Справа № 520/26545/25
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 р. Справа № 520/26545/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2025, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., м. Харків, повний текст складено 10.10.25 у справі № 520/26545/25

за позовом ОСОБА_1

до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернулася до адміністративного суду з позовом до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (далі також відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними дії Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях, які полягають у відмові ОСОБА_1 у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 для перерахунку її пенсії;

- зобов`язати Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідку про розмір грошового забезпечення за посадою ОСОБА_2 станом на 01.01.2023 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри від перерахованих окладів надбавки за особливості проходження служби відповідно до п.п.1 п.5 Постанови КМУ від 30.08.2017 за №704 та премії відповідно до п.п.2 п.5 Постанови КМУ від 30.08.2017 за №704, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу та направити справу до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що КАС України визначені процесуальні права та обов`язки сторін адміністративного судочинства, зокрема пунктом 2 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено право позивача до відкриття провадження в адміністративній справі на подачу заяви про відкликання позовної заяви. У такому разі за приписами частини четвертої цієї статті позовна заява повертається позивачеві. При цьому повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом. Отже, як зауважує скаржник, законом передбачено як право позивача відкликати подану позовну заяву, так і право звернутися з аналогічним позовом до адміністративного суду після постановлення ухвали про повернення попередньої позовної заяви. Стверджує, що повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, із висновком якого погодився й апеляційний суд, безпідставно кваліфікував подання позовів та відкликання їх як зловживання правом, як наслідок, помилково застосував положення статті 45 КАС України, оскільки позови були подані не одночасно, а після того, як попередній був повернутий ухвалою суду у зв`язку з несплатою судового збору. Підсумовуючи, вважає, що суд першої своїми діями позбавив його права на звернення до суду за захистом його прав.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Мотивами оскаржуваної ухвали суду першої інстанції є те, що представник позивача, ОСОБА_3 , 16.01.2025, 11.02.2025 та 16.09.2025 вже подавав до суду позови аналогічного змісту з аналогічними вимогами до того ж самого відповідача, яким присвоєно номери №520/1150/25, №520/3175/25 та №520/24730/25 відповідно, які ухвалами суддів були залишені без руху у зв`язку з несплатою судового збору при поданні позову до суду та у подальшому були повернуті позивачу у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви, що вказує на недобросовісне користування процесуальними правами та безпідставне невиконання вимог КАС України та необґрунтоване перевантаження роботи суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з мотивами та висновками суду першої інстанції, з урахуванням такого.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства (пункт 9 частини третьої статті 2 КАС України).

Частина друга статті 44 КАС України визначає, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 45 КАС України врегулювано питання щодо неприпустимості зловживання процесуальними правами.

Так, відповідно до частини першої статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом пункту 2 частини другої статті 45 КАС України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Частиною третьої статті 45 КАС України встановлено, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Зміст наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав усупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованому перевантаженні роботи суду.

Колегія суддів зазначає, що наведений у частині другій статті 45 КАС України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, а суд може визнати таким зловживанням також й інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.

При цьому вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання правами віднесено до компетенції суду, що розглядає відповідну справу.

У цій справі підставою для постановлення судом першої інстанції ухвали про повернення позовної заяви ОСОБА_1 стало зловживання нею своїми правами, що полягає в умисних діях позивача щодо неодноразового подання позовних заяв з ідентичними підставами та аналогічними предметом позову, а також з ідентичним суб`єктивним складом учасників справи, їх повернення у зв`язку із несплатою судового збору та знову повторне подання аналогічних позовних заяв.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 вже неодноразово зверталась до Харківського окружного адміністративного суду з такими ж позовними вимогами та підставами позову до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях.

Так, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року у справі №520/1150/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Ухвалою цього ж суду від 04 лютого 2025 року у справі № 520/1150/25 відповідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України вказану позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку із неусуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі №520/3175/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Ухвалою цього ж суду від 12 березня 2025 року у справі № 520/3175/25 відповідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України вказану позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку із неусуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Також ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року у справі №520/24730/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Ухвалою цього ж суду від 02 жовтня 2025 року у справі № 520/24730/25 відповідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України вказану позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку із неусуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Позовна заява, якій присвоєно номер №520/26545/25, надійшла до суду у четвертий раз та за протоколом автоматизованого розподілу від 06.10.2025 була передана до провадження судді.

Зважаючи на те, що представником позивача протягом майже дев`яти місяців (з 16.01.2025 по 06.10.2025) подано до суду чотири аналогічні позовні заяви, які у подальшому повернуті у зв`язку із несплатою судового збору в установленому розмірі, суд першої інстанції дійшов висновку, що такі дії представника позивача, який є адвокатом, слід розцінити як зловживання процесуальними правами та застосувати наслідки вчинення особою таких дій, передбачені статтею 45 КАС України.

Так, суд зауважив, що позовна заява подана представником позивача, який є адвокатом, про що свідчить свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, яке наявне в матеріалах позовної заяви, а отже представник повинен бути обізнаний про необхідність сплати судового збору за подання позовної заяви.

У порядку, установленому законом, про відсутність пільг (звільнення) від сплати судового збору, представником позивача не зазначено.

Відповідно до частини четвертої статті 45 КАС України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Правові висновки із вказаного питання були викладені Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постанові від 07 квітня 2021 року у справі №9901/23/21, відповідно до яких саме з метою виконання завдання адміністративного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Якщо особа здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей, така особа виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами. Відповідні заходи передбачені у частинах третій і четвертій статті 45, частині восьмій статті 139, частині першій статті 144, пункті 5 частини першої статті 145, статті 149 КАС України.

Виходячи з установленої судами попередніх інстанцій сукупності обставин та враховуючи наведені вище процесуальні норми, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, повертаючи вчетверте подану представником позивача позовну заяву про той самий предмет, з тих саме підстав й до того ж відповідача з підстав зловживання позивачем своїми процесуальними правами, правильно застосував положення частини третьої статті 45 КАС України, що є очевидним.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на відсутність у КАС України такого порядку, за яким передбачено право позивача повторно звернутися до суду з позовною заявою без сплати судового збору, про необхідність сплати якого зазначено в ухвалах Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2025, 17.02.2025 та 22.09.2025 в межах справ №520/1150/25, №520/3175/25 та №520/24730/25 відповідно, та які було повернуто, у зв`язку із несплатою судового збору.

Аналізуючи зазначені фактичні обставини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вказані дії несумісні з нормальною правовою роботою державних інститутів, яким є адвокатура, а тому зазначена поведінка адвоката є неприпустимою. Окрім того, указані дії вчинені саме представником позивача, який є фахівцем у галузі права.

Станом на останній день встановленого законом строку для вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду (10.10.2025) квитанції про сплату судового збору до суду також не було подано.

Не є такими, що заслуговують на увагу і доводи скаржника про обмеження його права на повторне звернення до суду з адміністративним позовом після повернення позовної заяви згідно з частиною восьмою статті 169 КАС України, оскільки надані процесуальним законодавством особі права кореспондуються із передбаченим обов`язком добросовісно ними користуватися, який, у цьому випадку, представником позивача виконано не було.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення і погоджується з його висновками.

Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією щодо застосування частини третьої статті 45 КАС України, висловленою Верховним Судом у постановах від 10 жовтня 2024 року у справі №580/4217/24, від 20 березня 2024 року у справі №520/11767/23, від 01 грудня 2023 року у справі №640/36713/21, від 12 листопада 2025 року у справі № 580/3075/24.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 45, 169, 242, 243, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2025 у справі № 520/26545/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк