Справа № 420/15862/24
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/15862/24

Суддя першої інстанції: Василяка Д.К.

Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 28.04.2025

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Шевчук О.А., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

23.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення від 08.04.2024 №11148-10089/К-02/8-1500/24 про відмову в призначенні йому пенсії за віком; зобов`язання призначити йому пенсію за віком відповідно до заяви від 10.02.2024.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 10.02.2024 він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, однак рішенням від 08.04.2024 №11148-10089/К-02/8-1500/24 йому протиправно відмовлено в призначені пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 позов задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 періодів роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.08.1979; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.08.1979, та вирішити питання щодо призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду; в задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо можливості зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 всіх періодів роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.08.1979.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.02.2024 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 19.02.2024 №15 відмовлено ОСОБА_1 в призначені пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу визначеного ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж позивача для призначення пенсії складає 9 років 09 місяців 21 день.

Вищезазначеним рішенням повідомлено ОСОБА_1 , що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки вона оформлена з порушенням вимог інструкції про порядок ведення трудових книжок. /а.с.20-21/

В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України зі скаргою про скасування вищезазначеного рішення та зарахування до його страхового стажу періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 . /а.с.28-31/

За дорученням Пенсійного фонду України, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.04.2024 №11148-10089/К-02/8-1500/24 повідомлено ОСОБА_1 про не зарахування до страхового стажу періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки титульний аркуш не завірений печаткою підприємства, яке первинно відкривало зазначену трудову книжку, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162. /а.с.32-33/

Не погоджуючись з рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон України №1058-IV).

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 1 ст.24 Закону України №1058-IV встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV).

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, ст.48 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).

Так, п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у п.3 Порядку №637.

Позивач зазначає про протиправність неврахування пенсійним органом його трудового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, пенсійний орган не врахував до страхового стажу позивача періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки титульний аркуш не завірений печаткою підприємства, яке первинно відкривало зазначену трудову книжку, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162.

Водночас, підпунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 р. №162 (надалі - Інструкція №162) встановлено, що трудова книжка є основним документом трудової діяльності робочих і службовців.

Згідно пп.2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийом на роботу.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнень повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (п.2.3 Інструкції №162).

Пунктом 4.1 Інструкції № 162 передбачено, що при звільненні робітника чи службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідні вимоги щодо заповнення трудових книжок містяться і в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі - Інструкція №58).

Положеннями п.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників підприємств, установ і організацій (надалі підприємств) усіх форм власності, які пропрацювали на них понад 5 днів, включаючи осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

За змістом п.2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Колегія суддів зауважує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки заповнення її титульної сторінки не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Також слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Також доречно зазначено судом першої інстанції про те, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення трудової книжки.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Таким чином, пенсійним органом безпідставно відмовлено у врахуванні періодів трудової діяльності позивача згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України зі скаргою про скасування вищезазначеного рішення та зарахування до його страхового стажу періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 . /а.с.28-31/

За дорученням Пенсійного фонду України, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.04.2024 №11148-10089/К-02/8-1500/24 за результатом розгляду скарги повідомлено ОСОБА_1 про не зарахування до його страхового стажу періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки титульний аркуш не завірений печаткою підприємства, яке первинно відкривало зазначену трудову книжку, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162. /а.с.32-33/

Колегія суддів зазначає, що згідно сталої практики Верховного Суду важливим при вирішенні спірних правовідносин є зміст скарги ОСОБА_1 , який очевидно дає змогу оцінити намір заявника.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 30.05.2018 у справі №537/3480/17, від 27.11.2019 у справі №748/696/17, від 26.02.2020 у справі №541/543/17-а, від 16.12.2021 у справі №500/1879/20, від 09.08.2023 у справі №520/5045/2020.

Верховний Суд у постанові від 23.09.2024 у справі №620/2027/23 вказав, що доступ до соціальних прав, зокрема права на призначення пенсії, є важливим аспектом забезпечення гідного життя громадян. У цьому контексті можливість подання заяви у довільній формі є ключовим елементом, що спрощує процес отримання пенсійного забезпечення та сприяє реалізації такого конституційного права.

Згідно ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

30.03.2021 набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України» (надалі - Постанова №25-1).

Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить, що після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Враховуючи викладене та з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, колегія суддів погоджується з обґрунтованістю висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 періодів роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.08.1979; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.08.1979, та вирішити питання щодо призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.

За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді О.А. Шевчук О.В. Яковлєв