Справа № 520/18959/25
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

з питання відстрочення виконання судового рішення

29 січня 2026 року Справа №520/18959/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., за участю секретаря судового засідання - Карапетян М.О., представника позивача - подав заяву про слухання у відсутність, представника відповідача - Бобровик І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Військової частини НОМЕР_1 від 10.01.2026р. про відстрочення виконання рішення по адміністративній справі №520/18959/25 за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Військової частини НОМЕР_1 (далі за текстом - відповідач, суб`єкт владних повноважень, орган публічної адміністрації, ВЧ, Частина) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Представник відповідача 10.01.2026р. подав до Харківського окружного адміністративного суду заяву, в якій просив суд відстрочити виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 у справі № 520/18959/25 до 07.11.2026.

Аргументуючи подану заяву зазначив, що Військовою частиною НОМЕР_1 виконано рішення суду в частині нарахування відповідних виплат. Відсутність на рахунку військової частини НОМЕР_1 коштів за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» у сумі, необхідній для виконання рішення суду у цій справі підтверджується Розподілами грошових коштів по загальному фонду за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» від Центрального фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 , на кошти які надходили за напрямком сплати судових зборів та виконання судових рішень. Протягом періоду з 07.11.2025 по теперішній час грошові кошти спрямовані на виконання вказаного судового рішення не надходили. Усі подальші дії, зокрема щодо фактичного надходження коштів на рахунки стягувача не залежать від військової частини НОМЕР_1 , а залежать від надходження бюджетного фінансування із розподілом коштів на виконання саме цієї судової справи.

Позивач та представник позивача у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. 26.01.2026р. та 29.01.2026р. представник позивача подав до суду заяву про розгляд заяви без його та позивача участі.

Представник відповідача у судовому засіданні подану заяву підтримав та просив суд відстрочити виконання рішення суду по справі №520/18959/25.

За приписами ч. 2 ст. 378 КАСУ заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та подану заяву про відстрочення виконання судового рішення, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 у справі №520/189549/25 позов було задоволено частково. З виходом за межі позову було визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 з приводу використання протягом 22.09.2021р.-11.01.2023р. під час нарахування та виплати ОСОБА_1 усіх видів грошового забезпечення військовослужбовця, грошової допомоги на оздоровлення за 2021р.-2022р. показника прожиткового мінімуму для працездатної особи - "1.762,00грн.". Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 усі види фактично одержаного грошового забезпечення військовослужбовця за період 22.09.2021р.-31.12.2021р., а також грошової допомоги для оздоровлення за 2021р., обчислені із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи - "2.270,00грн." з урахуванням раніше проведених платежів із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 усі види фактично одержаного грошового забезпечення військовослужбовця за період 01.01.2022р.-31.12.2022р., а також грошової допомоги для оздоровлення за 2022р., обчислені із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи - "2.481,00грн." з урахуванням раніше проведених платежів із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 усі види фактично одержаного грошового забезпечення військовослужбовця за період 01.01.2023р.-11.01.2023р., обчислені із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи - "2.684,00грн." з урахуванням раніше проведених платежів із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Рішення суду набрало законної сили 29.12.2025р., виконавчі листи по даній справі не видавались.

За викладеними у заяві від 10.01.2026р. твердженнями, Військовою частиною НОМЕР_1 з метою своєчасного та бездоганного виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 у справі №520/18959/25, ОСОБА_1 нараховано усі види фактично одержаного грошового забезпечення військовослужбовця за період 01.01.2022р.-31.12.2022р., а також грошової допомоги для оздоровлення за 2022р., обчислені із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи - "2.481,00грн." з урахуванням раніше проведених платежів із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44; нараховано усі види фактично одержаного грошового забезпечення військовослужбовця за період 01.01.2023р.-11.01.2023р., обчислені із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи - "2.684,00грн." з урахуванням раніше проведених платежів із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

З метою виплати відповідачем на адресу розпорядника бюджетних коштів вищого рівня направлено заявку про забезпечення коштами, що підтверджується витягом із розрахунку від 07.01.2026 №51 та відправленням на електронну адресу від 07.01.2026.

Згідно з наданим витягом із розрахунку потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби (переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" за напрямом грошового забезпечення Військової частини НОМЕР_1 на січень 2026р. за ОСОБА_1 визначена потреба за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" (в т.ч. ПДФО та ЄСВ) у розмірі - 50.760,00 грн.

