Справа № 440/4552/25
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2026-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 р.Справа № 440/4552/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.10.2025 р. (ухвалене суддею Удовіченко С.О., повний текст якого складено 06.10.2025 р.) по справі № 440/4552/25 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (в подальшому ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (в подальшому ГУ ДПС у Полтавській області) в якому просив: визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № 5 від 16.10.2025 р., № 5 від 16.10.2025 р., № 5 від 16.10.2025 р.; № 5 від 16.10.2025 р.; визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 5 від 16.10.2024 р.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.10.2025 р. позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № 5 від 16.10.2024 р.; № 5 від 16.10.2024 р.; № 5 від 16.10.2024 р.; визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення №5 від 16.10.2024 р. в частині збільшення розміру грошового зобов`язання з ПДВ на суму 212559 грн та застосування штрафних санкцій в сумі 53139,75 грн.; визнано протиправними та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №5 від 16.10.2024 р.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.10.2025 р. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме вимог: Податкового кодексу України; Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали електронної справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, є платником податку на додану вартість, видами діяльності якого є: 46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами (основний); 31.01 Виробництво меблів для офісів і підприємств торгівлі; 31.09 Виробництво інших меблів; 43.21 Електромонтажні роботи; 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; 43.31 Штукатурні роботи; 43.33 Покриття підлоги й облицювання стін; 43.34 Малярні роботи та скління; 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 46.17 Діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.34 Оптова торгівля напоями; 46.37 Оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами; 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; 46.47 Оптова торгівля меблями, килимами й освітлювальним приладдям; 82.92 Пакування; 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.; 95.11 Ремонт комп`ютерів і периферійного устатковання;46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки; 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення; 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами; 47.22 Роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; 80.20 Обслуговування систем безпеки; 33.14 Ремонт і технічне обслуговування електричного устатковання; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 47.41 Роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням о програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах; 73.11 Рекламні агентства; 46.42 Оптова торгівля одягом і взуттям; 47.51 Роздрібна торгівля текстильними товарами в спеціалізованих магазинах; 47.65 Роздрібна торгівля іграми та іграшками в спеціалізованих магазинах; 47.71 Роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах; 27.72 Роздрібна торгівля взуттям і шкіряними виробами в спеціалізованих магазинах.

15.08.2024 р. ГУ ДПС у Полтавській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статті 77, пункту 81.1 статті 81, пункту 82.1 статті 82, підпункту 69.35 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України та пункту 2 частини першої статті 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", згідно з планом-графіком проведення перевірок на 2024 рік винесено наказ № 2344 про призначення проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з 29.08.2024 р., тривалістю 10 робочих днів.

Наказом від 09.09.2024 р. № 2589 продовженого термін проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з 12.09.2024 на 5 робочих днів.

За результатами проведення вищевказаної перевірки позивача, контролюючим органом 25.09.2024 р. складено акт № 12946/16-31-24-05-01/ НОМЕР_1 документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2023 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2023 р., висновками якого встановлено, зокрема порушення позивачем: пункт 177.2 підпункт 177.4.5 пункт 177.4 статті 177 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб у загальній сумі 52935,08 грн.; підпункт 1.1, підпункт 1.2, підпункт 1.4, підпункт 1.5 пункт 161 підрозділу 10 розділу ХХ "Інші перехідні положення" Податкового Кодексу України, у результаті чого занижено податкове зобов`язання по військовому збору у сумі 4411,25 грн.; пункт 2, та пункт 3 частини першої статті 7 та частини п`ятої статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у результаті чого занижено єдиний внесок у сумі 47429,26 грн.; підпункт 14.1.36, підпункт 14.1.231 пункту 14.1 статті 14, пункт 44.1 статті 44, пункт 185.1 статті 185, пункт 187.1 статті 187, підпункт "г" пункту 198.5, пункт 198.6. статті 198 пункт 201.10 статті 210 Податкового кодексу України, а саме занижено податок на додану вартість у сумі 266381 грн.; підпункт "г" пункт 198.5 статті 198, пункт 201.1 статті 201 Податкового Кодексу України, а саме відсутня реєстрація податкових накладних в ЄРПН на загальну суму обсягу постачання (без податку на додану вартість) 351208,79 грн.

