Справа № 280/2121/25
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2026-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2026 року м. Дніпросправа № 280/2121/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Сафронової С.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року в адміністративній справі №280/2121/25 (головуючий суддя першої інстанції Максименко Л.Я.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 18.03.2025 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №54 від 04.02.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області призначити йому пенсію за віком на підставі заяви від 09.01.2025.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 04.02.2025 №54 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня його звернення за призначенням пенсії, а саме з 09.01.2025.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати та в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Апелянт вказує, що відповідачем було прийнято рішення про призначення пенсії позивачу, однак згодом за результатами перевірки матеріалів пенсійної справи, відділом контролю за правильністю призначення пенсій встановлено безпідставне призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно із заявою від 09.01.2025 ОСОБА_1 оскільки на цей час неможливо зробити запит паперової пенсійної справи та атестату про припинення виплати пенсії в АР Крим. На виконання рекомендацій територіальних органів ПФУ, якими було проведено перевірку матеріалів пенсійної справи, виплату пенсії ОСОБА_1 припинено. Згідно із пп.9 п.2.1 Порядку №22-1, для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення рф як одержувач пенсії. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та рф неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення рф підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду України в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії. Відповідач вважає, що ним правомірно прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону №1058 за відсутності підтверджуючих документів, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення рф як одержувач пенсії.

Позивач відзив на скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У період з 24.06.2025 року по 27.06.2025 року та з 25.07.2025 року по 29.07.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 01.09.2025 року по 15.09.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 24.09.2025 року по 11.11.2025 року та з 13.11.2025 року по 09.12.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному. У період з 29.12.2025 року по 11.01.2026 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила таке.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 .

09.01.2025 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 04.02.2025 року №54 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком за відсутності підтверджуючих документів, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення рф як одержувач пенсії.

Вважаючи рішення пенсійного органу щодо відмови у призначенні пенсії за віком ротиправним, позивач оскаржив таке рішення до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що на момент звернення позивача до органу Пенсійного фонду 09.01.2025 для призначення пенсії за віком він зареєстрований та проживає на підконтрольній Україні території, а тому положення підпункту 9 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 не підлягають застосуванню щодо позивача. Суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення містить формальні підстави для відмови у призначенні виплати пенсії, а відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на підставі його заяви від 09.01.2025.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058).

Частиною 1 статті 7 Закону №1058 передбачено, що загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, зокрема за принципом рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (ч. 4 ст. 26 Закону №1058-ІV).

Відповідно до ст.45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно спірного рішення від 04.02.2025 року №54 страховий стаж позивача становить 36 років 2 місяці 19 днів, вік позивача 67 років, що з урахуванням ч.1 ст. 26 Закону №1058-ІV є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком.

Як вбачається зі змісту наведеного вище рішення, позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення рф як одержувач пенсії.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (поновлення, перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі по тексту - Порядок №22-1).

Згідно із п.1.8 розділу І Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (абз. 1).

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія (абз. 4).

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) (абз. 5).

Особам, які одержують пенсію, призначену за іншими законами, або допомогу, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням пункту 1.8 цього розділу (п. 1.9 Порядку №22-1).

Розділ ІІ Порядку №22-1 визначає документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема: заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення рф як одержувач пенсії (пп. 9).

Відтак, підпунктом 9 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 обов`язок одержання на запит документів про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення рф як одержувач пенсії, покладено саме на орган, що призначає пенсію.

Колегія суддів зазначає, що перекладання такого обов`язку на позивача (фізичну особу), яка не має ані ресурсів, ані технічних можливостей органу державної влади суперечить приписам Конституції України, чинного законодавства в сфері пенсійного забезпечення та є неправомірним.

Крім того, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 13.05.1999 Ленінським РВ ГУ МВС України в Криму, зареєстроване місце проживання позивача з 2019 року на території м.Запоріжжя Запорізької області.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, на момент звернення позивача до органу Пенсійного фонду 09.01.2025 року для призначення пенсії за віком, він зареєстрований та проживає на підконтрольній Україні території, а тому положення підпункту 9 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 не підлягають застосуванню щодо позивача.

Доводи апеляційної скарги наведених вище обставин не спростовують.

Колегія суддів також погоджує висновок суду першої інстанції стосовно того, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом скасування рішення від 04.02.2025 №54 та відновленню шляхом зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 09.01.2025 року.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року в адміністративній справі №280/2121/25 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року в адміністративній справі №280/2121/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Сафронова

суддя Т.І. Ясенова