Справа № 460/23990/25
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2026 року м. Рівне№460/23990/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України у Львівській області
про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії №19 від 03.07.2025 та зобов`язання призначити і виплачувати пенсію відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (право на призначення дострокової пенсії як матері особи з інвалідністю з дитинства, яка виховала дитину шестирічного віку) з 26.06.2025.

Ухвалою суду від 30.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за наявності більше 15 років страхового стажу, подано пенсійному органу всі передбачені чинним законодавством документи, необхідні для призначення дострокової пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства на підставі пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вважає, що відповідач протиправно відмовив у призначенні такої пенсії з формальних підстав, так як всі необхідні умови дотримані. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідно до змісту поданого відзиву, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування такої позиції зазначає, що правомірно прийнято рішення про відмову, оскільки до документів долучено медичний висновок на дитину інваліда з дитинства у віці до 16 років №39 від 07.10.2002 у якому виправлення по батькові дитини не завірено належним чином. Звертає увагу, що у Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відсутні повноваження щодо здійснення виплати пенсій пенсіонерам, які перебувають на обліку, як одержувачі пенсій, в інших областях України. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 14.05.1999 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області (актовий запис №175).

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено захворювання (паталогічний стан): хронічна двобічна нейросенсорна глуховатість ІV ст. на підставі розділу ІХ пункту 3 підпункту 3.1 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 №454/471/516 та Спеціалізованою медико-санітарною частиною №3 Міністерства палива та енергетики України видано Медичне заключення №39 на дитину (підлітка) інваліда з дитинства у віці до шістнадцяти років від 07.10.2002.

26.06.2025 позивач звернулася до органів пенсійного фонду з заявою про призначення їй дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №19 від 03.07.2025 в призначені пенсії відмовлено, оскільки до документів долучено медичний висновок на дитину інваліда з дитинства у віці до 16 років №39 від 07.10.2002 у якому виправлення по батькові дитини не завірено належним чином. Зазначено, що вік заявника 51 рік 3 місяці 21 день. Страховий стаж особи становить 21 рік 28 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди навчання з 01.09.1991 по 23.06.1997 згідно диплома серії НОМЕР_2 оскільки період навчання перетинається з періодом роботи. Для зарахування до страхового стажу, необхідно долучити уточнюючу довідку про період та форму навчання із зазначенням інформації про присвоєння кваліфікації видану на підставі первинних документів; період роботи з 06.01.1996 по 31.07.1997 згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 , оскільки запис після звільнення з роботи завірений печаткою організації в якій не проглядається назва організації. Для зарахування, необхідно долучити уточнюючу довідку про період роботи видану на підставі первинних документів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернулась з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 115 Закону №1058-IV передбачено право на пенсійне забезпечення окремих категорій громадян.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої вказаної статті право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.

Аналогічні приписи містяться і у статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, відповідно до якої жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми.

При цьому, до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Отже, для призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV має значення не факт установлення інвалідності, а термін (момент) настання інвалідності у дитини, що повинен мати місце протягом періоду життя дитини з моменту народження і до інвалідності у дитини до досягнення шестирічного віку, оскільки виховання дитини-інваліда у віці до 6 років створює для жінки більше перешкод для участі у суспільно-корисній діяльності, наслідком якої є отримання заробітної плати і страхового стажу, що зумовлюється сплатою страхувальником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Процедура звернення особи за призначенням пенсії регламентована Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Підпунктом 6 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 передбачено, що документами, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком жінкам, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до зазначеного віку, - документи про народження дітей (дитини), виховання їх (її) до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність. У разі звернення за пенсією батька, яким здійснювалось виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, додається заява матері про згоду щодо призначення пенсії батьку або документи, що підтверджують її відсутність (свідоцтво органу державної реєстрації актів цивільного стану (далі - ДРАЦС) про смерть, рішення суду тощо) (при призначенні пенсії згідно з пунктом 3 частини першої статті 115 Закону).

Відповідно до пункту 2.16 розділу ІІ Порядку №22-1 за документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, а також рішення суду.

А згідно з пунктом 2.17 розділу ІІ Порядку №22-1 при призначенні пенсій жінкам, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть.

Пунктом 2.18 розділу ІІ Порядку №22-1 встановлено, що визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Визнання дитини тяжко хворою, якій не встановлено інвалідність, засвідчується посвідченням одержувача допомоги, довідкою про захворювання дитини на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, про те, що дитина отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, виданою закладом охорони здоров`я, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 березня 2021 року №407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2021 року за №510/36132. У разі якщо дитина визнана тяжко хворою після досягнення шестирічного віку надається медичний висновок закладу охорони здоров`я про те, що дитина мала тяжку хворобу до досягнення нею шестирічного віку.

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані від органів, що призначають допомогу, відомості про вид отриманої допомоги та період її одержання (за наявності).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі №330/2181/16-а підтримала правовий висновок Верховного Суду України щодо дострокового призначення пенсії за віком, визначивши, що мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Для дострокового призначення пенсії матері дитини-інваліда має значення не факт установлення інвалідності, а момент настання медичних показників для встановлення інвалідності у дитини.

Аналогічний висновок викладений Касаційним адміністративним судом у постанові від 19.01.2022 по справі №636/2618/17.

Відповідачем не заперечено обставини, які надають право позивачу як матері особи з інвалідністю з дитинства, на призначення дострокової пенсії за віком, а саме: наявність відповідного страхового стажу не менше 15 років та досягнення відповідного віку 50 років.

Єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії вказано те, що медичний висновок на дитину інваліда з дитинства у віці до 16 років №39 від 07.10.2002 у якому, виправлення по батькові дитини не завірено належним чином.

Суд зазначає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.

Відповідно до актового запису про народження, сформованого позивачем за допомогою Єдиного порталу державних послуг «Дія», матір`ю та батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що у 2002 році ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено захворювання (паталогічний стан): хронічна двобічна нейросенсорна глуховатість ІV ст. на підставі розділу ІХ пункту 3 підпункту 3.1 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 №454/471/516 та Спеціалізованою медико-санітарною частиною №3 Міністерства палива та енергетики України видано Медичне заключення №39 на дитину (підлітка) інваліда з дитинства у віці до шістнадцяти років від 07.10.2002.

Так, у графі 3 «ПІБ матері» вказано: ОСОБА_1 . У графі 2 «Дата народження» зазначено: ІНФОРМАЦІЯ_1 . У графі 1 «ПІБ дитини» вказано: ОСОБА_2 , у дужках ( ОСОБА_4 ), зверху над ( ОСОБА_4 ) написано « ОСОБА_5 ». При цьому, нижче, у кінці сторінки, здійснено запис: «Виправленому на Вадимович вірити», стоїть підпис посадової особи та наявний відтиск печатки. Заключення підписане головним лікарем та лікуючим лікарем.

Суд наголошує, що свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 14.05.1999 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області (актовий запис №175) підтверджується, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У вказаному свідоцтві про народження вказано інформацію про батька дитини ОСОБА_3 .

Аналізуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства суд враховує, що право особи на отримання пенсії, яке є конституційним та гарантованим державою, не може бути обмежене через формальні недоліки в оформленні документів, допущені не з її вини.

Разом з тим, суд враховує, що у Медичному висновку №39 від 07.10.2002 здійснено запис: «Виправленому на Вадимович вірити», стоїть підпис посадової особи та наявний відтиск печатки.

У даному випадку, виправлення по батькові дитини у Медичному висновку №39 від 07.10.2002 здійснено не позивачем, а уповноваженою посадовою особою медичного закладу. ОСОБА_1 не є відповідальною особою за ведення, заповнення чи зберігання вказаної медичної документації та не має повноважень контролювати дотримання інструкцій посадовими особами державних органів чи установ.

Отже, позивач не може нести тягар негативних наслідків у вигляді позбавлення права на пенсійне забезпечення за помилки, описки чи недбалість працівників медичного закладу, допущені понад 20 років тому.

Більше того, факт того, що дитина ОСОБА_2 , є сином ОСОБА_5 , а не ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження, яке надавалося пенсійному органу. Наявність виправлення, яке до того ж завіреного печаткою та підписом («Виправленому вірити»), не спростовує факту встановлення інвалідності дитині та факту його виховання позивачем.

У сукупності вищенаведеного, суд дійшов висновку, що для призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачем було надано пенсійному органу всі передбачені нормами діючого законодавства документи, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №19 від 03.07.2025 є протиправним та підлягає скасуванню в судовому порядку.

Статтею 45 Закону №1058-IV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

За встановлених у справі обставин, пенсія позивачу підлягає призначенню з дати звернення 26.06.2025.

Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття органом, що призначає пенсію, рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії, а у разі призначення пенсії за віком автоматично - не пізніше одного місяця з дня надходження повідомлення про обраний особою спосіб виплати пенсії (п. 4.10 розділу IV Порядку №22-1).

Аналіз вказаних положень Порядку №22-1 свідчить, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території; після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії; виплату пенсії проводить територіальний орган Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Відповідно до фактичних обставин справи, заяву про призначення пенсії позивач подав до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви, за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке прийняло спірне рішення.

Отже, після ухвалення такого рішення електронна пенсійна справа позивача, отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області для розгляду заяви про призначення пенсії, передана засобами програмного забезпечення до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця перебування особи, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Пенсійна справа позивача після розгляду заяви перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області, яке б, у разі прийняття щодо позивача рішення про призначення пенсії, було зобов`язане здійснювати виплату такої пенсії.

Тому, відсутні підстави вважати, що в силу вищенаведених норм та обставин справи Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не здійснюватиме позивачу виплату пенсії.

У сукупності вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивача на пенсійне забезпечення є визнання протиправним та скасування рішення №19 від 03.07.2025 та зобов`язання відповідача призначити їй з 26.06.2025 пенсію відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими обґрунтовані позовні вимоги, знайшли своє підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №19 від 03.07.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 26.06.2025 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області суму судового збору у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 29 січня 2026 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10,м. Львів,Львівська обл.,79016, ЄДРПОУ/РНОКПП 13814885)

Суддя Н.В. Друзенко