Справа № 160/4772/25
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення касаційної скарги

28 січня 2026 року

м. Київ

справа № 160/4772/25

адміністративне провадження № К/990/1221/26

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03.12025 у справі №160/4772/25 за позовом керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра до Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дніпровська гімназія №86 Дніпровської міської ради, про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Керівник Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра звернувся до суду з позовом до Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дніпровська гімназія №86 Дніпровської міської ради, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради та Дніпровської міської ради щодо не оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку за адресою: вул. Янтарна, 39, м. Дніпро, яка використовується Дніпровською гімназією №86 Дніпровської міської ради;

- зобов`язати Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради та Дніпровську міську раду вжити заходів щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку Дніпровської гімназії №86 Дніпровської міської ради за адресою: вул. Янтарна, 39, м. Дніпро, код ЄДРПОУ-26508761.

Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2025, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.12025, позов задоволено.

На адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду засобами поштового зв`язку 08.01.2026 надійшла касаційна скарга Дніпровської міської ради, в якій відповідач просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2025, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03.12025 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбачених статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), встановлено, що скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 1 частини 4 статті 328 цього Кодексу.

Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини 4 статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2, 3 статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 4 статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах 2, 3 статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини 4 статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

В касаційній скарзі відповідач стверджує, що судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень не враховані висновки, які викладено в постановах Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №810/4793/18, що мало наслідком порушення судами норм процесуального права (частин 4,5 статті 53, пункту 7 частини 4 статті 169 КАС України), від 14.02.2023 у справі №580/1374/22, що мало наслідком порушення судами норм процесуального права (статей 9, 242, 308 КАС України), від 26.02.2020 у справі №811/1533/17, що мало наслідком порушення судами норм процесуального права (частини 3 статті 242 КАС України), від 17.02.2022 у справі №9901/88/22 (щодо надання судом оцінки протиправної діяльності суб`єкта владних повноважень), від 15.02.2022 у справі №640/32227/20 (щодо права закладу освіти на звернення до органу місцевого самоврядування з клопотанням про розроблення проєкту землеустрою).

При цьому відповідачем у касаційній скарзі наголошено, що у всіх наведених ним справах мало місце порушення судами норм процесуального права.

Дніпровська міська рада стверджує, що належним позивачем у аналогічних справах є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, її територіальних органів, проте посилання прокурора у цій справі на відсутність органу, до повноважень якого належить здійснення відповідного контролю, як на підставу звернення до суду з цим позовом, на думку скаржника, є безпідставним.

Дніпровська міська рада, вважаючи належним позивачем Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, її територіальні органи, звертає увагу на те, що суди взагалі не намагалися встановити наявність органу, уповноваженого на здійснення контролю за дотриманням норм земельного законодавства.

Водночас Верховний Суд зазначає, що посилання Дніпровської міської ради на порушення судами норм процесуального права у цій частині не обґрунтовано підставою касаційного оскарження відповідно до положень частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із положеннями частин другої та третьої статті 353 КАС України як того вимагає процесуальний закон.

При цьому такі доводи можуть бути прийнятними виключно за умови висновку про обґрунтованість підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а вимогами касаційної скарги має бути направлення справи на новий розгляд.

Невстановлення судом обставин справи від яких, як вважає скаржник, залежить правильність вирішення спору, знаходиться у площині дослідження та оцінки судом доказів у справі, що може бути підставою касаційного оскарження, виключно передбаченою пунктом 4 частини четвертої статті 328 та відповідним пунктом частини другої статті 353 КАС України, що, скаржником, у свою чергу, не реалізовано.

Верховний Суд звертає увагу, що обов`язковими умовами для оскарження судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: норми матеріального права, яку неправильно застосували суди; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладений; висновки судів, які суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладений висновок про застосування норми права; потрібною, обов`язковою умовою мотивування скарги є стислий виклад змісту спірних правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга), щоб можна було побачити їхню подібність.

Варто зауважити, що посилаючись на неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постановах Верховного Суду, вказаних у касаційній скарзі, відповідачем вибірково цитуються окремі витяги з тексту постанов без урахування того, що такі постанови можуть бути прийнятними лише у разі, якщо такі прийняті за результатами розгляду справ з подібними правовідносинами та предметом.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Таким чином, для встановлення подібності справ і відносин слід враховувати сукупність таких критеріїв, як подібність фактичних обставин, суб`єктний склад, об`єкт і предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм.

Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судом попередньої інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Верховний Суд не бере до уваги посилання скаржника на підставу касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України, а саме, неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 22.08.2019 у справі №810/4793/18 (позовну заяву повернуто позивачеві), від 14.02.2023 у справі №580/1374/22 (позов залишено без розгляду), від 26.02.2020 у справі №811/1533/17 (застосування заходів реагування у сфері державного нагляду), від 17.02.2022 у справі №9901/88/22, від 15.02.2022 у справі №640/32227/20 (позов залишено без розгляду), оскільки спірні правовідносини у порівнюваних справах виникли за інших фактичних обставин та за іншого правового регулювання.

Слід зауважити, що Верховний Суд у своїй постанові від 26.02.2020 у справі №811/1533/17 (на яку посилається скаржник) дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і як наслідок, справу направив на новий розгляд до цього ж суду. Таким чином, Верховний Суд у згаданій справі не формував висновку щодо застосування норм права у спірних правовідносинах.

Крім цього, згідно послідовної правової позиції Верховного Суду, вимогами касаційної скарги щодо скасування судових рішень і ухвалення нового має відповідати викладення у касаційній скарзі підстав для оскарження судових рішень у взаємозв`язку з усіма висновками, які стали підставою для задоволення або відмови у задоволенні позову. Тобто, вимоги касаційної скарги мають бути сформульовані і відповідати їх безпосередньому обґрунтуванню.

Отже, касаційна скарга не містить належного обґрунтування зазначеної підстави для касаційного оскарження.

Також, процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

Водночас із поданої касаційної скарги вбачається, що скаржник не навів доводи та мотиви, що дають підстави для висновку, що судове рішення, постановлене у зазначеній справі, стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, у касаційній скарзі також не зазначено про наявність випадку (випадків), передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15.01.2020 №460-IX, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Частиною 2 статті 332 КАС України передбачено, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03.12025 у справі №160/4772/25 за позовом Керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра до Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дніпровська гімназія №86 Дніпровської міської ради, про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Шарапа