Справа № 400/7531/25
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 р. № 400/7531/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005,
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.06.2025 року № 0-1408-UA0048763,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення: від 20.06.2025 року№ 0- 1408-UА0048763.

Підставою позову позивач зазначає те, що: що встановлена пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Об`єкт нерухомості, який належить позивачу на праві власності і щодо якого контролюючим органом нараховані податкові зобов`язання, є будівлею, призначеною для сільськогосподарської діяльності, віднесений до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, в оренду, лізинг, позичку не здається, використовується у господарській діяльності Селянського (фермерського) господарства Відродження, засновником якого позивач і являється, для зберігання сільськогосподарської продукції та інвентарю.

Факт належності зазначеного об`єкту нерухомого майна до нежитлових сільськогосподарських будівель підтверджується технічним описом об`єкта нерухомого майна та розташування даного об`єкта на земельній ділянці сільськогосподарського призначення.

Статтею 1 Закону України "Про фермерське господарство" визначено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно дозакону.

ОСОБА_1 є засновником С(Ф)Г "Відродження", основними видами діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, допоміжна діяльність у рослинництві, після урожайна діяльність, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських

Заснувавши фермерське господарство, позивач обрав певну форму здійснення підприємницької діяльності щодо сільськогосподарського товаровиробництва.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Відзив аргументовано тим, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку як платник податків в ГУ ДПС у Миколаївській області, Первомайська ДПІ ( Первомайський район, ДПІ 1408) за податковою адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до облікових даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, переданих до ДПС України та даних ІКС Податковий блок, у власності ОСОБА_1 перебувають об`єкти нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля, склад загальною площею 525,7 кв.м.за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта 203, право власності зареєстровано 15.11.2019.

На виконання підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Кодексу, Головним управлінням ДПС у Миколаївській області за вказані об`єкти сформовані податкові повідомлення-рішення відповідно: №0-1408-UА0048763 від 20.06.2025, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2024 рік на суму 55987,05 гривень;

Податкове повідомлення-рішення №0-1408-UА0048763 від вручено ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням 08.07.2025.

Для визначення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2024 рік Головне управління ДПС у Миколаївській області застосовано ставки податку, встановлені Арбузинською сільською радою рішенням № 2 від 27.06.2023 року «Про встановлення місцевих податків і зборів на території Арбузинської селищної ради на 2024 рік», яке набрало чинності з 01 січня 2024 року. Згідно додатку 1 до Рішення для нежитлових будівель ставка податку становить 1,5 відсотку розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного (податкового) року, тобто у 2024 році - 106,5 грн за 1 кв.м. ( 7100*1,5%).

Відповідно до підпункту 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 Кодексу, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку. Заява про проведення звірки щодо визначених податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2024 рік до контролюючого органу за місцем обліку (Первомайській ДПІ ГУ ДПС у Миколаївської області) не подавалась.

Відносно пільг відповідач зазначив, що згідно підпункту "г" пункту 30.9 статті 30 Кодексу, звільнення від сплати податку та збору - це одна із форм надання податкової пільги.

Згідно пункту 30.2 статті 30 Кодексу, підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Пільга, встановлена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Кодексу, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Кодексу не є об`єктом оподаткування - будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Враховуючи вищевказане застосування податкової пільги передбачає наявність двох умов, перша - власник об`єкта нерухомості є сільськогосподарським товаровиробником, а друга-об`єкт нерухомості призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

З метою уніфікації об`єктів нерухомості Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації розроблено та затверджено наказом від 17.08.2000 № 507 Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі - Класифікатор, ДК БС), який містить Методику класифікації будівель за головною класифікаційною ознакою - їх цільовим функціональним призначенням.

Так, відповідно до ДК БС «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код1271) включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силосі тощо.

Законом України від 30.11.2021 № 1917-ІХ «Про внесення змін до Кодексу та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» внесені зміни до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Кодексу, відповідного яких сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно - правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

За інформацією баз даних, що знаходяться у користуванні Головного управління ДПС у Миколаївській області, ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку як фізична особа - підприємець з 06.12.2013 року з видом діяльності 03.22 «Прісноводне рибництво(аквакультура)».

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником нежитлової будівлі, склад загальною площею 525,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , перебуває ОСОБА_1 , інформація щодо передачі прав власності до СФГ «Відродження» - відсутня.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальній власності), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Статтею 20 цього Закону визначено, що майно фермерського господарства належить йому на праві власності. У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом.

Проте, інформація щодо змін права власності зазначених об`єктів нерухомості шляхом реєстрації нотаріально посвідченого акту приймання-передачі нежитлових будівель від фізичної особи ОСОБА_1 до СФГ «Відродження», відсутня.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Кодексу, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Крім цього, згідно пункту 15.1 статті 15 Кодексу, платниками податків визнаються, зокрема, фізичні особи, які мають об`єкти оподаткування і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

В свою чергу, пункту 30.1 статті 30 Кодексу визначено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Податкова пільга може бути надана саме платнику податку.

Враховуючи вищезазначене, відсутня сукупність умов, за яких належне ОСОБА_1 нерухоме майно, можливо звільнити від оподаткування відповідно до положень підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, оскаржуване податкове повідомлення-рішення сформоване Головним управлінням ДПС у Миколаївській області відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 та підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Кодексу правомірно та скасуванню не підлягає.

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивач є засновником Селянського (фермерського) господарства "Відродження", якому на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлова будівля, склад, розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

09.07.2025 року позивачем отримано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області №0-1408- UА0048763 від 20.06.2025 року, яким на підставі підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, мені визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 ), за 2024 рік, в сумі 55987,05 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду для захисту своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 266.1.1 п.266.1 ст. 261 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно пп.266.2.1 п.266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Пунктом "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку;

Слід зауважити, що встановлена пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Вищезазначений об`єкт нерухомості, який належить мені на праві власності і щодо якого контролюючим органом нараховані податкові зобов`язання, є будівлею, призначеною для сільськогосподарської діяльності, віднесений до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, в оренду, лізинг, позичку не здається, використовується у господарській діяльності Селянського (фермерського) господарства Відродження, засновником якого є позивач, викристовується для зберігання сільськогосподарської продукції та інвентарю.

Факт належності зазначеного об`єкту нерухомого майна до нежитлових сільськогосподарських будівель підтверджується технічним описом об`єкта нерухомого майна та розташування даного об`єкта на земельній ділянці сільськогосподарського призначення.

Статтею 1 Закону України "Про фермерське господарство" визначено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно дозакону.

ОСОБА_1 є засновником С(Ф)Г "Відродження",основними видами діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, допоміжна діяльність у рослинництві, після урожайна діяльність, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство", позивач заснувавши фермерське господарство, обрав певну форму здійснення підприємницької діяльності щодо сільськогосподарського товаровиробництва.

Суд погоджується з доводами позивача, що нежитлове приміщення, склад, яке належаить йому на праві власності, фактично є нерухомістю сільськогосподарського товаровиробника, а тому не є об`єктом оподаткування у розумінні вимог пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 24.04.2020 року у справі № 540/2206/19.

Крім того, факт належності вказаної будівлі до нерухомості сільськогосподарського товаровиробника неодноразово встановлювався судами, зокрема рішеннями у справах № 400/5782/24, 400/1892/25, які також враховує при прийнятті рішення.

Пункт 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) встановлює, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно- правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005 ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 20.06.2025 року№ 0- 1408-UА0048763.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 968,96 грн.

4. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко