Справа № 580/1461/25
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року

м. Київ

справа №580/1461/25

адміністративне провадження № К/990/40648/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів - Берназюка Я.О., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області

на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року (головуючий суддя Бабич А.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року (головуючий суддя Собків Я.М., судді Сорочко Є.О., Чаку Є.В.)

у справі №580/1461/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області

про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

1. ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - ГУ ПФУ в Черкаській області), в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо нарахування та виплати йому щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2024 рік у меншому розмірі, ніж це передбачено статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому щорічну разову грошову допомогу до Дня Незалежності України за 2024 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплачених сум.

2. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності за 2024 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов`язано ГУ ПФУ в Черкаській області нарахувати ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, щорічну разову грошову допомогу до Дня Незалежності за 2024 рік відповідно до статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком та виплатити її з урахуванням вже виплачених коштів.

3. Суди попередніх інстанцій встановили:

3.1. Посвідченням від 08 серпня 2024 року серії НОМЕР_1 підтверджується, що позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

3.2. 07 січня 2024 року позивач звертався із заявою до відповідача та просив нарахувати і виплатити невиплачену частину грошової допомоги за 2024 рік до Дня Незалежності України у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком у розмірі 10805,00 грн.

3.3. Листом від 31 січня 2025 року відповідач повідомив, що постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2024 року №369 у 2024 році щорічна разова допомога учасникам бойових дій встановлена у розмірі 1000,00 грн. Тому відсутні законодавчі підстави для виплати учасникам бойових дій у 2024 році разової грошової допомоги до Дня Незалежності України в розмірі 5 мінімальних розмірів пенсії за віком.

3.4. Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

4. Суди попередніх інстанцій, враховуючи висновок, викладений у рішенні Верховного Суду від 05 березня 2024 року у зразковій справі № 440/14216/23, дійшли висновку, що виплата, передбачена частиною п`ятою статті 12 Закону №3551-XII, за своєю природою є щорічною разовою грошовою допомогою і приурочення її виплати до різних дат, зміна порядку її виплати не змінює її природи саме як грошової допомоги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них.

Таким чином, позивач, як учасник бойових дій, має право на виплату разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2024 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

5. ГУ ПФУ в Черкаській області подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

5.1. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі слугувало неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України).

Зокрема скаржник стверджує про те, що суд апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваної постанови, не врахував висновки, що викладені у постанові Верховного Суду від 14 травня 2025 року у справі №440/14216/23.

6. Позивач не надсилав відзив на касаційну скаргу, хоча був належним чином повідомлений про відкриття касаційного провадження у справі 29 жовтня 2025 року.

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

7. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

8. Відповідно до статті 2 Закону №3551-XII законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України.

Права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.

Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

9. Ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни (стаття 4 Закону №3551-XII).

10. Статтею 5 Закону №3551-XII зазначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

11. Пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, передбачені статтею 12 Закону №3551-XII.

Зокрема, частиною п`ятою статті 12 Закону №3551-XII передбачено виплату учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, щорічної разової грошової допомоги.

12. За результатом розгляду апеляційної скарги органу пенсійного фонду на рішення Верховного Суду від 05 березня 2024 року у зразковій справі № 440/14216/23 Велика Палата Верховного Суду дійшла, серед іншого, таких висновків:

" тимчасове обмеження окремих соціальних пільг (допомог) особам, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність та набули статусу ветеранів війни, а також членам їх сімей, у разі запровадження режиму воєнного стану, за умови додержання вимог пункту 5 частини першої статті 6 Закону № 389-VIII, може відбуватися за умови внесення змін до спеціального Закону № 3551-ХІІ, який регулює відносини забезпечення соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць.

Приписами статті 46 Конституції України встановлено, що такі складові конституційного права громадян на соціальний захист, як забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності (1); втрати годувальника (2); безробіття з незалежних від них обставин (3); старості (4), не можуть бути скасовані законом; водночас інші складові елементи права на соціальний захист, не конкретизовані в частині першій статті 46 Основного Закону України або в інших його статтях, визначає Верховна Рада України шляхом ухвалення законів.

Передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону № 3551-XII щорічна разова грошова виплата не є основним грошовим забезпеченням, а є додатковою соціальною пільгою (виплатою), яка має разовий характер, є щорічною та поширюється на певне коло осіб.

Тобто зазначена разова грошова виплата не належить до складових конституційного права громадян на соціальний захист, визначених у пунктах 1-4 частини першої статті 46 Конституції України, які не можуть бути скасовані законом, а тому Верховна Рада України як єдиний законодавчий орган влади в Україні, з огляду на існуючі фінансово-економічні можливості, шляхом ухвалення законів може змінити умови та порядок виплати такої соціальної пільги за умови дотримання конституційних норм та принципів.

З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону № 3551-ХІІ щорічна разова грошова виплата особам з інвалідністю внаслідок війни є видом державної допомоги в загальній системі соціального захисту населення. Така виплата має допоміжний та стимулюючий характер і надається з метою забезпечення створення належних умов для життєзабезпечення ветеранів війни, захисту їхніх інтересів відповідно до соціальної політики держави в цій сфері.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що оскільки нарахування разової грошової виплати особам з інвалідністю внаслідок війни встановлено законом і конкретно не визначено в Конституції України як складова права на соціальний захист, гарантованого її статтею 46, тому Верховна Рада України має певну свободу дій щодо законодавчого регулювання порядку надання цього виду державної допомоги.

