частин 6-7 статті 101 КАС України у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 104 КАС України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Норми частини 6 статті 104 КАС України визначають, що у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Висновок складений для подання до Харківського окружного адміністративного суду судовим експертом Гавриловою К.В., яка має відповідне Свідоцтво та відомості про яку містяться в Реєстрі атестованих судових експертів, а також відповідає вимогам ст. 101 та ст. 104 КАС України, а експерт повідомлений про кримінальну відповідальність за ст. 384 та 385 КК України.

Згідно Висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи 15/06/2025 від 02.07.2025: «Наданому на дослідження товару «Машина для тиснення RV-75 - 1 шт., серійний номер 2499, країна виробництва: CN, виробник: NINGBO MINMETALS&MACHINERY IMP.& EXP. CORP», за УКТЗЕД, відповідають наступні товарні характеристики: «Iнше обладнання для виробництва товарiв з паперової маси, паперу або картону, включаючи рiзальнi машини будь-якого типу: - iнше обладнання» товарної підкатегорії « 8441 80 00 00».

Отже, з вищезазначеного вбачається, що позивач здійснив декларування імпортованого товару відповідно до вимог чинного законодавства, у тому числі, щодо визначення коду УКТ ЗЕД. Водночас митний орган не підтвердив належними та допустити доказами наявність підстав для зміни вказаного позивачем коду товару УКТ ЗЕД, що свідчить про протиправність Рішення № 25UA9-КТ від 01.05.2025, а тому воно підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині скасування Рішення про коригування митної вартості № UA500500/2025/000216/1 від 21.05.2025, суд зазначає наступне.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частинами 1-3 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи,

якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Стаття 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта.

Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 05.03.2019 по справі № 815/143/17, від 09.04.2019 по справі № 825/1575/17.

У постанові від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а Верховний Суд зазначив, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Як вже було встановлено судом вище, між позивачем - ПП «ВИДАВНИЧИЙ БУДИНОК ПЕРЛИНА» та фірмою NINGBO MINMETALS & MACHINERY IMP. & EXP. CORP. (Китай) було укладено Контракт № 21 від 13.01.2025 на поставку обладнання Машина для тиснення RV-75.

Відповідно до п. 1.1. та п. 2.1. Контракту Продавець зобов`язаний поставити Покупцю на умовах CIF Одеса (Україна) Товар вартістю 3 980,00 доларів США.

До вказаного Контракту був оформлений Інвойс BMED25017 від 16.01.2025 на загальну суму 48 597,00 доларів США, до якої входить вартість Товару в розмірі 3 980,00 доларів США.

Позивачем було перераховано на користь фірми NINGBO MINMETALS & MACHINERY IMP. & EXP. CORP. (Китай) грошові кошти в сумі 48 597,00 доларів США, що підтверджується банківськими виписками від 20.02.2025, 24.03.2025, 02.04.2025, а також платіжними інструкціями в іноземній валюті:- № 1 від 20.02.2025 на суму 10 120,00 доларів США;- № 6 від 24.03.2025 на суму 31 460,00 доларів США; - № 8 від 02.04.2025 на суму 7 017,00 доларів США.

Декларантом позивача було обрано 1 метод (графа 43) при заповненні митної декларації, та розраховано складові митної вартості Товару по Митній декларації № 25UA18U9 в сумі 3 991,4295 доларів США або 166 325,66 грн. (за курсом 41,6707 грн. за 1 долар США на дату подання первісної декларації), це фактурна вартість товару 3 980,00 доларів США, та витрати на страхування. Згідно чого, позивач розрахував розмір митних платежів в сумі 33 265,13 грн. (за курсом 41,6707 грн. за 1 долар США на дату подання первісної декларації).

Для здійснення митного контролю та митного оформлення товару разом з митною декларацією І№ 25UA18U9 подано наступні документи: Контракт № 21 від 13.01.2025; Додаткову угоду № 1 від 17.03.2025; Специфікацію № 25017/1 від 16.01.2025; Інвойс; Платіжну інструкцію в іноземній валюті № 1 від 20.02.2025; Платіжну інструкцію в іноземній валюті № 6 від 24.03.2025; Платіжну інструкцію в іноземній валюті № 8 від 02.04.2025; Пакувальний лист; Експортну декларацію; Коносамент; Сертифікат походження; CMR; Керівництво з експлуатації (переклад); Договір на перевезення вантажу № 15.03.2024/530 ОД-П від 15.03.2024; Договір транспортного експедирування № 20.01.2025/1455 ОД від 20.01.2025; Заявка № 2.2 від 27.01.2025; Рахунок № TG240425010 від 24.04.2025; Страховий сертифікат № 1 від 22.01.2025; Страховий поліс № 6453/2.

Проте, відповідачем було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000216/1 від 21.05.2025 за «резервним методом», відповідно до положень ст. 64 МК України.

Відповідно до вказаного рішення відповідачем було визначено митну вартість в сумі 10 809,00 доларів США, що за курсом 41,436 за 1 долар становить 447 911,56 грн. У зв`язку з цим, сума митних платежів була збільшена до 111 082,06 грн.

Щодо твердження відповідача стосовно недоліків платіжних інструкцій в іноземній валюті, суд зазначає наступне.

В рішенні про коригування митної вартості відповідачем зазначено, що: «Платіжні інструкції в іноземній валюті або банківських металах від 20.02.2025 № 1, від 24.03.2025 № 6, від 02.04.2025 № 8 не можуть бути взяті до уваги як документи, що підтверджують факт оплати за оцінювані товари, оскільки не містять відомостей про підпис(и) власноручні або ID ключ особи платника та ID ключ уповноваженої особи банку.

Суд зазначає, що в платіжних інструкціях від 24.03.2025 № 6, від 02.04.2025 № 8 платник зазначена особа ОСОБА_1 , проте зазначена особа відсутня в обліковій картки ПП "ВИДАВНИЧИЙ БУДИНОК ПЕРЛИНА" ().» Натомість, подані платіжні інструкції сформовані в електронній формі за допомогою сервісу клієнт-банк та і них наявні усі обов`язкові реквізити.

Таким чином суд дійшов висновку, що позивач не може впливати на форму та зміст платіжних документів. Відтак, твердження митного органу про невідповідність наданих платіжних інструкцій Постанові НБУ № 216 від 28.07.2008 є безпідставним.

Позивачем здійснено із застосуванням засобів міжнародної електронної платіжної системи SWIFT та в платіжних інструкціях вказано відповідний код платежу. В платіжних інструкціях в іноземній валюті № 1 від 20.02.2025 на суму 10 120,00 доларів США, № 6 від 24.03.2025 на суму 31 460,00 доларів США, № 8 від 02.04.2025 на суму 7 017,00 доларів США, міститься посилання на Контракт, зазначено дату операції, суми операції у валюті, найменування банку відправника і банку отримувача, є код відправлення.

Крім того, в платіжних інструкціях міститься графа «Підпис платника/ ініціатора», в якій вказано, що «Підписано з використанням електронного підпису» та зазначено прізвище, ім`я та по-батькові представника позивача та дату.

Відповідно до частини 2 ст. 40 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.

Частиною 7 ст.40 Закону України «Про платіжні послуги», Національний банк України у своїх нормативно-правових актах визначає обов`язкові реквізити платіжних інструкцій, особливості їх оформлення, захисту, прийняття до виконання.

Так, Постановою Правління Національного банку України 28.07.2008 № 216, а саме Розділом 2 - Порядок оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, пунктом 14 передбачено обов`язкові реквізити, які має містити платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, зокрема у підпункті 13 зазначено, що платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації.

Таким чином суд зазначає, що зі змісту вказаних норм видно, що чинне законодавство не містить вимог про обов`язкову наявність відомостей у платіжних документах про ID ключ особи платника та ID ключ уповноваженої особи банку.

Щодо твердження відповідача про те, що в платіжних інструкціях від 24.03.2025 № 6, від 02.04.2025 № 8 зазначена особа ОСОБА_1 , яка відсутня в обліковій картці підприємства, суд зазначає наступне.

Вказана особа є уповноваженим представником підприємства та має право підпису платіжних інструкцій, що підтверджується Наказом № 1-п від 21.03.2025.

В зазначених платіжних інструкціях в якості платника вказано саме позивача та зазначено його код ЄДРПОУ.

Сама обставина того, що платіжна інструкція була підписана електронним цифровим підписом іншого уповноваженого представника підприємства ніж той, що зазначений в обліковій картці підприємства не спростовує сам факт здійснення позивачем оплати за Товар.

Крім того вказана обставина не впливає на числові значення при визначення митної вартості Товару та не свідчить про наявність розбіжностей в них.

В постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 815/329/17 Верховний Суд зазначив, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року по справі № 420/18880/21.

В постанові від 11 червня 2019 року по справі № 813/1755/17 Верховний Суд зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що твердження відповідача про те, що надані платіжні інструкції не підтверджують факт оплати є безпідставними, оскільки здійснення фактичної оплати взагалі не вливає на ціну товару, що вказана в контракті.

Крім того, факт здійснення оплати підтверджується відповідними банківськими виписками від 20.02.2025, 24.03.2025, 02.04.2025, які засвідчені уповноваженою особою банку та спростовують твердження відповідача про відсутність оплати вартості товару.

