Справа № 520/29177/25
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року № 520/29177/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд.46,м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 26.02.2025 №0-2004-UA0079018 про визначення суми податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2024 рік у розмірі 32743,43 грн. ( тридцять дві тисячі сімсот сорок три гривні 43 копійки).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що отримав податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 26.02.2025 №0-2004-UA0079018 про визначення суми податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2024 рік у розмірі 32743,43 грн. ( тридцять дві тисячі сімсот сорок три гривні 43 копійки). Позивач вважає вказані податкові повідомлення - рішення протиправними, у зв`язку із чим звернувся з даним позовом, яким просить вказане рішення скасувати.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 257 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана сторонам та отримана ними.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Відповідач, надав відзив в якому зазначив, що, в спірних відносинах діяв правомірно, просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав.

Головним Управлінням ДІІС у Харківській області винесено податкове повідомлення- рішення від 26.02.2025 №0-2004-UA0079018 яким відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України (далі ПК України) та згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено суму податкового зобов`язання ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2024 рік у розмірі 32743,43 грн. (тридцять дві тисячі сімсот сорок три гривні 43 копійки).

Позивач вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податку зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Згідно із статтею 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

За правилами підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

За правилом пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з пп. 14.1.129 та пп. 14.1.129-1. п. 14.1 ст. 14 ПК України об`єкти житлової та нежитлової нерухомості розмежовані законодавцем за категоріями і саме у залежності від конкретної категорії об`єкта згідно з рішенням органу місцевого самоврядування застосовується певна ставка податку.

Відповідно до положень п.п. 266.3.2 ст.266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

У відповідності до пп. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються, виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Згідно з пп. 266.6.1 п. 266.6 ст.266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Отже, для справляння податку у порядку ст. 266 Податкового кодексу України визначальними кваліфікуючими ознаками кожного окремого об`єкту нерухомого майна (будівлі чи приміщення) як об`єкту стягнення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є: 1) відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; 2) місце розташування об`єкта (тобто адреса будівлі), 3) технічні характеристики об`єкта (тобто тип будівлі чи категорія будівлі, площа об`єкту тощо).

ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець 27.09.2002, перебуває на податковому обліку як платник податків.

У 2024 році ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування.

Видами діяльності ОСОБА_1 за кодами КВЕД є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний) 03.22 Прісноводне рибництво (аквакультура) 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками 47.23 Роздрібна торгівля рибою, ракоподібними та молюсками в спеціалізованих магазинах 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин 90.01 Театральна та концертна діяльність 66.22 Діяльність страхових агентів і брокерів 66,29 Інша допоміжна діяльність у сфері страхування та пенсійного забезпечення 03.12 Прісноводне рибальство 01.64 Оброблення насіння для відтворення 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві 77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устатковання 52.10 Складське господарство 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами

За даними Податкової декларації про майновий стан і доходи за 2024 рік (уточнююча) обсяг доходу, отриманого ФОП ОСОБА_1 від продажу власної сільськогосподарської продукції, що вирощена на земельних ділянках перелік яких визначений п. 165.1.24 пункту 165.1 статті 165 розділу IV Податкового кодексу України та підлягають оподаткуванню склав 48547,08 грн.

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі -Витяг) у власності ОСОБА_1 перебуває:

- нежитлова будівля, майстерня загальною площею 614,9 кв.м, розташована за адресою АДРЕСА_2 .

Позивач вважає, що він наділений статусом сільськогосподарського товаровиробника, а тому має право на пільгу, передбачену пунктом ж підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Суд зауважує, що відповідно до пп. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель та споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Тобто, основними умовами, які дають підстави платнику податку не враховувати належні йому об`єкти нерухомого майна у складі об`єктів оподаткування по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, є: належність власника таких об`єктів до сільськогосподарських товаровиробників; належність будівель та споруд до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі " (код 1271) НК 018:2023; ненадання власниками таких об`єктів в оренду, лізинг, позичку.

В той же час, в матеріалах справи наявні докази безпосереднього використання спірно об`єкту нерухомості у сільськогосподарській діяльності (обладнання, наявності на зберіганні сільськогосподарської продукції, зазначених різного роду інсектецидів та гербіцидів (в тому числі світлокопій чи будь-яких інших доказів, тощо) та наявні докази, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником (підтвердження доказами вирощування та переробки на власних чи орендованих потужностях, та здійснення операцій з постачання), то відповідно позивачем не доведено використання оподатковуваної будівлі в сільськогосподарської діяльності.

Так, позивачем надано докази використання нежитлової будівлі, майстерня загальною площею 614,9 кв.м, розташована за адресою: Харківська область, Богодухівський район, с. Дмитрівка, вул. Слобідська, буд. 40Д. Постачання електроенергією будівлі за адресою Харківська область. Богодухівський район, село Дмитрівка, вулиця Слобідська, будинок 40Д, здійснюється ПАТ «Харківенергозбут» для споживача ОСОБА_1 , підставі договору про постачання електричної енергії від 01.01.2021 №5159 (о/р 51359), що підтверджується відповідними документами, в тому числі і платіжними інструкціями про сплату за електропостачання (копії платіжних Інструкцій 0.0..1 від 05.02.2024; 0.0..1 від 28.02.2024; 0.0..1 від 01.04.2024; 0.0..1 від 30.04.2024; 0.0..1 від 02.07.2024

У зв`язку з вищенаведеним, до нежитлової будівлі, майстерня загальною площею 614,9 кв.м, розташованою за адресою АДРЕСА_2 . можливо застосувати пільгу, передбачену пунктом ж підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

У межах справи №280/5332/18 Верховним Судом був деталізований раніше сформульований правовий висновок в аспекті обов`язковості з`ясування обставин реального використання об`єкту нерухомого майна у власній господарській діяльності приватної особи - власника, однак протилежне тлумачення суперечить меті запровадження пільги - покращення умов провадження господарської діяльності.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у межах даної справи встановлено підстави для застосування пільги передбаченої підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, оскільки наявні умови, які передбачають можливість такого застосування, доказів протилежного відповідачем не надано та матеріали справи не мстять, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що нарахування позивачу в даному випадку суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є безпідставним.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 26.02.2025 №0-2004-UA0079018 про визначення суми податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2024 рік у розмірі 32743,43 грн. ( тридцять дві тисячі сімсот сорок три гривні 43 копійки) є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення… Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа Проніна проти України, рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У силу частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд.46,м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 26.02.2025 №0-2004-UA0079018 про визначення суми податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2024 рік у розмірі 32743,43 грн. ( тридцять дві тисячі сімсот сорок три гривні 43 копійки).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд.46,м. Харків, 61057, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.