Справа № 420/18646/25
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/18646/25

Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.

суддів Бойка А.В., Єщенка О.В.,

за часті секретаря Жигайлової О.Е.

за участі представника апелянта Довженка О.В.-

за участі позивача Приймака І.В.,

за участі представника позивача Чирка О.О.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінюванню повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної комісії, прийняте ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» від 21.01.2025 №3924, яким позивачу змінено групу інвалідності з ІІ групи (загальне захворювання) безтермінове, на ІІІ групу (загальне захворювання) зі строком переогляду січень 2027 року.

Мотивуючі позовні вимоги ОСОБА_1 пояснює, що з 2018 року визнаний інвалідом ІІ групи (загальне захворювання) безстроково та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області, отримуючи з 2015 року пенсію по інвалідності.

Далі позивач пояснює, що в травні 2025 року отримав позовну заяву ГУ ПФУ в Одеській області про повернення надмірно сплачених коштів пенсії та дізнався, що відповідно до рішення ГУ ПФУ №81 від 01.04.2025 здійснений перерахунок пенсії та змінений розмір пенсії, вид перерахунку «встановлення, зміна групи інвалідності». З доданих до позовної заяви ГУ ПФУ в Одеській області документів позивач дізнався, що підставою для перерахунку його пенсії є витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 21.01.2025 №3924 ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», згідно якого з 21.01.2025 йому встановлена ІІІ група інвалідності, з повторним переоглядом в січні 2027 року.

Позивач вважає спірне рішення від 21.01.2025 №3924 про зміну групи інвалідності з ІІ на ІІІ, з безстрокової на строкову незаконним та прийнятим з є порушенням положень пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи», який визначає, що особи, інвалідність яким встановлена без зазначення строку проведення повторного огляду, проходять оцінювання повсякденного функціонування за власним бажанням (за зверненням опікуна у разі позбавлення особи з інвалідністю дієздатності) або за рішенням суду.

Позивач зауважує на тому, що жодного запрошення від ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» на проходження повторного обстеження на особисту поштову адресу, на електрону пошту або за місцем роботи він не отримував, так само як і рішення про зміну групи інвалідності, або про причини змінення групи інвалідності.

На переконання ОСОБА_1 відповідачем порушений порядок проведення перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної комісії та змінено групу інвалідності позивачу за відсутності законних підстав, а тому таке рішення підлягає скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення від 21.01.2025 №3924 експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» , яким ОСОБА_1 змінено групу інвалідності з ІІ групи (загальне захворювання) безтерміново, на ІІІ групу (загальне захворювання) зі строком переогляду січень 2027 року.

В апеляційній сказі, ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Апелянт вважає помилковим висновки суду першої інстанції про скасування оскаржуваного рішення, та зазначає, що перевірка проводилась на підставі листа Міністерства охорони здоров`я України, яким доручено Центральній медико-соціальній експертній комісії Міністерства охорони здоров`я України, на виконання запитів Служби безпеки України від 04.11.2024 №14/1-6971 та Державного Бюро Розслідувань від 06.11.2024 №10-2-02-01-27449, здійснити перевірку обґрунтованості рішень щодо зазначених у додатках до запитів осіб, в тому числі щодо ОСОБА_1 та у разі необхідності провести переогляд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно таких осіб і прийняти відповідні рішення.

Апелянт зазначає, що експертною командою Центру оцінювання функціонального стану особи в межах повноважень був проведений ретельний аналіз документів медико-експертної справи стосовно ОСОБА_1 щодо підтвердження законності підстав експертного рішення МСЕК про встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, загальне захворювання, безтерміново, а експертна команда мала повне законодавчо обґрунтоване право для скасування рішення МСЕК щодо визнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю ІІ групи, безтерміново

На переконання апелянта, оскільки під час дослідження документів встановлено, що інвалідність позивачу встановлена необґрунтовано, експертна команда розглянула медичну документацію позивача і прийшла до висновку, що клініко-функціональний стан в помірному ступеню обмежує життєдіяльність пацієнта, що не відповідає критеріям, встановлення II групи інвалідності, безстроково. Рекомендовано встановити ІІІ групу інвалідності, загальне захворювання, строком на 2 роки до січня 2027 року.

Враховуючи зазначене, апелянт вважає, що рішення про встановлення позивачу ІІ групи інвалідності було скасовано Центром оцінювання функціонального стану особи законно та обґрунтовано.

Також апелянт не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо порушення експертною командою процедури, зокрема, щодо перегляду інвалідності позивача без повідомлення його про проведення оцінювання.