Щодо твердження відповідача про розбіжність в даті коносаменту вказаного в експортній декларації та в самому коносаменті, а саме, що «Номер коносамента BW25010880A зазначений в копії декларації походження від 24.01.2025 № 19484290, але коносамент за пізнішою датою 28.01.2025.», суд зазначає наступне.

В експортній декларації вказано номер коносаменту і він відповідає номеру самого коносаменту поданого підчас митного оформлення.

Сам Товар можливо ідентифікувати відповідно до інших поданих декларантом документів для митного оформлення, а тому підстави для сумніву у достовірності числових значень складових митної вартості товару у даному випадку відсутні.

Позивач не впливає на складання та заповнення коносаменту, оскільки він складається під час відправки товару з Китаю. Таким чином, на позивача не можуть покладатись будь-які негативні наслідки за неточності в товаросупровідних документах, допущені відправником та які об`єктивно не впливають на митну вартість.

Коносамент сам по собі не є документом, що підтверджує складові митної вартості товару, що перевозиться на морському судні.

Відповідно до ст. 134 КТМ України, коносамент є документом, який підтверджує зміст та укладання договору морського перевезення

В даному ж випадку витрати на транспортування вже включені у вартість товару. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України).

Тобто, щодо заявленої до декларування партії товарів коносамент не може виступати документом, що підтверджує митну вартість товарів, оскільки згідно з умовами укладеного декларантом зовнішньоекономічного контракту витрати на транспортування вже включені у вартість товару.

Крім того суд зазначає, що лише у разі встановлення митним органом невідповідності числових значень складових митної вартості товару в документах, які підтверджують митну вартість товарів, митний орган має право вимагати від декларанта надання додаткових документів для встановлення дійсної митної вартості товару. При цьому, окремі недоліки в оформленні документів не є підставою для не прийняття зазначених документів як підтвердження митної вартості товарів.

Щодо твердження відповідача про відсутність в декларації країни відправлення посилання на комерційні документи (рахунок-фактура (інвойс), зовнішньоекономічний договір (контракт), а саме «В копії декларації країни відправлення від 24.01.2025 № 19484290 відсутнє посилання на комерційні документи (рахунок-фактура (інвойс), зовнішньоекономічний договір (контракт)), тобто неможливо ідентифікувати поставку товара.», суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товару (ч. 2 ст. 53 МК України).

Відсутність у митних деклараціях країни відправлення реквізитів зовнішньоекономічного контракту не є доказом не підтвердження митної вартості товару та відповідачем не наведено нормативно-правових обґрунтувань, чи є обов`язковим цей реквізит у митній декларації для експорту з Китаю.

Декларант не впливає на питання заповнення митної декларації країни відправлення, відповідно, не відповідає за правильність її заповнення, яка в даному випадку оформляється у відповідності до законодавства Китаю, та внесення до неї відповідної інформації, отже не може нести тягар негативних наслідків за результатами можливого виникнення розбіжностей з певними даними інших товаросупровідних документів.

В даному випадку товар може бути ідентифікований за іншими обов`язковими реквізитами вантажовідправника, назви товару, його ваги та кількості одиниць тощо, та даними в інших документах (наприклад, пакувальному листі, коносаменті тощо), які є в розпорядженні відповідача.

Вказаний на думку відповідача недолік жодним чином не впливає на числові значення розрахунку митної вартості, у зв`язку з чим, в будь-якому випадку не можуть бути підставою для прийняття рішення коригування.

Відповідно до правової позиції викладеної КАС ВС в постанові від 10 травня 2023 року у справі № 815/1780/17: «Відсутність у митних деклараціях країни відправлення реквізитів зовнішньоекономічного контракту не є доказом не підтвердження митної вартості товару та митницею не надано нормативно-правових обґрунтувань, чи є обов`язковим цей реквізит у митній декларації для експорту з КНР. Товар має бути ідентифікований за іншими обов`язковими реквізитами, якими є дані коносаменту, вантажовідправника, назви товару, його ваги та кількості одиниць, які є присутніми у митних деклараціях країни відправлення. ... Враховуючи, що судами попередніх інстанцій встановлено, що страхування, як і митне очищення експорту, здійснювалось контрагентом, судова колегія погоджується з висновками судів, що на позивача не може бути покладена відповідальність за повноту відомостей, які наведені у страхових документах та експортній декларації.».

Щодо неправомірності застосування відповідачем другорядного (резервного) методу визначення митної вартості, суд зазначає наступне.

Щодо застосування відповідачем другорядного (резервного) методу визначення митної вартості, суд зазначає наступне.

Крім номеру та дати митної декларації, яка була взята за основу для коригування митної вартості товарів, митним органом додатково нічого не вказано.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом. (постанови Верховного Суду від 8 лютого 2019 року у справі № 825/648/17, від 20 липня 2023 року у справі № 640/22572/20).

