Справа № 640/4162/20
Суддя: К.М. ПРИТУЛА
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Кропивницький Справа № 640/4162/20

провадження № 2-іс/340/623/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Притули К.М. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СП ОІЛ ТРЕЙД" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 5, офіс 1, ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ЄДРПОУ ВП 44116011), Державної податкової служби України (04053, м.Київ, Львівська площа, 8, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "СП ОІЛ ТРЕЙД" (далі позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі відповідач-1), Державної податкової служби України (також відповідач-2), у якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрацій від 24.12.2019 року № 1401796/41708627, № 1401797/41708627 та № 1401798/41708627;

2) зобов`язати ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні: від 05.07.2019 року № 45 та № 46, від 07.07.2019 року № 55.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 05.07.2019 року ним виписано податкові накладні № 45 на суму 366?160,00 грн, № 46 на суму 405?164,00 грн, а 07.07.2019 року № 55 на суму 405?504,00 грн по взаємовідносинах з ТОВ "ПРИВАТ ЕНЕРДЖІ" (). 30.07.2019 року зазначені податкові накладні направлено до ДПС для реєстрації, однак надійшли квитанції про зупинення їх реєстрації з посиланням на пункт 201.16 статті 201 Податкового кодексу України та критерії ризиковості платника податку, з пропозицією надати пояснення та документи. Як вказує позивач, ним було надано документи, що підтверджують реальність господарських операцій, включно з договорами поставки, видатковими накладними та банківськими виписками. Незважаючи на це, Комісією регіонального прийнято оскаржувані рішення про відмову у реєстрації відповідних податкових накладних. Позивач вважає, що контролюючий орган неправомірно відмовив у реєстрації податкових накладних, незважаючи на надані належні підтверджувальні документи, та порушив його права, оскільки не зазначив у рішеннях Комісії, які саме документи не було надано.

Представник відповідачів подав відзив, у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не було надано контролюючому органу належних та достатніх документів на підтвердження реальності господарських операцій, відображених у спірних податкових накладних. Відтак, контролюючий орган діяв у межах повноважень та у спосіб,визначений Податковим кодексом України і Порядком зупинення реєстрації податкових накладних, а тому підстави для скасування оскаржуваних рішень та зобов`язання ДПС України здійснити реєстрацію податкових накладних відсутні (а.с.204-209, 213-215).

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.03.2020 відкрито провадження, адміністративну справу було призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.95).

Далі, на виконання положень Закону України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду", у відповідності з Порядком передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженим наказом ДСА України №399 від 16.09.2024, справу передано на розгляд до Кіровоградського окружного адміністративного суду.

25.03.2025 справа надійшла до Кіровоградського окружного адміністративного суду та ухвалою судді від 21.04.2025 справу прийнято до провадження. Розгляд справи здійснюється суддею Притулою К.М. одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.200-203).

Ухвалою від 27.01.2026 здійснено заміну відповідача-1 у справі у порядку процесуального правонаступництва, а саме: Головне управління ДПС у м. Києві () на його правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві (ЄДРПОУ ВП 44116011).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд зазначає таке.

З поданих суду документів установлено, що 11.03.2019 року між ТОВ "СП ОІЛ ТРЕЙД" (Постачальник) та ТОВ "ПРИВАТ ЕНЕРДЖІ" (Покупець) укладено договір поставки № 11/03-19, відповідно до якого Постачальник зобов`язувався у строк дії договору за замовленням Покупця передавати у власність Покупця газ вуглеводневий скраплений (пропан-бутан технічний та/або пропан технічний та/або бутан технічний та/або фракція пропанова марки Б) та інші нафтопродукти (дизельне паливо, бензин та інші), а Покупець приймати Товар та здійснювати оплату згідно умов договору.

Походження товару підтверджується тим, що 20.02.2018 року ТОВ "СП ОІЛ ТРЕЙД" уклало договір № SР GАZ-4 купівлі-продажу скрапленого вуглеводневого газу з компанією SP GAZ TRAIDING KFT (Продавець, Угорщина), з подальшими змінами №2 від 01.03.2019 року, які продовжили дію договору до 01.03.2020 року. 02.07.2019 року були укладені додатки №29 та №30, якими визначено обсяги газу до поставки (по 40 т на загальну суму 15?600 доларів США кожний). За даними договорами Продавець виставив рахунки, які були оплачені ТОВ "СП ОІЛ ТРЕЙД". Поставка товару підтверджується оформленими митними деклараціями.

01.06.2019 року між ТОВ "СП ОІЛ ТРЕЙД" (Клієнт) та ТОВ "СП ЄВРОТРАНС" (Експедитор) укладено договір транспортного експедирування №01/06/2019, за умовами якого Експедитор зобов`язувалося надавати транспортно-експедиторські послуги для доставки товару на території України та в міжнародному сполученні, а Клієнт оплатити їх вартість. 09.07.2019 року сторонами підписано акт наданих послуг №296, яким підтверджено виконання транспортно-експедиторських послуг у повному обсязі.

Отже, 05.07.2019 року ТОВ "СП ОІЛ ТРЕЙД" поставило ТОВ "ПРИВАТ ЕНЕРДЖІ" 18,4 т газу вуглеводневого зрідженого на загальну суму 366 160,00 грн, у тому числі ПДВ 61?026,67 грн, що підтверджується видатковою накладною №941. За цією операцією виписано податкову накладну №45. Того ж дня поставлено 20,36 т газу вартістю 405?164,00 грн, у тому числі ПДВ 67?527,33 грн, що підтверджено видатковою накладною №942, та виписано податкову накладну №46.

07.07.2019 року ТОВ "СП ОІЛ ТРЕЙД" здійснило поставку 20,48 т газу на загальну суму 405?504,00 грн, у тому числі ПДВ 67?584,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №940, та за даною операцією було виписано податкову накладну №55.

30.07.2019 року зазначені податкові накладні №45, №46 та №55 були направлені до ДПС для реєстрації. Того ж дня надійшли квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних з посиланням на пункт 201.16 статті 201 Податкового кодексу України та підпункт 1.6 пункту 1 "Критеріїв ризиковості платника податку", із пропозицією надати пояснення та підтверджуючі документи (а.с.14-17, 23-26, 32-35).

У відповідь на зазначені квитанції позивач надав документи на підтвердження реальності здійснення господарських операцій за кожною податковою накладною (а.с.18-20, 27-29, 36-38).

Незважаючи на це, 24.12.2019 року Комісією Головного управління ДПС у м. Києві було прийнято оскаржувані рішення №1401796/41708627, №1401797/41708627, №1401798/41708627 про відмову у реєстрації спірних податкових накладних, які мотивовані ненаданням платником податків копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, накладні, рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі (а.с.21-22, 30-31, 39-40).

Незгода позивача з такими рішеннями зумовила його звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України (далі по тексту ПК України) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Відповідно до абзацу першого пункту 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно до абзацом першим пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 201.10 статті 201 ПК України підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Абзацом десятим пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що якщо надіслані податкові накладні / розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин (абзац десятий пункту 201.10 статті 201 ПК України).

Отже, з наведених норм убачається, що платник податку на додану вартість зобов`язаний скласти та подати податкову накладну на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних, а контролюючий орган за результатами автоматизованої перевірки зобов`язаний надіслати платнику податку квитанцію про прийняття, неприйняття або зупинення реєстрації податкової накладної із зазначенням відповідних підстав.

Пунктом 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29 грудня 2010 року (далі - Порядок № 1246 у редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин) визначено, що податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Пунктами 15-17 Порядку № 1246 визначено, що у квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Якщо платником податку надіслано для реєстрації кілька примірників однієї податкової накладної та/або розрахунку коригування, зареєстрованими вважаються податкова накладна та/або розрахунок коригування, відомості яких внесені до Реєстру, та платнику податку надіслана відповідна квитанція.

У разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Таким чином, Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлює процесуальний механізм автоматизованої перевірки податкових накладних та обов`язок контролюючого органу належним чином повідомити платника податку про результати такої перевірки із зазначенням конкретних підстав прийнятого рішення.

Відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми Кабінет Міністрів України 21 лютого 2018 року прийняв постанову № 117, якою затвердив, зокрема, Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, яка набрала чинності 22 березня 2018 року та втратила чинність 01 лютого 2020 року (далі по тексту Порядок № 117 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 117 податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Відповідно до змісту пункту 10 Порядку № 117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.

Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики.

ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Пунктом 13 Порядку №117 передбачено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів / послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Таким чином, зупинення реєстрації податкової накладної можливе виключно за умови відповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку або відповідності операції критеріям ризиковості здійснення операцій, при цьому у квитанції має бути чітко зазначено конкретний критерій ризиковості, який став підставою для такого рішення.

Як передбачено "Критеріями ризикованості платника податків", що опубліковані згідно з листом Державної фіскальної служби України від 07.08.2019 року № 1962/99-99-29-01-01, якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

З матеріалів справи вбачається, що у квитанціях контролюючий орган послався на відповідність податкових накладних підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку, не вказавши при цьому конкретного виду критерію та не навівши рішення, відповідно до якого позивача було віднесено до переліку ризикових платників податку.

Суд зазначає, що можливість надання платником податку вичерпного переліку документів прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного критерію ризиковості, який став підставою для зупинення реєстрації податкової накладної.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.10.2018 року у справі № 822/1817/18, у якій зазначено, що загальне посилання на критерії ризиковості без наведення конкретного підпункту є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження прав платника податку.

Крім того, з протоколу засідання Комісії від 24.12.2019 р. № 120 (а.с.176-179) неможливо встановити, яких саме документів, на думку відповідачів, не вистачало для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, а також не наведено належного обґрунтування, чому подані позивачем первинні документи є недостатніми.

Суд звертає увагу, що пунктами 14-21 Порядку № 117 визначено перелік документів, які можуть бути подані платником податку, а також підстави для відмови у реєстрації податкової накладної. При цьому відмова у реєстрації повинна містити конкретний перелік документів, яких не подано.

Також, затверджена Порядком № 117 форма рішення про відмову в реєстрації податкової накладної передбачає, що у разі відмови в реєстрації податкової накладної або розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з підстав ненадання платником податку документів, у такому рішенні повинні бути чітко визначені (шляхом підкреслення) документи, яких, на думку контролюючого органу, не вистачає, зокрема шляхом зазначення найменування конкретного документа (видаткова накладна, товарно-транспортна накладна тощо) або групи документів (складські документи, первинні документи щодо зберігання і транспортування тощо), які з урахуванням специфіки господарської операції мали бути надані, але відсутні.

Натомість, оскаржувані у справі рішення не містять такого визначення, а обмежуються лише загальним посиланням на ненадання документів без зазначення конкретного переліку документів, яких, з урахуванням характеру, змісту та обсягу спірних господарських операцій, на думку Комісії, не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, що свідчить про порушення вимог Порядку № 117 та принципу обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що позивачем було подано до контролюючого органу документи на підтвердження реальності здійснення господарських операцій за кожною з податкових накладних.

Суд наголошує, що сама по собі відсутність певного документа або ненадання його контролюючому органу не може бути підставою для відмови у реєстрації податкової накладної без належного обґрунтування того, чому саме такий документ є необхідним і яким чином його відсутність унеможливлює прийняття позитивного рішення за умови наявності інших документів, що підтверджують проведення господарської операції.

За таких обставин суд дійшов висновку, що рішення ГУ ДПС у м. Києві від 24.12.2019 року №1401796/41708627, №1401797/41708627, №1401798/41708627 не відповідають вимогам законності, обґрунтованості та пропорційності, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, оскільки прийняті без урахування всіх обставин, що мають значення для їх ухвалення, та з проявом надмірного формалізму, а тому підлягають скасуванню як протиправні.

Вирішуючи похідну позовну вимогу про зобов`язання зареєструвати податкові накладні від 05.07.2019 року № 45 та № 46, від 07.07.2019 року № 55, суд дійшов до таких висновків.

Частиною 3 статті 245 КАС України передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 341) затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі Порядок № 1246).

Згідно з пунктами 19, 20 Порядку № 1246 (в редакції, чинній на день ухвалення судового рішення у даній справі) податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку.

Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Отже, за правилами Порядку № 1246 реєстрація податкової накладної та/або розрахунку коригування в ЄРПН за відповідним рішенням суду належить до повноважень ДПС України, якою ведеться цей Реєстр, та здійснюється з дотриманням пункту 12 цього Порядку. Водночас перевірка наявності підстав для зупинення реєстрації податкової накладної не проводиться.

Враховуючи той факт, що рішення про відмову в реєстрації податкової накладної визнані судом протиправними, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні від 05.07.2019 року № 45 та № 46, від 07.07.2019 року № 55 датою її фактичного отримання.

Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в загальній сумі 6306,00 грн (а.с.11-13).

Оскільки передумовою виникнення цього спору стали рішення комісії ГУ ДПС у м.Києві, які визнані протиправними та скасовані, суд дійшов висновку про стягнення судових витрат зі сплати судового збору в загальній сумі 6306,00 грн саме за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві.

Також, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Відповідно до статті 134 КАС України ("Витрати на професійну правничу допомогу") витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України", заява №19336/04).

Верховний Суд у постановах від 24.11.2021 року у справі №420/1109/20, від 29.11.2021 року у справі №420/13285/20, від 03.12.2021 року у справі № 1.380.2019.000502 вказав, що, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Представник позивача подав до суду остаточний розрахунок судових витрат, згідно з яким загальна вартість послуг адвоката склала 10?135,00 грн, що включає:

надання юридичних консультацій щодо звернення до суду (2 год.) 2?027,00 грн;

вивчення, дослідження та аналіз документів по податковим накладним №45, №46, №55 та іншим господарським документам (2 год.) 2?027,00 грн;

аналіз нормативно-правових актів та судової практики для підготовки правової позиції (2 год.) 2?027,00 грн;

написання позовної заяви (2 год.) 2?027,00 грн;

супроводження справи у суді, підготовка процесуальних документів (2 год.) 2?027,00 грн (а.с.185-186).

На підтвердження цих витрат до суду надано: договір про надання правової допомоги № 18/11 від 18.11.2019 року, акт надання послуг № 13/20 від 18.03.2020 року, рахунок-фактуру № 13/20 від 18.03.2020 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 13/20 від 18.03.2020 року та ордер (а.с.187 195).

Суд зазначає, що частини витрат, що стосуються надання консультацій, аналізу документів та нормативно-правової бази, фактично входять до складу послуги з написання позовної заяви та розглядаються як складові одного комплексу послуг, тому не підлягають окремому відшкодуванню.

Враховуючи, що справа є справою незначної складності, розглядалася у письмовому провадженні без виклику сторін, а підготовка та подання процесуальних документів не вимагала значних зусиль, суд вважає за необхідне скоригувати суму витрат на правничу допомогу.

З огляду на викладене та керуючись критерієм розумної необхідності витрат, суд вважає за доцільне присудити на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5?000,00 грн, відшкодування яких також покласти на ГУ ДПС у м. Києві.

Керуючись ст.ст.139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 24.12.2019 року № 1401796/41708627, № 1401797/41708627 та № 1401798/41708627.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 05.07.2019 року №45 на загальну суму 366160,00 грн, в тому числі ПДВ 61026,67 грн, складену товариством з обмеженою відповідальністю "СП ОІЛ ТРЕЙД" (), датою її подання на реєстрацію.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 05.07.2019 року №46 на загальну суму 405164,00 грн, в тому числі ПДВ 67527,33 грн, складену товариством з обмеженою відповідальністю "СП ОІЛ ТРЕЙД" (), датою її подання на реєстрацію.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 07.07.2019 року №55 на загальну суму 405504,00 грн, в тому числі ПДВ 67584,00 грн, складену товариством з обмеженою відповідальністю "СП ОІЛ ТРЕЙД" (), датою її подання на реєстрацію.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "СП ОІЛ ТРЕЙД" () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (ЄДРПОУ ВП 44116011) судовий збір в сумі 6306,00 грн.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "СП ОІЛ ТРЕЙД" () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (ЄДРПОУ ВП 44116011) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА