Справа № 440/15318/25
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. ПолтаваСправа № 440/15318/25
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі також - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі також - відповідач1), відповідно до якої просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову в призначенні пенсії №08 від 17.10.2025;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі на підставі статті 60 "Про пенсійне забезпечення" період роботи з 01.01.2004 по 08.02.2010 на посадах, що передбачені Списком №2, у КП "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 з 09.10.2025 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що вона працювала в КП Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради і, зокрема, з 01.01.2004 по 08.02.2010 виконувала обслуговування хворих у психіатричному лікувально-профілактичному закладі за професією, посадою молодша медсестра палатна відділення інтенсивної терапії (посада передбачена Списком №2). Однак відповідач необґрунтовано відмовлено у здійсненні перерахунку пенсію з урахуванням стажу у подвійному розмірі за періоди з 01.01.2004 по 08.02.2010.

10.11.2025 за результатами автоматизованого розподілу позовну заяву передано судді Полтавського окружного адміністративного суду Канигіній Т.С.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження). Залучено до участі у справі №440/15318/25 в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд.34, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), /надалі по тексту - відповідач2/.

У наданому до суду відзиві на позовну заяву /а.с. 37-43/ представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на те, що заявниця не досягла пенсійного віку на дату подання заяви, тому у призначенні їй дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно пп. 2 п. 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відмовлено.

11 грудня 2025 року до суду надійшло уточнення позовних вимог, відповідно до прохальної частини якого позовні вимоги викладені у наступній редакції:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову в призначенні пенсії №08 від 17.10.2025.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі на підставі ст. 60 «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.01.2004 по 08.02.2010 на посадах, що передбачені Списком №2, у КП Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 з 09.10.2025 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 09.10.2025 виплату ОСОБА_1 пенсії /а.с. 45-48/.

Розпорядженням керівника апарату Полтавського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 №792 у зв`язку із призначення судді Канигіної Т.С. на посаду судді Сьомого апеляційного адміністративного суду на підставі Указу Президента України від 13.12.2025 №954/2025, з урахуванням наказу голови Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 №69/10 про відрахування її зі штату суду, відповідно до розпорядження керівника апарату від 19.12.2025 №14/19 "Про здійснення повторного автоматизованого розподілу між суддями судових справ та матеріалів, які перебували в провадженні судді Канигіної Т.С.", призначено повторний автоматизований розподіл справи №440/15318/25.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 25.12.2025 справу передано судді Ясиновському І.Г.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2025 року справу прийнято до провадження. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник ГУПФ України в Полтавській області позов не визнав та у відзиві на позовну заяву просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с.51-54/.

Згідно з частиною третьою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (надалі також КАС України) у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до частини другої статті 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, як визначено частиною другою статті 262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася 09.10.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області із заявою за призначенням пенсії за віком за Списком № 2. До пенсійного органу також надано: документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспорт, довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, трудову книжку, документи на підтвердження атестації робочих місць.

За результатами розгляду заяви від 09.10.2025 та поданих документів Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийнято рішення №08 від 17.10.2025, яким вирішено відмовити в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з недосягненням заявником пенсійного віку (55 років) /а.с.6/.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду з позовом.

Надаючи оцінку вимогам позивача, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до положень частин 1, 4 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Пунктом 2 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Частиною 1 статті 114 Закону України №1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Водночас згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 5 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-ХІІ) в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, статтю 13 Закону № 1788-ХІІ викладено в іншій редакції, зокрема, пунктом "б" зазначеної статті передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлює право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

При цьому наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах, а також загального страхового стажу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20.

Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить, що умовами для призначення жінці пільгової пенсії за віком за Списком 2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, є: 1) досягнення 50-річного віку; 2) зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці 3) наявність страхового стажу не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; 4) проведення атестації робочих місць.

При цьому, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV, що узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20.

Із рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 17.10.2025 № 08, яке є предметом спору у справі, слідує, що підставою для відмови в призначенні пенсії позивачу послугувало те, що позивач на дату подання заяви не досягла пенсійного віку (55 років), передбаченого підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи наведені судом висновки стосовно релевантного у цих правовідносинах законодавства, суд зазначає, що обґрунтування пенсійним органом рішення від 17.10.2025 № 08 положеннями статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є безпідставним.

Суд зазначає, що позивачу на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії (09.10.2025) виповнилося 51 рік 3 місяці, а відтак в силу вимог пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення остання досягла віку, необхідного для призначення пільгової пенсії.

Отже, спірне рішення про відмову у призначенні пенсії не ґрунтується на вимогах законодавства, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги у цій частині задоволенню.

Також суд бере до уваги, що спірним у цій справі є розрахунок страхового стажу позивача.

Судом встановлено, що у спірному рішенні зазначено, що пільговий стаж роботи позивача за Списком № 2 на дату подання заяви складає 12 років 06 місяців 16 дні, страховий стаж складає 37 років 05 місяців 15 днів /а.с. 6/.

Із розрахунку стажу /а.с. 7/ слідує, що до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 2 у розмірі 12 років 06 місяців 18 днів враховано періоди роботи у медичному закладі з 02.01.2002 по 12.05.2003, з 27.05.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 25.01.2004, з 31.01.2004 по 12.01.2007, з 02.06.2007 по 31.12.2009.

Згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 /а.с. 11/ позивач з 02.01.2002 зарахована на посаду медичної сестри КЗОЗ Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева (яка реорганізована шляхом перетворення у Комунальне підприємство Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева, яке у свою чергу змінило найменування на Комунальне підприємство Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради) та 08.02.2010 - звільнена за власним бажанням.

Згідно із довідкою Комунального підприємства Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради від 11.09.2025 № 211 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній /а.с. 12-13/ ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні ім. О.Ф.Мальцева і за період:

3 02.01.2002 р. (наказ № 1 від 02.01.2002 р.) по 08.02.2010 р. (наказ № 18-к від 05.02.2010 р.) виконувала безпосереднє обслуговування хворих у психіатричному лікувально-профілактичному закладі, до інших робіт не залучалась

за професією, посадою медична сестра палатна, сестра медична стаціонару 3б відділення, що передбачена Списком № 2 розділ XXIV підрозділ 24в (у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господарки)

код КП 5132 підстава Постанова КМ України № 36 від 16.01.2003р.

за період з 02.01.2002 р. по 08.02.2010 р. 8 років 1 місяць 7 днів

Підстава для видачі первинні документи, а саме: особова картка форма № П- 2, накази з особового складу, особові рахунки по нарахуванню заробітної плати за 2002-2010 pp.

Додаткові відомості:

Довідка видана на підставі атестації робочих місць з шкідливими умовами праці: наказ № 191 від 17.12.2001 р., наказ № 188 від 16.11.2006 р., наказ № 213 від 25.10.2011 р. (чергові).

Робота в психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу в подвійному розмірі на підставі Закону України „Про внесення змін до ст. 60 Закону України „Про пенсійне забезпечення" № 1110-IV від 10.07.2003 р.

У вказаний період роботи у відпустці для догляду за дитиною перебувала з 02.06.2007 р. (наказ № 92-в від 29.05.2007 р.) по 08.02.2010 р. (наказ № 18-к від 05.02.2010 p.).

У відпустці без збереження зарплати перебувала: з 13.05.2003 р. по 26.05.2003 р. (наказ № 74 від 07.05.2003 р.) з 26.01.2004 р. по 30.01.2004 р. (наказ № 10 від 23.01.2004 р.).

Згідно зі статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції Закону № 1110-IV від 10.07.2003, із змінами, внесеними згідно із Законом № 2205-VIII від 14.11.2017), робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Суд бере до уваги, що за правилами, встановленими частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною третьою статті 24 вказаного Закону України передбачено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Однак, нормами пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що положення Закону №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

З огляду на системний аналіз зазначених норм, суд дійшов висновку, що Закон №1058-IV не передбачає обмежень щодо застосування статті 60 Закону №1788-ХІІ під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція статті 60 Закону №1788-ХІІ є чинною на теперішній час.

Стаття 24 Закону №1058-IV також не скасовує та не зупиняє дію статті 60 Закону №1788-ХІІ.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верхового Суду від 04 грудня 2019 року, у справі №689/872/17, від 27 лютого 2020 року, у справі №462/1713/17, від 27 квітня 2023 року у справі № 160/14078/22, які в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України повинні враховуватися судом.

Таким чином, робота позивача в Комунальному підприємстві Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради з 01.01.2004 за посадою медсестри дає право на зарахування стажу роботи у цьому закладі у подвійному розмірі.

Однак відповідний період роботи відповідачем зараховано в одинарному розмірі, про що свідчить розрахунок стажу /а.с. 8/. Також наявні відомості про зарахування до пільгового стажу за період з 02.06.2007 по 31.12.2009 за списком №2, однак без визначення особливості "Мед.заклад із ст.60". Суд наголошує, що розрахунок стажу також містить відомості за період з 01.01.2010 по 07.03.2010 за типом трудової діяльності "догляд за пенсіонером", тоді як в межах розгляду даної справи таких обставин судом не встановлено.

Відзиви на позовну заяву представників відповідачів не містять належних та допустимих пояснень в цій частині пільгового стажу позивача.

Застосовуючи у спірних правовідносинах норми щодо пільг по обчисленню стажу за роботи в деяких медичних закладах, визначених статтею 60 Закону №1788-ХІІ, слід мати на увазі, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Статтею 21 Кодексу законів про працю України (надалі по тексту також - КЗпП України) визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Приписами статті 30 КЗпП України передбачено, що працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством (стаття 30 КЗпП України).

Отже, робота в розумінні статей 21, 30 КЗпП України є виконання певних дій працівником в межах трудових правовідносин за трудовим договором.