Суд зазначає, що посилання відповідача на відомості з інформаційних баз даних контролюючого органу не є належним доказом щодо неправильного визначення позивачем митної вартості товару, зазначеного у митній декларації, оскільки такі відомості мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати перевагу над наданими декларантом первинними документами про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Верховний Суд з цього питання сформував правову позицію, яка викладена у постановах від 21.02.2018 у справі № 820/17417/14, від 04.09.2018 у справі № 818/1186/17, відповідно до якої рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено.

Суд наголошує, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 у справі № 520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

У постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 815/2162/17 зазначено про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Таким чином, оцінюючи рішення про коригування митної вартості товару в частині, що стосується визначення митної вартості товару за резервним методом, суд повинен враховувати, що письмове рішення митниці про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до закону має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Натомість, спірне рішення про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не містить пояснень митного органу щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначено докладної інформації і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували обставини того, що митний орган застосовував чи намагався застосувати інші методи визначення митної вартості товару, які передують резервному, відповідачем не надано обґрунтувань неможливості застосування таких методів.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства України.

Оскільки прийняття відповідачем оскаржуваних рішень щодо класифікації товарів № 25UA9-КТ від 01.05.2025 та про коригування митної вартості № UA500500/2025/000216/1 від 21.05.2025 слугувало підставою для видання Карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то скасування вказаних рішень є підставою для визнання скасування Карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000415 та № UA500500/2025/000423.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо клопотання позивача про стягнення витрат на оплату судової товарознавчої, суд зазначає наступне.

Як було зазначено вище, на підтвердження обґрунтованості своїх позовних вимог позивач разом з позовною заявою надав Висновок експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 15.06.2025 від 02.07.2025 щодо підтвердження митної вартості товару.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Положеннями частини 3 статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Відповідно до частин 5-6 статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

Частиною першою статті 138 КАС України передбачено встановлення судом розміру витрат, пов`язаних, зокрема, з підготовкою справи до розгляду, на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Зі змісту частин 7, 9 статті 139 КАС України вбачається, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на проведення експертизи підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підтвердження витрат на проведення експертизи у розмірі 18 000,00 грн. позивачем було надано копії таких документів:

- договір про надання послуг № 250610-01 від 10.06.2025;

- рахунку на оплату № 16 від 09.06.2025;

- акт надання послуг № 13 від 08.07.2025;

- платіжну інструкцію № 62 від 20.06.2025 на суму 18 000,00 грн.

З огляду на те, що наведені висновки були предметом дослідження у суді під час розгляду справи, факти надання таких висновків підтверджуються відповідними доказами, стосувалися предмету спору, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу витрат на їх підготовку.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.01.2022 по справі № 640/9076/21.

Також на замовлення позивача експертами Харківської ТПП було підготовлено Експертний висновок № 26-ЦВ/25 від 30.06.2025 щодо підтвердження вартості товару, вартість якого підтверджується відповідно до Рахунку на оплату № 26-ЦВ/25 від 25.06.2025 та Акту № 26-ЦВ/25 від 30.06.2025 та склала 4 200,00 грн., яка була оплачена позивачем згідно платіжної інструкції № 68 від 25.06.2025, а отже суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу вказаних витрат.

Щодо клопотання позивача про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги, суд зазначає, що до суду не було надано документів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, з яких встановлюється обсяг наданих послуг та визначається розмір витрат на правничу допомогу.

Також, позивачем зазначено, що орієнтовний розрахунок суми витрат на професійну правову (правничу) допомогу адвоката, які позивач вже поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 16 000,00 гривень. В разі задоволення позовних вимог (повного, часткового), докази на підтвердження зазначених витрат будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

З огляду на викладене, суд не вирішує питання про судові витрати на професійну правничу допомогу.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного Підприємства "Видавничий Будинок Перлина" (вул. Дарвіна, буд.12, кв.49, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61002) до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Лип Івана та Юрія, б.21-А,Одеса,Одеська область,65078) про скасування рішення, картки відмови - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати Рішення щодо класифікації товарів № 25UA9-КТ від 01.05.2025.

Скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000415.

Скасувати Рішення про коригування митної вартості № UA500500/2025/000216/1 від 21.05.2025.

Скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000423.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь Приватного Підприємства "Видавничий Будинок Перлина" сплачений судовий збір у сумі 9689 (дев`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 60 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь Приватного Підприємства "Видавничий Будинок Перлина" витрати на оплату судової товарознавчої експертизи у сумі 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь Приватного Підприємства "Видавничий Будинок Перлина" витрати на оплату експертного висновку ТПП щодо вартості товару у сумі 4 200 (чотири тисячі двісті) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.