Посилаючись на підпункт 2 пункту 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 апелянт зазначає, що участь такої особи передбачається лише у разі необхідності, а саме: якщо у експертної команди буде недостатньо медичних документів, що наявні в матеріалах медико-експертної справи або, якщо у експертної команди є сумніви щодо визначення групи інвалідності

Отже, на переконання апелянта, спірне рішення, яким було скасоване попереднє рішення МСЕК про встановлення позивачу ІІ групи інвалідності та встановлена ІІІ група інвалідності строком на 2 роки прийняте у порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством України, зокрема відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 та Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03.12.2024 №2022, а тому є законним та обґрунтованим.

Також апеляційна скарга містить доводи про те, що рішення суду першої інстанції в порушення положень частини 4 статті 246 КАС України не містить належного обґрунтування висновків про задоволення позовних вимог.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу посилаючись на доводи, які ідентичні доводам викладеним у позовній заяві та які узгоджуються із позицією суду першої інстанції зазначає про безпідставність поданої скарги. Зокрема, позивач зауважує на тому, що будь-яке втручання чи перегляд рішень МСЕК має відбуватися виключно в межах та за процедурою, визначеною Постановою №1338, а також на тому, що відповідач не мав законних підстав проводити перевірку обґрунтованості рішення МСЕК, тим більше скасовувати інвалідність без участі самої особи та без судового рішення. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим, в задоволенні скарги просить відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до статті 124-130 КАС України.

Відповідно до частини 5 статті 195 КАС України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно Виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії Серія 10 ААВ №790548 від 23.12.2025 та Довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії Серія 12 ААА №895657 від 04.04.2018 ОСОБА_1 , 1965 року народження є інвалідом ІІ групи (загальне захворювання). Інвалідність встановлена безстроково.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та з 2015 року отримує пенсію за інвалідністю.

В травні 2025 року позивач отримав позовну заяву ГУ ПФУ в Одеській області про повернення надмірно сплачених коштів та дізнався, що відповідно до рішення №81 від 01.04.2025 орган Пенсійного фонду здійснив перерахунок пенсії та змінив розмір пенсії. До позову ГУ ПФУ в Одеській області додало документи, що стали підставою для перерахунку пенсії, а саме Витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 21.01.2025 №3924 ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» згідно якого ОСОБА_1 з 21.01.2025 -встановлена ІІІ група інвалідності, з повторним переоглядом в січні 2027 року.

На адвокатський запит щодо причин змінення групи інвалідності позивачу від ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» надійшла відповідь від 10.06.2025 якою повідомлено про те, що підставою для зміни експертного рішення МСЕК за перевіркою обґрунтованості встановлення ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності стали ті самі документи, які для МСЕК стали підставою встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, перевірка проводилась за постановою слідчого Державного бюро розслідувань. Разом з листом позивачу направлений витяг з експертного рішення.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що листом Державного бюро розслідувань на адресу Міністерства охорони здоров`я України направлена постанова Державного бюро розслідувань про залучення спеціалістів.

У вказаній постанові зазначено, що Головне слідче управління Державного бюро розслідувань здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000923 від 21.10.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч.1 ст. 366-2, ч. 2, ч. 4 ст. 358 КК України щодо видачі МСЕК завідомо неправдивих документів про встановлення інвалідності.

В обґрунтування постанови зазначено, що під час досудового розслідування кримінального провадження виникла необхідність у перевірці обґрунтованості рішень, прийнятих експертними командами (медико-соціальними експертними комісіями) щодо встановлення груп ряду працівникам державних і правоохоронних органів.

Вказаною постановою у кримінальному провадженні №0000923 від 21.10.2024 в якості спеціалістів для проведення дослідження залучено працівників ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України».

Також цією постановою поставлений перелік питань, які підлягають дослідженню спеціалістами, - Чи обґрунтовано прийняті рішення медико-соціальними експертними комісіями про встановлення груп інвалідності, в тому числі, ОСОБА_1 .

На підставі постанови, експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи при ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» ініційована перевірка обґрунтованості рішення МСЕК, в тому числі, щодо призначенням ІІ групи інвалідності ОСОБА_1 безстроково.

21.01.2025 за результатами перевірки експертною командою ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» прийняте рішення №3924, яким встановлено, що ІІ група інвалідності, загальне захворювання, безстроково, встановлена необґрунтовано. Експертна команда розглянула медичну документацію позивача і прийшла до висновку, що клініко-функціональний стан в помірному ступеню обмежує життєдіяльність пацієнта, що не відповідає критеріям, встановлення II групи інвалідності, безстроково, встановлено ІІІ групу інвалідності, загальне захворювання, строком на 2 роки до січня 2027 року.

Позивач не погоджується з рішенням від 21.01.2025 №3924, вважає його протиправним, тому звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що експертною командою ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» під час прийняття оскаржуваного рішення була порушена процедура проведення перевірки обґрунтованості рішень та/або перегляду шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно позивача.

При цьому, суд першої інстанції встановив, що позивач не був повідомлений про необхідність проведення повторного оцінювання у спосіб, визначений пунктом 51 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, зокрема щодо проведення повного медичного обстеження та проведення необхідних досліджень, тобто дослідження проведене без участі позивача, за результатами якого прийнятий індивідуальний акт яким скасована встановлена позивачу ІІ група інвалідності, та встановлена ІІІ група інвалідності, що є порушенням вказаного Порядку та прав останнього на участь у такому засіданні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідаючи на доводи апелянта стосовно правомірності прийнятого рішення від 21.01.2025 №3924, яким позивачу змінено групу інвалідності, колегія суддів керується наступним.

Частина друга статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначає Закон України від 21.03.1991 № 875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі Закон №875-ХІІ).

Відповідно статті 2 Закону №875-ХІІ, особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Положення частин 1, 2 статті 6 Закону №875-ХІІ встановлюють, що захист прав, свобод і законних інтересів осіб з інвалідністю забезпечується в судовому або іншому порядку, встановленому законом.

Особа (її уповноважений представник) має право оскаржити рішення медико-соціальної експертної комісії, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи в порядку адміністративного оскарження відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» з урахуванням особливостей, встановлених Основами законодавства України про охорону здоров`я, та/або в судовому порядку.

Закон України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005 №2961-IV в статті 1, яка визначає терміни, що застосовуються у цьому законі унормовує, що інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022, який у подальшому продовжений та триває станом на цей час.

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 30.08.2023 «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», уведеним в дію Указом Президента України від 12.09.2023 №576/2023, визначено Кабінету Міністрів України у тримісячний строк провести перевірку обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій та військово-лікарських комісій щодо встановлення інвалідності, визнання непридатності до військової служби, прийнятих у період дії правового режиму воєнного стану в Україні.

У разі виявлення фактів необґрунтованого прийняття таких рішень, ініціювати їх перегляд у встановленому порядку та інформувати за наявності підстав відповідні правоохоронні органи.

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024 «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів», що введено в дію Указом Президента України від 22.10.2024 №732/2024, вирішено рекомендувати Офісу Генерального прокурора, Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України прозвітувати у місячний строк про вжиті заходи реагування щодо виявлення, розслідування та протидії корупційним й іншим кримінальним правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів. За результатами проведеної роботи запропонувати відповідні кадрові та організаційні рішення.

На виконання Рішення РНБО від 22.10.2024 Кабінет Міністрів України прийняв постанови від 25.10.2024 №1207 та 08.11.2024 №1276, якими були внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 «Питання медико-соціальної експертизи».

Далі, 19.12.2024 прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» №4170-IX (далі - Закон №4170-ІХ) яким внесені зміни до законів України щодо процедури і повноважень суб`єктів владних повноважень щодо встановлення особам інвалідності.

Згідно абзацу 1 пункту 1 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4170-ІХ цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 01.01.2025 (окрім деяких пунктів).

Відповідно пункту 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4170-IX особам, яким встановлено інвалідність органами медико-соціальної експертизи, гарантується збереження статусу та соціальної захищеності в повному обсязі, передбаченому законодавством України для осіб з інвалідністю, на встановлений строк інвалідності; документами, що підтверджують інвалідність повнолітнім особам, є: видані до 31.12.2024 органами медико-соціальної експертизи виписки/довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формами, затвердженими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я; витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи щодо встановлення інвалідності за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я; рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, видані на підставі таких рішень, є законними і чинними, прирівнюються до рішень експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи, документів, виданих на підставі таких рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю прав, статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених законами України «Про військовий обов`язок та військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на весь термін дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування; особи, інвалідність яким встановлена без зазначення строку проведення повторного огляду, проходять оцінювання повсякденного функціонування особи за власним бажанням (за зверненням опікуна - у разі позбавлення особи з інвалідністю дієздатності);

На період дії воєнного стану, надзвичайного стану в Україні перелік причин неможливості проходження повторного огляду або оцінювання повсякденного функціонування особи визначається Кабінетом Міністрів України.

Пункт 3 розділу ІІ Закону №4170-ІХ передбачає, що повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також повноваження, права і обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України припиняються 31.12.2024.

З моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи розгляд направлень на медико-соціальні експертні комісії, що не завершений до моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій, припиняється зазначеними комісіями; розгляд зазначених направлень здійснюється експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до цього Закону та Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

15.11.2024 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» (далі- Постанова №1338), якою затверджені Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи; критерії встановлення інвалідності.

Абзац 8 пункту 3 Постанови №1338 визначає, що документи, рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, видані на підставі цих рішень, є чинними, прирівнюються до рішень експертних команд, документів, виданих на підставі рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених у Законах України «Про військовий обов`язок та військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на весь строк дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами.

Згідно підпункту 2 пункту 8 Постанови №1338, Центр оцінювання функціонального стану особи, крім іншого, проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями на виконання ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду стосовно зазначеної в ухвалі слідчого судді або рішення, ухвалі суду особи, за запитом робочої групи із забезпечення моніторингу в сфері оцінювання, утвореної керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації), або за результатами моніторингу наявних в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи даних.

Якщо за результатами перевірки прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання особи, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої має бути проведено, на адресу її електронної пошти, а в разі відсутності електронної пошти - шляхом надсилання в паперовій формі протягом п`яти календарних днів засобами поштового зв`язку рекомендованого листа з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), а також відображається в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи для лікаря, який направив на оцінювання, по якому проводиться перевірка обґрунтованості рішення. Оцінювання в такому випадку здійснюється на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження, та проведених необхідних досліджень на базі державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова.

Повертаючись до матеріалів справи, колегія суддів враховує, що за змістом спірного рішення експертною комісією, позивачу змінено групу інвалідності з ІІ групи (загальне захворювання) безтерміново, на ІІІ групу (загальне захворювання) зі строком переогляду січень 2027 року.

Експертною командою ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» проведено перевірку обґрунтованості рішення, за результатом якої прийняте рішення №3924, яким ОСОБА_1 змінено групу інвалідності з ІІ групи (загальне захворювання) безтермінове, на ІІІ групу (загальне захворювання) зі строком переогляду січень 2027 року.

При цьому, апелянт не заперечує того факту, що позивач не був сповіщений про розгляд вказаного питання, натомість стверджує, що таке сповіщення не є обов`язковим, посилаючись на приписи Положення №1338.

Водночас, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що такі дії відповідача є протиправними та є порушенням вимог підпункту 2 пункту 8 Положення №1338, яким прямо встановлено, що якщо за результатами перевірки прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання особи, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої має бути проведено, на адресу її електронної пошти, а в разі відсутності електронної пошти - шляхом надсилання в паперовій формі протягом п`яти календарних днів засобами поштового зв`язку рекомендованого листа з повідомленням про вручення на адресу місця проживання.

Колегія суддів зауважує, що апелянт не надав доказів виконання вимог щодо належного повідомлення позивача про проведення повторного оцінювання на адресу або електронної пошти, або шляхом надсилання в паперовій формі протягом п`яти календарних днів засобами поштового зв`язку рекомендованого листа з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), а також не надав доказів відображення в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи для лікаря, який направив на оцінювання, по якому проводиться перевірка обґрунтованості рішення.

Також колегія суддів враховує, що жодних доказів того, що спірне рішення приймалось на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження позивача, із проведенням необхідних досліджень або доказів того, що позивач від проходження повного медичного обстеження відмовився.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані вище порушення встановленого законом порядку проведення переогляду та повторного оцінювання осіб з інвалідністю, рішення експертної команди ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» від 21.01.2025 №3924 яким позивачу змінено групу інвалідності з ІІ групи (загальне захворювання) безтермінове, на ІІІ групу (загальне захворювання) зі строком переогляду січень 2027 року є протиправним та підлягає скасуванню.

За таких умов, доводи апеляційної скарги щодо правомірності оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження є безпідставними, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять аргументів, яким би не була надана правова оцінка судом першої інстанції.

Стосовно доводів апелянта про те, що рішення суду першої інстанції в порушення положень частини 4 статті 246 КАС України не містить належного обґрунтування висновків про задоволення позовних вимог, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 246 КАС України, у мотивувальній частині рішення зазначаються: 1) обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; 4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку; 5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування; 7) мотиви, з яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд, відмовляючи у позові, дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерела права.

Відповідно до пункту 30. Рішення ЄСПЛ у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні містити достатньо мотивів, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою ЄСПЛ очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції дійшла висновків, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та не вбачає підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя О. А. Шевчук

суддя А. В. Бойко

суддя О. В. Єщенко