Так, Верховна Рада України може встановлювати, модернізувати або поновлювати зазначений вид державної допомоги, змінювати її розмір, механізми її нарахування та надання, оскільки така допомога не закріплена в Конституції України, а визначається у законах відповідно до соціальної політики держави.

…

Верховна Рада України у встановленому законом порядку та в межах її власних повноважень внесла зміни до спеціального Закону № 3551-ХІІ, який регулює відносини забезпечення соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме правила частини п`ятої статті 13 Закону № 3551-ХІІ в редакції Закону № 2983-ІХ як спеціального закону, який прийнятий в умовах запровадження в Україні воєнного стану з метою реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів, недопущення втрат Державного бюджету України, забезпечення соціальної підтримки громадян з огляду на фінансові можливості держави.

…

з 15 квітня 2023 року по-іншому врегульована процедура здійснення виплати особам з інвалідністю внаслідок війни, передбаченої статтею 13 Закону № 3551-ХІІ, шляхом внесення змін до спеціального законодавства, яке регулює відносини забезпечення соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць, а не шляхом внесення змін до бюджетного законодавства з подальшим ухваленням Кабінетом Міністрів України рішення щодо визначення розмірів соціальних гарантій.

…

Здійснивши позивачу грошову виплату в розмірі 2 900 грн, ГУ ПФУ застосувало правила частини п`ятої статті 13 Закону № 3551-ХІІ в редакції Закону № 2983-ІХ, яка є чинною як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час вирішення справи, неконституційною не визнавалася, що підтверджує те, що ГУ ПФУ діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначених законом.

З огляду на те, що чинне законодавство України не передбачає виплату позивачу разової грошової допомоги до Дня Незалежності України в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком .

Аналізуючи наведені вище норми законів № 3551-ХІІ й № 2983-ІХ, приписи Конституції України, а також зміст спірних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що стаття 22 Конституції України, яка за своїм змістом адресована органу законодавчої влади, у цій справі не є застосовною, оскільки щорічна разова грошова виплата особам з інвалідністю внаслідок війни безпосередньо не передбачена в Конституції України та визначається спеціальним законом, а тому на неї не поширюються й визначені статтею 22 Конституції України гарантії щодо заборони скасування чи звуження змісту та обсягу прав.

Суд першої інстанції допустив порушення процесуальної норми частини четвертої статті 7 КАС України, помилково застосувавши до спірних правовідносин частину п`яту статті 13 Закону № 355-ХІІ у редакції Закону № 367-XIV, яка не є чинною."

13. Колегія суддів враховує, що предметом розгляду у зразковій справі № 440/14216/23 було застосування положень частини п`ятої статті 13 Закону №3551-XII (щодо осіб з інвалідністю внаслідок війни). Водночас правове регулювання аналогічної виплати для учасників бойових дій (стаття 12 Закону №3551-XII) та осіб з інвалідністю внаслідок війни (стаття 13 Закону №3551-XII) зазнало змін на підставі одного й того самого нормативно-правового акта - Закону № 2983-IX.

14. Зміст внесених цим Законом змін до обох статей є аналогічним за своєю юридичною конструкцією та сутністю, оскільки в обох випадках йдеться про щорічну разову грошову виплату до Дня Незалежності України, порядок і розміри якої визначає Кабінет Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень. З огляду на таку аналогічність правового регулювання в зазначеній частині, висновки Великої Палати Верховного Суду щодо правової природи цієї виплати, обсягу дискреційних повноважень законодавця та допустимості відповідних обмежень в умовах воєнного стану підлягають застосуванню й при вирішенні цього спору за позовом учасника бойових дій.

15. Застосовуючи вищенаведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів доходить висновку, що підстави для виплати позивачу (як учаснику бойових дій) у 2024 році щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відсутні.

16. Крім того, Суд звертає увагу на те, що разова грошова виплата учасникам бойових дій та особам з інвалідністю внаслідок війни до Дня Незалежності України, встановлена Законом № 3551-XII у редакції Закону № 2983-ІХ, за своєю правовою природою є аналогічною раніше існуючій щорічній грошовій допомозі, що виплачувалася до 5 травня, і має характер додаткової соціальної пільги, а не основної виплати, яка входить до складових конституційного права на соціальний захист.

17. Така виплата є формою державної соціальної підтримки, яка реалізується в межах соціальної політики держави з урахуванням її фінансових можливостей, внутрішніх і зовнішніх викликів, а також умов воєнного стану. Законодавець, діючи в межах наданих йому повноважень, має право змінювати умови надання цієї виплати, її розмір та строки, за умови дотримання засад верховенства права, принципів пропорційності, соціальної справедливості та недопущення свавільного звуження прав.

18. У зв`язку із цим доводи скаржника про неврахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2025 у зразковій справі № 440/14216/23, знайшли своє підтвердження під час здійснення касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень.

19. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 03 грудня 2025 року у справі № 420/88/25, від 19 січня 2026 року у справі №420/3964/25, в яких позивач мав статус учасника бойових дій.

20. Згідно з частиною першою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

21. Частиною першою статті 351 КАС України передбачено, що суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

22. За таких обставин, Верховний Суд вважає, що є правові підстави для скасування рішень судів попередніх інстанцій і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді: Я.О. Берназюк

О.П. Стародуб