Аналіз наведених норм прав свідчить про те, що пільги, передбачені статтею 60 Закону №1788-ХІІ, стосуються саме часу фактичного виконання роботи в деяких медичних закладах, вказаних у цій статті, а тому період перебування осіб, які працюють у цих закладах, у відпустці без збереження заробітної плати зараховується до спеціального стажу роботи, проте в одинарному розмірі.

Відтак, період перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати з 13.05.2003 по 26.05.2003 та 26.01.2004 по 30.04.2004 зараховується до стажу роботи лише в одинарному розмірі.

З огляду на викладене, з метою належного та ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі на підставі ст. 60 Про пенсійне забезпечення період роботи з 01.01.2004 по 25.01.2004 та з 31.01.2004 по 08.02.2010 на посаді медсестри Комунального підприємства Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради та задовольнити відповідні позовні вимоги частково.

Зважаючи на досягнення позивачем пенсійного віку 50 років, наявності пільгового стажу, що перевищує 10 років, підтвердженого записами трудової книжки та довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, страхового стажу більше 30 років, суд приходить до висновку, що позивач набула право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, з огляду на те, що для прийняття рішення про призначення пенсії позивачу виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопілській області призначити ОСОБА_1 з 09.10.2025 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Надаючи оцінку вимогам позивача в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 09.10.2025 виплату ОСОБА_1 пенсії, суд зазначає наступне.

У силу абзаців першого, третього пункту 4.10 Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття органом, що призначає пенсію, рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії, а у разі призначення пенсії за віком автоматично - не пізніше одного місяця з дня надходження повідомлення про обраний особою спосіб виплати пенсії.

Отож особою, відповідальною за виплату позивачу пенсії, перерахованої на виконання рішення суду у цій справі є ГУ ПФ України в Полтавській області, як орган, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи.

Відтак позов і в цій частині слід задовольнити.

Згідно з ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 968,96 грн /а.с. 968,96/. Частиною третьою статті 4 Закону України Про судовий збір передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином сума судового збору, яка підлягала сплаті за подання до суду даної позовної заяви, поданої в електронній формі, становить 968,96 грн.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Суд бере до уваги те, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача щодо перерахунку пенсії, відтак суд вважає за можливе на підставі частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України покласти на відповідача судові витрати позивача повністю.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача1 на позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.

Стосовно заяви позивача щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини п`ятої вказаної статті за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.

Перебіг строку для подання звіту починається з дня набрання законної сили рішенням суду.

Заява, передбачена абзацом першим цієї частини, може бути подана не пізніше завершення судових дебатів, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною третьою статті 382-1 КАС України визначено, що встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Проте суд наголошує, що предмет спору у цій справі є саме рішення відповідача1 про відмову у призначенні пенсій та не зарахування ним до страхового стажу позивача у подвійному розмірі періоду роботи за посадою медичної сестри, тоді як вимоги провести виплату пенсії є похідними від згаданих позовних вимог.

Відтак, основана позовна вимога не визначена статтею 382 КАС України як така відносно якої обов`язково встановлюється судовий контроль. Водночас, похідна позовна вимога в частині здійснити перерахунок пенсії залежить саме від основної вимоги, яка задоволена судом і має бути виконана відповідачем після виконання основної вимоги. В той час, як представником позивача не наведено жодних належних та допустимих доказів в підтвердження, що відповідачем не буде виконано похідної позовної вимоги після виконання основної вимоги про призначення пенсії та щодо зарахування в подвійному розмірі до загального стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.2004 по 25.01.2004 та з 31.01.2004 по 08.02.2010 на посаді медсестри Комунального підприємства Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради.

Як наслідок, встановлення судового контролю є правом суду, а також з огляду на те, що відсутні підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання судового рішення після його набрання законної сили в частині про призначення пенсії та зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі з 01.01.2004 по 25.01.2004 та з 31.01.2004 по 08.02.2010 на посаді медсестри Комунального підприємства Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради та, відповідно, проведення виплати пенсії, суд вважає за можливе не встановлювати судовий контроль за виконанням даного рішення суду.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (вул. Майдан Волі, буд. 3,м. Тернопіль, Тернопільська область,46001, ідентифікаційний код 14035769), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 13967927) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову в призначенні пенсії №08 від 17.10.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі на підставі ст. 60 Про пенсійне забезпечення період роботи з 01.01.2004 по 25.01.2004 та з 31.01.2004 по 08.02.2010 на посаді медсестри Комунального підприємства Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 з 09.10.2025 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 09.10.2025 виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (вул. Майдан Волі, буд. 3,м. Тернопіль, Тернопільська область,46001, ідентифікаційний код 14035769), на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Заяву представника позивача про зобов`язання відповідачів подати звіт про виконання судового рішення - залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч. ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України.

Суддя І.Г.Ясиновський