Справа № 640/21075/22
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2026-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Мневець Олександр Миколайович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку його пенсії на підставі довідки про заробітну плату за 1997 та 1998 рр. від 22.02.2022 №618, виданої ПрАТ "Київська Русь-МДС" та зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію на підставі вищевказаної довідки, з часу звернення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 3 частини 4 статті 169 КАС України.

Не погоджуючись із зазначеним ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5 - 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу про повернення позовної заяви, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на більш тривалий, розумний термін, у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Станом на 28 січня 2026 року відповідачем не надано до суду письмового відзиву (заперечень) на апеляційну скаргу.

Відповідно до частини першої ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку його пенсії на підставі довідки про заробітну плату за 1997 та 1998 рр. від 22.02.2022 №618, виданої ПрАТ "Київська Русь-МДС" та зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію на підставі вищевказаної довідки, з часу звернення.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що позов від імені ОСОБА_1 подано представником - адвокатом Мневець О.М., задля підтвердження повноважень представника долучено копію довіреності від 15.11.2022 року, яка зареєстрована в реєстрі за №1230, де зазначено дослівно «уповноважую адвокатів …. Мневець Олександра Миколайовича представляти мої інтереси в державних органах, органах місцевого самоврядування, міністерствах, будь-яких комісіях, податкових органах, органах пенсійного фонду, управління праці та соціального захисту населення, архівних установах, та будь-яких підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, з питань, пов`язаних з оформленням, нарахування, перерахунком пенсії; представляти мої інтереси в усіх судах України з питань, пов`язаних з оформленням, нарахуванням, перерахунком пенсії з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, в тому числі з правом пред`явлення позову…. »

Ухвалюючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позов підписано особою, яка не мала право його підписувати. Фактично позиція суду першої інстанції полягає в тому, що у випадку пред`явлення позову, підписаного адвокатом, в довіреності про надання правової допомоги в графі «Назва органу, в якому надається правова допомога» повинно бути зазначено саме «Київський окружний адміністративний суд», а не як у спірному випадку - «у всіх органах державної влади, в усіх судах України з питань, пов`язаних з оформленням, нарахуванням, перерахунком пенсії».

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 4 статті 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України, представництво є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчиняти правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно із частинами 1,3 ст. 244 ЦК України, Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Відповідно до п.1.1 глави 4 розділу 2 вказаного Порядку довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно п. 1.2. глави 4 розділу 2 вказаного Порядку нотаріуси посвідчують довіреності, складені від імені однієї або кількох осіб, на ім`я однієї особи або кількох осіб за усним зверненням довірителя.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката.

Згідно з пунктом 11 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 року №41 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, відповідно до рішення Ради адвокатів України №118 від 17.11.2020 року, далі - Положення № 41) ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Відповідно до пункту 12.4 Положення №41, ордер має містити зокрема назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу, так і назва групи органів, визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо)( п.12.4 доповнено 2-м реченням, згідно рішення Ради адвокатів України № 118 від 17 листопада 2020 року).

Колегія суддів бере до уваги, що Верховний Суд неодноразово вирішував питання прийнятності ордеру як документа, що підтверджує повноваження адвоката, у разі, коли в ньому замість найменування конкретного органу (суду), у якому надається правова допомога, зазначено загальне найменування системи органів, зокрема «суди України» чи інші подібні конструкції.

Так, у постанові Верховного Суду від 30.11.2021 року у справі №826/17175/18 зазначено, що:

- під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу, так і назва групи органів, визначених пунктом 2 частини першої статті 20 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо);

- зазначення в ордері, що правова допомога надається «в судових органах» є достатнім для висновку про наявність у адвоката повноважень діяти від імені сторони у справі;

- вимога судів зазначати в ордері найменування конкретного суду є надмірно формалізованою і створює невиправдані перешкоди для звернення до суду.

Тотожня за змістом правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.02.2023 року у справі №640/30856/21.

Отже, ордер адвоката та нотаріально посвідчена довіреність на представництво інтересів фізичної особи в суді є документом, який посвідчує повноваження представника в т.ч. в суді, але порядок оформлення ордеру та довіреності врегульовано різними законами, а саме - Цивільним кодексом України та Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Отже, під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу, так і назва групи органів, визначених пунктом 2 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», зокрема суд, органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

У спірному випадку адвокатом до позову долучено довіреність, в якій зазначено - «представляти мої інтереси в усіх судах України з питань, пов`язаних з оформленням, нарахуванням, перерахунком пенсії з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, в тому числі з правом пред`явлення позову…».

Тобто, надана адвокатом Мневець О.В. довіреність від 15.11.2022 року, яка зареєстрована в реєстрі за №1230 в частині визначення органу в якому надається правова допомога, відповідає вимогам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Положенню про ордер на надання правничої (правової) допомоги, чинних на момент звернення до суду із позовом у цій справі.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції, обґрунтовуючи свою позицію, послався на висновки Великої Палати Верховного Суду, які зроблені в постанові від 05.06.2019 року у справі №9901/847/18.

Так, у цій постанові від 05.06.2019 року (справа №9901/847/18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що законодавець чітко відокремив судові органи як такі, що повинні бути окремо зазначені в ордері на надання правової допомоги, зокрема, в графі «Назва органу, в якому надається правова допомога». Отже, в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема, суду.

При цьому колегія суддів зазначає, що такий висновок зроблено у правовідносинах, за змістом яких у ордері на надання правової допомоги, який був доданий до позовної заяви, підписаної адвокатом, у графі «Назва органу, в якому надається правова допомога» було зазначено: «В органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності і підпорядкування».

Тобто, в розглянутих Великою Палатою Верховного Суду правовідносинах в ордері про надання правової допомоги взагалі була відсутня інформація про судові органи, в яких фактично і надавалася правнича допомога.

Колегія суддів також враховує, що згідно з практикою ЄСПЛ реалізуючи положення Конвенції необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Отже, при невірному застосуванні норм матеріального права та правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що довіреність, яку долучено разом із адміністративним позовом, не є документом, що підтверджує право адвоката Мневець Олександра Миколайовича на підписання адміністративного позову від імені позивача у цій справі та, як наслідок, про наявність підстав для повернення позовної заяви відповідно до пункту 3 частини 4 статті 169 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржуване судове рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до створення перешкоди у реалізації позивачем права звернення із позовною заявою, а тому наявні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року про повернення позовної заяви - скасувати.

Справу № 640/21075/22 направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Мєзєнцев Є.І.

Суддя Файдюк В.В.