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки контролюючим органом складено податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску: № 5, яким до ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 61783,69 грн., в тому числі за основним зобов`язанням в розмірі 52935,09 грн та за штрафними санкціями в розмірі 8848,60 грн.; № 5, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 12760,77 грн.; № 5, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 298218,75 грн., в тому числі за основним зобов`язанням в розмірі 238575 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 59643,75 грн.; № 5, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено грошове зобов`язання з військового збору на загальну суму 5148,63 грн, в тому числі за основним платежем в розмірі 4411,25 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 737,38 грн.; № 5, яким ФОП ОСОБА_1 донараховано 47429,26 грн єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосовано штрафні санкції в розмірі 22985,24 грн.

Не погодившись з вищевказаним податковими повідомленнями - рішеннями відповідача та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій необґрунтовані та не підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 14.1.36 ст. 14 Податкового кодексу України (в подальшому ПК України), господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно із пп. 14.1.231. п. 14.1. ст. 14 ПК України, розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Підпунктом 16.1.2. пункту 16.1 статті 16 ПК України встановлено обов`язок платника податків вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно з положенням пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пп. 49.18.1. п. 49.18 ст. 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно із п. 203.1. ст. 203 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п. 177.10. ст. 177 ПК України, фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет. Облік доходів і витрат від виробництва та реалізації власної сільськогосподарської продукції ведеться окремо від обліку доходів і витрат від здійснення інших видів господарської діяльності. Облік доходів і витрат від здійснення діяльності з роздрібної торгівлі пальним, з роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, яка здійснюється за адресою місця роздрібної торгівлі пальним, ведеться окремо від обліку доходів і витрат від здійснення інших видів господарської діяльності. Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Згідно із п. 177.2. ст. 177 ПК України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Підпунктом 177.4.5. статті 177.4. статті 177 ПК України встановлено, що не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів, визначених абзацами восьмим - десятим підпункту 177.4.6 цього пункту; документально не підтверджені витрати; витрати, щодо яких за сукупністю умов здійснення операції є підстави вважати, що наявні обставини (факти) свідчать про її здійснення з метою надання неправомірної вигоди службовій особі (у тому числі службовій особі іноземної держави); витрати, які контролюючий орган не враховує (не визнає) внаслідок того, що відповідно до законодавства встановлено, що операція здійснена від імені та/або в інтересах платника податку з метою надання неправомірної вигоди під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтями 369, 369-2 Кримінального кодексу України, прямо чи опосередковано (через третіх осіб), незалежно від розміру неправомірної вигоди. Для цілей застосування абзацу шостого цього підпункту при розгляді обставин (фактів), пов`язаних з відповідною операцією, що можуть свідчити про її здійснення з метою надання неправомірної вигоди службовій особі, враховуються фактичні дії сторін операції та фактичні обставини здійснення операції відповідно до її суті, а для операції, пов`язаної із службовою особою іноземної держави, також керуються переліком, оприлюдненим на офіційному веб-сайті Національного антикорупційного бюро України відповідно до пункту 12 частини першої статті 16 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України".

Згідно із п. 1201.2 ст. 120 1 ПК України, у разі відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної / розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, та/або податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.

Відповідно до пункту 185.1.статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України.

