Справа № 280/703/25
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2026-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2026 року м. Дніпросправа № 280/703/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Ясенової Т.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.07.2025 року в адміністративній справі №280/703/25 (головуючий суддя першої інстанції Бойченко Ю.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 19.12.2024 року № 10 щодо відмови у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити пенсію ОСОБА_1 від 30.07.2024 року, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01.09.1982 року по 17.06.1988 року та періоди роботи з 18.06.1988 року по 20.07.1988 року, з 20.03.1989 року по 01.02.1991 року, з 04.02.1991 року по 10.11.1994 року, з 23.03.1995 року по 10.07.1996 року та з 20.07.1996 року по 31.12.1997 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 19.12.2024 року № 10 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1982 року по 17.06.1988 року, періоди роботи з 18.06.1988 року по 20.07.1988 року, з 20.03.1989 року по 01.02.1991 року, з 04.02.1991 року по 10.11.1994 року, з 23.03.1995 року по 10.07.1996 року та з 20.07.1996 року по 31.12.1997 року та повторно розглянути заяву від 16.12.2024 року про призначення пенсії за віком.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що за доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1982 року по 17.06.1988 року згідно диплому серії НОМЕР_1 від 28.06.1988 року, оскільки прізвище не відповідає паспортним даним. За доданими документами до страхового стажу позивачу не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 02.07.1980, оскільки записи до трудової книжки внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: на першій сторінці (титульний аркуш) трудової книжки виправлення в даті народження; запис про зміну прізвища не завірено відтиском печатки та підписом відповідальної особи. До переліку документів долучено друга сторінка витягу про зміну прізвища.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подала, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою від 16.12.2024 року про призначення/перерахунок пенсії за віком. Заяву, за принципом екстериторіальності, розподілено для розгляду Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 19.12.2024 року № 10 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. В обґрунтування рішення зазначено про те, що страховий стаж позивача становить 17 р. 5 міс. 22 дн. при необхідному стажі 30 років. При цьому, до страхового стажу не зараховано: період навчання з 01.09.1982 по 17.06.1988 року згідно диплому від 28.06.1988 року серії НОМЕР_1 , оскільки прізвище не відповідає паспортним даним; періоди трудової діяльності згідно трудової книжки від 02.07.1980 року серії НОМЕР_2 , оскільки записи до трудової книжки внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: на першій сторінці (титульний аркуш) трудової книжки виправлення в даті народження; запис про зміну прізвища не завірено відтиском печатки та підписом відповідальної особи. До переліку документів долучена друга сторінка витягу про зміну прізвища.

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком, позивач оскаржив таку відмову до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV; тут та надалі у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Статтею 24 Закону № 1058-IV встановлено, зокрема, наступне: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Нормативно-правовим актом, який регулював надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України, до набрання чинності Законом №1058-IV, є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII; тут та надалі в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

З аналізу наведених норм можна зробити висновок, що з 01.01.2004 року законодавцем запроваджено поняття «страховий стаж», для отримання якого обов`язковою умовою є сплата страхових внесків; трудовий стаж, набутий до 01.01.2004 року, прирівнюється до страхового.

Згідно статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Розділом ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) визначено перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядок № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З копії диплому від 28.06.1988 серії НОМЕР_1 судом першої інстанції вірно установлено, що його видано ОСОБА_2 , яка у 1982 році вступила до Запорізького індустріального інституту, а у 1988 році закінчила повний курс названого інституту (рішення Державної екзаменаційної комісії від 17.06.1988 року).

Також, до страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1982 по 17.06.1988 згідно диплому від 28.06.1988 серії НОМЕР_1 , оскільки прізвище « ОСОБА_3 » не відповідає прізвищу позивача « ОСОБА_3 » згідно паспорта.

Однак, такі зауваження зводяться до формалізму.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а сформулював висновок про те, що « формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.». Даний висновок підтримано Верховним Судом у постанові від 20.01.2021 у справі № 588/647/17.

Звідси, період навчання з 01.09.1982 року по 17.06.1988 року підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Що стосується періодів трудової діяльності позивача згідно трудової книжки від 02.07.1980 року серії НОМЕР_2 слід зазначити наступне.

Так, відповідач не ставить під сумнів факт належності позивачу трудової книжки від 02.07.1980 серії НОМЕР_2 . При цьому, незарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 18.06.1988 року по 20.07.1988 року, з 20.03.1989 року по 01.02.1991 року, з 04.02.1991 року по 10.11.1994 року, з 23.03.1995 року по 10.07.1996 року та з 20.07.1996 року по 31.12.1997 року зумовлене тим, що записи до трудової книжки внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

На момент заповнення трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162 (далі Інструкція № 162), пунктом 2.3 якої установлено, що всі записи у трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), проте не пізніше тижневого терміну, а при звільненні у день звільнення і мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У випадку виявлення невірного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, на якому був внесений відповідний запис. (п. 2.5 Інструкції № 162).

Пунктом 2.11 Інструкції № 162 установлено, що першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, після чого ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці, і не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Звідси, періоди роботи з 18.06.1988 року по 20.07.1988 року , з 20.03.1989 року по 01.02.1991 року, з 04.02.1991 року по 10.11.1994 року, з 23.03.1995 року по 10.07.1996 року та з 20.07.1996 року по 31.12.1997 року підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

За таких обставин суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 19.12.2024 року № 10 підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1982 року по 17.06.1988 року, періоди роботи з 18.06.1988 року по 20.07.1988 року, з 20.03.1989 року по 01.02.1991 року, з 04.02.1991 року по 10.11.1994 року, з 23.03.1995 року по 10.07.1996 року та з 20.07.1996 року по 31.12.1997 року та повторно розглянути заяву від 16.12.2024 року про призначення пенсії за віком забезпечить ефективне відновлення прав ОСОБА_1 .

Враховуючи наведені вище обставини, в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини першої статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року в адміністративній справі №280/703/25 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року в адміністративній справі №280/703/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко

суддя Т.І. Ясенова