Справа № 380/23572/25
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 рокусправа № 380/23572/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в :

на розгляд суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з вимогами:

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2025 ВП №79635488 щодо стягнення штрафу у розмірі 5100 грн;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2025 ВП №79635559 про стягнення штрафу 10200 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач державний виконавець не наділений повноваженнями щодо стягнення коштів з державного органу, а саме з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Натомість, відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України від 05.06.2012 № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» чітко визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності в зазначеного держоргану відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, суд зазначає наступне.

Ухвалою судді від 08.12.2025 позовну заяву залишено без руху.

Після усунення недоліків ухвалою судді від 18.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 08.01.2026 продовжено процесуальний строк розгляду справи за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов на двадцять днів.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження. 04.11.2025 державним виконавцем на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №73456699. Отже, законодавство визначає обов`язок державного виконавця відкрити виконавче провадження з виконання постанови про накладення штрафу у випадку закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону №1404. Оскільки постанови державного виконавця про накладення штрафу від 22.05.2024 та від 03.11.2025 ВП №73456699 не скасовані та є чиннимм, державний виконавець зобов`язаний був відкрити виконавче провадження з виконання постанов про накладення штрафу.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 у справі №380/21362/23 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея,10) щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 01.04.2019 у максимальним розміром та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея,10) здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в розмірі, розрахованому відповідно до нової довідки ДУ Територіальне медичне об`єднання МВС по Львівській області №5192 від 05.09.2022 без обмеження максимальним розміром.

Виконавчий лист №380/21362/23 від 22.11.2023 перебував на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадження №73456699.

У межах виконавчого провадження №73456699 державним виконавцем було винесено постанову від 22.05.2024 про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн та постанову від 03.11.2025 про накладення на боржника штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

Постановою державного виконавця від 04.11.2025 ВП №73456699 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 22.11.2023 №380/21362/23, виданого Львівським окружним адміністративним судом, на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 21.11.2025 відкрито виконавче провадження №79634588 з виконання постанови про стягнення штрафу №73456699 від 22.05.2024.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 21.11.2025 відкрито виконавче провадження №79635559 з виконання постанови про стягнення штрафу №73456699 від 03.11.2025.

Позивач вважає постанови від 21.11.2025 про відкриття виконавчих проваджень №79634588 та №79635559 протиправними, тому звертається до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 (далі Закон №1404-VІІІ) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема постанов державних виконавців про накладення штрафу.

Відповідно до пункту 16ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VІІІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 63 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону №1404-VІІІ встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5) затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі Інструкція).

Відповідно до приписів пункту 13 розділу ІХ Інструкції при виконанні рішення немайнового характеру у разі, якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на нього штрафи, у передбачених Законом випадках виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11 частини першої статті 39 Закону, якщо штрафи, накладені на боржника, не стягнуто, постанова про накладення штрафу, винесена державним виконавцем, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Аналіз наведених вище норм права вказує, що, за загальним правилом, постанова про накладення штрафу, винесена державним виконавцем у відповідному виконавчому провадженні з виконання рішення немайнового характеру, виконується в рамках цього ж виконавчого провадження. Проте у разі закінчення виконавчого провадження, зокрема з підстави, передбаченої п.11 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VІІІ, якщо штраф, накладений на боржника, не стягнутий, постанова про накладення штрафу, винесена державним виконавцем, не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом №1404-VІІІ та Інструкцією.

Судом встановлено, що державний виконавець у межах виконавчого провадження №73456699 виніс постанову від 22.05.2024 про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн та постанову від 03.11.2025 про накладення на боржника штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

В подальшому постановою державного виконавця від 04.11.2025 закінчено виконавче провадження №73456699 з примусового виконання виконавчого листа від 22.11.2023 №380/21362/23, виданого Львівським окружним адміністративним судом, на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VІІІ.

Відтак, у зв`язку з закінченням виконавчого провадження №73456699 у державного виконавця виник обов`язок щодо відкриття виконавчих проваджень з виконання постанов про стягнення штрафів, винесених у межах виконавчого провадження №73456699, та не виконаних станом на момент закінчення такого виконавчого провадження. Інших варіантів поведінки чинним законодавством у спірній ситуації не передбачено.

Таким чином, на виконання вищенаведених норм державний виконавець постановою від 21.11.2025 відкрив виконавче провадження №79634588 з виконання постанови про стягнення штрафу №73456699 від 22.05.2024, а також постановою від 21.11.2025 відкрив виконавче провадження №79635559 з виконання постанови про стягнення штрафу №73456699 від 03.11.2025.

Незгода позивача із прийнятими відповідачем рішеннями грунтується на тому, що, на переконання позивача, відповідач не наділений повноваженнями щодо виконання рішень про стягнення коштів з державних органів, адже рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, з урахуванням вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

За змістом ч. 2 ст. 6 Закону №1404-VІІІ рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 05.06.2012 №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі Закон №4901-VI) держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, з використанням яких юридичні особи провадять виробничу діяльність, а також акцій (часток, паїв), що належать державі та передані до їх статутного фонду.

Приписами ч. 1 ст. 3 Закону №4901-VI передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Статтею ж 7 зазначеного Закону встановлено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Суд наголошує, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України було виконавче провадження №73456699 з примусового виконання виконавчого листа №380/21362/23 від 22.11.2023, виданого Львівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея,10) здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в розмірі, розрахованому відповідно до нової довідки ДУ Територіальне медичне об`єднання МВС по Львівській області №5192 від 05.09.2022 без обмеження максимальним розміром.

Отже, суд констатує, що у межах спірних правовідносин вимоги до боржника мають зобов`язальний характер, в той час, як за Законом №4901-VI виконуються рішення про стягнення коштів (з боржників, перелік яких визначено частиною першою статті 2 цього Закону), що виключає можливість застосування норм Закону№4901-VI в процесі виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постановах від 14 травня 2020 року у справі № 336/4615/17, від 09 липня 2020 року у справі № 806/2179/16, від 16 вересня 2020 року у справі № 310/1512/17, від 07 жовтня 2020 року у справі № 815/3815/17, від 09 грудня 2020 року у справі № 522/19758/18.

Тож доводи позивача суд відхиляє як безпідставні. Натомість рішення відповідача прийняті відповідно до вимог чинного законодавства та в межах наданих повноважень, у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Під час судового розгляду справи судом не встановлено ознак протиправності дій відповідача в контексті спірних правовідносин. Натомість, доводи позивача, зазначені у позовній заяві є безпідставними та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм чинного законодавства, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов, відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ).

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (79007, м. Львів, вул. Шашкевича, 1; ).

СуддяСидор Наталія Теодозіївна