Пунктом 187.1. статті 187 ПК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності (підрядники та субпідрядники) можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу. За операціями з першого постачання житла (об`єктів житлової нерухомості), неподільного житлового об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта житлової нерухомості застосовується касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Згідно із пп. г) п. 198.5. ст. 198 ПК України, передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Згідно із п. 198.6 ст. 198 ПК України, платники ПДВ, крім тих, які застосовують касовий метод податкового обліку: суми ПДВ, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування, які були своєчасно зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, можуть включити до складу податкового кредиту того податкового (звітного) періоду, у якому вони складені, або будь-якого наступного звітного періоду протягом 1095 календарних днів із дати складання таких податкових накладних/розрахунків коригування; суми ПДВ, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування, несвоєчасно зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, можуть включити до складу податкового кредиту того податкового (звітного) періоду, у якому вони зареєстровані в Реєстрі, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів із дати складення податкових накладних/розрахунків коригування.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Підпунктами 1.1, 1.2, 1.4, 1.5 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ "Інші перехідні положення" Податкового Кодексу України встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є: особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу; фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої, другої та четвертої груп; платники єдиного податку третьої групи, крім електронних резидентів (е-резидентів). Військовий збір для платників збору, зазначених у підпунктах 2 та 3 цього підпункту, встановлюється з 1 січня 2025 року по 31 грудня року, у якому буде припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX. Об`єктом оподаткування збором є: для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу; для платників, зазначених у підпункті 2 підпункту 1.1 цього пункту, - щомісячна сума, що дорівнює розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року; для платників, зазначених у підпункті 3 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 292 цього Кодексу. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору з доходів платників збору, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, здійснюються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставками, визначеними підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету з доходів платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Частиною 5 статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Згідно із п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Відповідно до п. 9-21 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", тимчасово за порушення, вчинені у період з початку дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 р. № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, до 1 серпня 2023 року, штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються.

Судовим розглядом встановлено, що в акті перевірки контролюючим органом зазначено, що проведеною перевіркою відображених показників у рядку "усього" колонок 5, 6, 7, 8 додатку Ф2 до податкових декларацій про майновий стан та доходи за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2023 р. "вартість документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю" у загальній сумі 393214460,1 грн. на підставі таких документів: податкові декларації про майновий стан і доходи за 2018 - 2023 роки (з додатками), книга обліку доходів і витрат, банківські виписки, фіскальні чеки, податкові накладні, видаткові накладні, прибуткові касові ордери, акти виконаних робіт та ін., встановлено його завищення в сумі 294083,79 грн. у тому числі за 2018 рік у сумі 122200,20 грн., за 2019 рік у сумі 60233,56 грн., за 2020 рік у сумі 44205,11 грн., за 2021 рік у сумі 53243,28 грн. та за 2022 рік у сумі 14201,64 грн. - завищення суми вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю за 2018 рік у сумі 122200,20 грн., за 2019 рік у сумі 60233,56 грн., за 2020 рік у сумі 44205,11 грн., за 2021 рік у сумі 53243,28 грн. та за 2022 рік у сумі 14201,64 грн. відбулося по причині завищення вартості інших витрат, а саме включено придбання ПММ, яке використано для власних легкових автотранспортів. Відповідно до наданих до перевірки техпаспортів та даних інтернет-ресурсу ua.carplates.app, youcontrol.com.ua встановлено, що ОСОБА_1 є власником легкових автомобілів, зокрема: LAND ROVER RANG ROVER SPORT (2014 року випуску), TOYOTA PRIUS НОМЕР_2 (2013 року випуску) та ТОYOTA CAMRY НОМЕР_3 (2015 року випуску). Проведеним аналізом актів списання товарно-матеріальних цінностей та додатків до них встановлено списання ПММ на вищезазначені автомобілі. Фактично, до перевірки надано щомісячні акти списання ПММ, проте будь-яких інших документів щодо обліку придбання та витрачання ПММ ФОП ОСОБА_1 не надано. Тобто, подальше використання ПММ для здійснення підприємницької діяльності не підтверджується належним чином оформленими документами первинного бухгалтерського обліку. Відповідно до даних первинних документів, у вищезазначених періодах ФОП ОСОБА_1 здійснювалося придбання ПММ через мережі АЗС у постачальників ДП "ФІРМА "УКРТАТНАФТАСЕРВІС" (23813935), ПАТ "УКРНАФТА" (135390), ТОВ "ОІЛГАЗ-ІНВЕСТ" (30941278), ТОВ "ВЕНТЕ-ОІЛ" (41213224), ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ АВТОТРАНС-ОЙЛ" (36324681), ТОВ "МАРС 2018" (41631979) та ін.

Судовим розглядом встановлено, що для транспортування товарів на виконання договорів про надання послуг з мерчандайзингу товарів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, позивачем використані ПММ - дизпаливо та газ.

Придбання вищевказаних ПММ підтверджується наявним в матеріалах справи фіскальними чеками (т. 5 а.с. 85-104).

На підтвердження використання вищевказаних ПММ у власній господарській діяльності позивачем надано акти списання товарно-матеріальних цінностей та реєстри використання ПММ (т. 4 а.с. 228-250, т.5 а.с. 1-79).

Документальне підтвердження використання автомобілів та обґрунтування витрат на пальне, пов`язаних з господарською діяльністю ФОП ОСОБА_1 підтверджується наказами про встановлення норм витрат палива для автомобілів, про закріплення та управління автотранспортом та подорожніми листами, копії яких знаходяться в матеріалах справи (т. 2 а.с. 73-78, 235-250, т. 3 а.с. 1-47).

Таким чином використання придбаних у спірному періоді ПММ для здійснення господарської діяльності підтверджується наданими позивачем документами, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкового повідомлення-рішення від 16.10.2024 р. № 5.

Нарахування податковим органом платнику сум грошових зобов`язань з військового збору та єдиного соціального внеску ґрунтується на тих же висновках податкового органу, що й при нарахуванні податку на доходи фізичних осіб.

Оскільки правильність нарахування сум військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також рішення про застосування до позивача штрафних санкцій є похідними від правильності обчислення та сплати податку на доходи з фізичних осіб, то наявні правові підстави для скасування податкового повідомлення-рішення від 16.10.2024 р. № 5, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 16.10.2024 р. № 5 та податкового повідомлення-рішення від 16.10.2024 р. № 5.

Як вбачається з акту перевірки, контролюючим органом встановлено, що заниження податкових зобов`язань з ПДВ у сумі 69572 грн. відбулося за рахунок використання ПММ для власних легкових автомобілів у операціях, що не є господарською діяльністю ФОП ОСОБА_1 та за рахунок придбання паливно-роздавальної колонки Gube 70 MC у постачальника ТОВ «Анведа».

Судовим розглядом встановлено, що 26.02.2019 р. між ТОВ «Анведа» (постачальник) та ФОП ОСОБА_2 (покупець) укладено договір поставки № 1/02-19, умовами якого передбачено, що постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві продукцію, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити передану продукцію. Найменування, одиниці виміру та загальна кількість продукції, що підлягає поставці за цим договором, її асортимент та номенклатура, визначаються у підписаних сторонами видаткових накладних, що виконують роль специфікацій та є невід`ємною частиною цього договору.

Поставка придбаного товару підтверджується видатковою накладною № 49 від 20.03.2019 р.

Приймання товару здійснено відповідно до акту приймання передачі виконаних робіт за договором від 26.02.2019 р. № 1/02-19.

ТОВ «Анведа» складено та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні №10 від 11.03.2019 р. та № 18 від 20.03.2019 р.

Відповідно до пункту 198.1. статті 198 ПК України, на підставі складених та зареєстрованих ТОВ "Анведа" в ЄРПН податкових накладних, позивачем включено суму податку по вищенаведеним податковим накладним до складу податкового кредиту.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що чинним законодавством не встановлено строків, протягом яких платник податків повинен здійснити реалізацію та/або використати у господарській діяльності товарно-матеріальну цінність, у зв`язку з чим вважає помилковими доводи апелянта, що позивачем не підтверджено подальшої реалізації та/або використання у господарській діяльності платника паливно-роздавальної колонки Gube 70 MC.

Крім того, судовим розглядом встановлено, що позивач є власником зокрема: LAND ROVER RANG ROVER SPORT (2014 року випуску), TOYOTA PRIUS НОМЕР_2 (2013 року випуску) та ТОYOTA CAMRY НОМЕР_3 (2015 року випуску), які використовуються ним у своїй господарській діяльності та потребують постійної заправки паливом, а тому з метою обслуговування власних транспортних засобів паливно-мастильними матеріалами, придбання ФОП ОСОБА_1 паливно-роздавальної колонки Gube 70 MC, є обґрунтованим та необхідним для здійснення його господарської діяльності.

Судовим розглядом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 включено до податкового кредиту звітного періоду податкові накладні складені: ТОВ "Апкар-Плюс" дата виписки 03.02.2020 р. , дата реєстрації 13.03.2020 р. ; ПрАТ "Кобеляцький завод продовольчих товарів "Мрія" дата виписки 12.03.2020 р., дата реєстрації 07.04.2020 р.; ТОВ "Тантьєма Віжн" дата виписки 18.05.2020 р. , дата реєстрації 0903.2021 р. ; ТОВ "Нова Сістемз" дата виписки 01.12.2020 р., дата реєстрації 13.01.2021 р.; ТОВ "Сахарок" дата виписки 12.01.2021 р., дата реєстрації 04.02.2021 р.; ТОВ "Копілка" дата виписки 31.01.2021 р., дата реєстрації 16.02.2021 р.; ФОП ОСОБА_3 дата виписки 06.05.2021 р., дата реєстрації 02.06.2021 р.; ФОП ОСОБА_4 дата виписки 11.05.2021 р., дата реєстрації 03.06.2021 р.; ФОП ОСОБА_3 дата виписки 07.06.2021 р., дата реєстрації 15.07.2021 р.; ТОВ "Конві-Україна" дата виписки 15.06.2021 р., дата реєстрації 12.07.2021 р.; ФОП ОСОБА_3 дата виписки 15.06.2021 р., дата реєстрації 15.07.2021 р.; ФОП ОСОБА_3 дата виписки 05.07.2021 р., дата реєстрації 15.08.2021 р.; ПП "Дімітрій-2005" дата виписки 16.05.2022 р., дата реєстрації 24.05.2023 р.; ФОП ОСОБА_3 дата виписки 16.06.2022 р., дата реєстрації 01.08.2022 р.; ТОВ "Світова канцелярія" дата виписки 11.07.2022 р., дата реєстрації 12.08.2022 р.; ТОВ "Світова канцелярія" дата виписки 14.07.2022 р., дата реєстрації 12.08.2022 р.; КП "Кременчуцьке комунальне автотранспортне підприємство 1628" дата виписки 28.02.2023 р., дата реєстрації 24.03.2023 р.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що контролюючий орган неправомірно встановив порушення позивачем пункту 198.6 статті 198ПК України, оскільки станом на дату реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та, відповідно, відображення позивачем у податкових деклараціях не закінчився строк 1095 календарних днів із дати складення вказаних накладних, а відтак позивач мав право на включення таких сум до податкового кредиту за відповідний період.

Судовим розглядом, що 01.04.2018 р. між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та ФОП ОСОБА_5 (виконавець) укладено договір про надання послуг з мерчандайзингу товарів № 1/04, умовами якого передбачено, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати послуги з мерчандайзингу товару, особисто та або із залученням найманої праці. Під мерчандайзингом товару у цьому договорі розуміється комплекс послуг в будь-яких торговельних місцях, магазинах, супермаркетах, гіпермаркетах, гуртовій та роздрібній торговельній мережі, що здійснюється в порядку та на умовах, передбачених цим договором, з метою збільшення обсягів продажів товару. Мерчандайзинг товару - це комплекс маркетингових заходів по представленню та розміщенню товарів, по розповсюдженню товарів, які реалізуються замовником через торговельні місця згідно з вимогами замовника, а саме: дослідження кон`юктури ринку та інформування у торгівельних точках кінцевих споживачів про властивості і якість товарів з метою підвищення попиту на товари; належна викладка товарів на полицях магазинів/торговельних місць у спосіб відповідно до усних або письмових вказівок замовника; належна викладка на полицях магазинів/торговельних місць товарів в порядку черговості погодженій сторонами в усній або письмовій формі; розміщення товарів лише на відповідних полицях у належному місці торговельного залу (точки); належне розміщення підставок під товари (за наявності відповідної групи товарів).