Отже, у спірних правовідносинах рішення суду було виконано суб"єктом владних повноважень в частині нарахування коштів, а матеріали справи не містять доказів наявності у суб"єкта владних повноважень свавільного наміру на уникнення виконання рішення суду в цілому, позаяк суб"єкт владних повноважень звернувся до розпорядника бюджетних коштів вищого рівня з метою отримання додаткових асигнувань.

Згідно з ч. 1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб та підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тобто, в розумінні статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України причиною відстрочення виконання рішення суду, розстрочення виконання рішення суду, зміни способу чи порядку виконання рішення, встановлення способу і порядку виконання рішення суду є існування виняткового випадку, котрий здатен виправдати відступлення від сформульованого у резолютивній частині судового акту способу захисту права (інтересу) особи, не зачіпаючи про цьому суті та сутності предмета спору та рішення суду.

При цьому, згаданий винятковий випадок повинен істотно ускладнювати виконання рішення суду або унеможливлювати виконання рішення суду, тобто мати характер об"єктивно непереборної та нездоланної дії і підтверджуватись належними та допустимими доказами.

Відповідно до частини четвертої статті 378 КАС України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи-тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд зазначає, що наведені норми не містять конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлюють критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.

Вирішуючи питання про відстрочення/розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини (зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або не доведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу).

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення застосовується з метою зменшення надмірного тягаря на боржника, якщо такий тягар може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення стане взагалі неможливим.

З огляду на відсутність передбачених критеріїв для визначення поважності таких підстав, прийняття відповідних рішень є дискреційним повноваженням суду, яке він реалізує за власними переконанням, з урахуванням конкретних обставин справи. При цьому, таке розстрочення здійснюється виключно у виняткових випадках, за умови, що суд установить наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо).

У постанові від 06.12.2019 у справі №2а/0570/6531/2011 Верховний Суд дійшов висновку, що відстрочення в розумінні зазначеної норми закону є відкладенням чи перенесенням дати виконання рішення на новий строк, який визначається адміністративним судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи. Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 30.01.2020 у справі №819/150/17, при розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання відстрочення не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися наміри боржника, що свідчать про його бажання виконати рішення.

Окрім того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини "Кечко проти України" (заява № 63134/00, пункти 23, 26) та "Ромашов проти України" (заява № 67534/01, пункт 43) реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.

Звертаючись до суду зі заявою про відстрочення виконання рішення суду, заявник зазначив, що ним вживаються заходи для його виконання, проте відповідні кошти на бюджетному рахунку відсутні.

Заявник також вказав на те, що фінансово-економічною службою відповідача направлено заявку-розрахунок потреби в коштах за КЕКВ 2800 до розпорядника бюджетних коштів про виділення асигнувань для виконання рішень судів, до якої включив суму проведеного нарахування. Однак станом на день звернення з цією заявою відповідні асигнування за заявкою не надходили.

Разом із тим суд зазначає, що наведені обставини в будь-якому випадку не звільняють відповідача від обов`язку виплатити нараховані суми, навіть якщо такий обумовлений вчиненням дій іншими суб`єктами (розпорядником бюджетних коштів).

Суд наголошує, що відповідач як суб`єкт владних повноважень має з урахуванням поточних умов функціонування вживати усіх заходів для найшвидшого поновлення прав позивача, а відстрочення виконання рішення суду призведе до необґрунтованого та невизначеного у часі продовження порушення законних прав та інтересів позивача.

Також заявником не надано належних доказів того, яким чином відстрочення судом виконання судового рішення сприятиме його виконанню після закінчення терміну відстрочення, а також які саме вжиті Військовою частиною НОМЕР_1 конкретні організаційно-правові заходи гарантовано призведуть до створення умов для безперешкодного виконання судового акту після закінчення терміну відстрочення.

Наведені вище міркування суду унеможливлюють задоволення процесуального документу сторони відповідача про відстрочення виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-12, 241-243, 248, 255, 295, 372, 378 КАС України, суд

ухвалив:

1. Заяву представника Військової частини НОМЕР_1 від 10.01.2026р. про відстрочення виконання рішення по адміністративній справі №520/18959/25 - залишити без задоволення.

2. Роз"яснити, що судове рішення у повному обсязі виготовлено у порядку ч.3 ст.243 КАС України - 29.01.2026р.; згідно з ч.1 ст.295 КАС України ухвала Харківського окружного адміністративного суду, яка підлягає оскарженню окремо від рішення суду, може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дати прийняття; згідно з ч.1 ст.256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після проголошення.

Суддя А.В. Сліденко