01.04.2018 р. між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та ФОП ОСОБА_6 (виконавець) укладено договір про надання послуг з мерчандайзингу товарів № 2/04, умовами якого передбачено, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати послуги з мерчандайзингу товару, особисто та або із залученням найманої праці. Під мерчандайзингом товару у цьому договорі розуміється комплекс послуг в будь-яких торговельних місцях, магазинах, супермаркетах, гіпермаркетах, гуртовій та роздрібній торговельній мережі, що здійснюється в порядку та на умовах, передбачених цим договором, з метою збільшення обсягів продажів товару. Мерчандайзинг товару - це комплекс маркетингових заходів по представленню та розміщенню товарів, по розповсюдженню товарів, які реалізуються замовником через торговельні місця згідно з вимогами замовника, а саме: дослідження кон`юктури ринку та інформування у торгівельних точках кінцевих споживачів про властивості і якість товарів з метою підвищення попиту на товари; належна викладка товарів на полицях магазинів/торговельних місць у спосіб відповідно до усних або письмових вказівок замовника; належна викладка на полицях магазинів/торговельних місць товарів в порядку черговості погодженій сторонами в усній або письмовій формі; розміщення товарів лише на відповідних полицях у належному місці торговельного залу (точки); належне розміщення підставок під товари (за наявності відповідної групи товарів).

01.04.2018 р. між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та ФОП ОСОБА_7 (виконавець) укладено договір № 3/04 про надання послуг з мерчандайзингу товарів, умовами якого передбачено, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати послуги з мерчандайзингу товару, особисто та або із залученням найманої праці. Під мерчандайзингом товару у цьому договорі розуміється комплекс послуг в будь-яких торговельних місцях, магазинах, супермаркетах, гіпермаркетах, гуртовій та роздрібній торговельній мережі, що здійснюється в порядку та на умовах, передбачених цим договором, з метою збільшення обсягів продажів товару. Мерчандайзинг товару - це комплекс маркетингових заходів по представленню та розміщенню товарів, по розповсюдженню товарів, які реалізуються замовником через торговельні місця згідно з вимогами замовника, а саме: дослідження кон`юктури ринку та інформування у торгівельних точках кінцевих споживачів про властивості і якість товарів з метою підвищення попиту на товари; належна викладка товарів на полицях магазинів/торговельних місць у спосіб відповідно до усних або письмових вказівок замовника; належна викладка на полицях магазинів/торговельних місць товарів в порядку черговості погодженій сторонами в усній або письмовій формі; розміщення товарів лише на відповідних полицях у належному місці торговельного залу (точки); належне розміщення підставок під товари (за наявності відповідної групи товарів).

На підтвердження реальності господарських операцій за вищевказаними договорами ФОП ОСОБА_1 надано до суду замовлення до договорів про надання послуг з мерчандайзингу товарів, акти здачі-приймання робіт (надання послуг), звіти до актів здачі-приймання робіт (надання послуг) та податкові накладні (т. 1 а.с. 76-135, 145-251, т. 2 а.с. 1-68, 125-234).

Оплата за надані послуги проводилась у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями (т. 2 а.с. 79-117).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено надання контрагентами позивача послуг з мерчандайзингу товарів, зокрема, у звітах до актів здачі-приймання робіт детально описано надані послуги, які оплачені згідно платіжних доручень.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 16.10.2024 р. № 5 в частині збільшення розміру грошового зобов`язання з ПДВ в розмірі 212559 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 53139,75 грн. підлягає скасуванню.

Судовим розглядом встановлено, що контролюючим органом під час перевірки встановлено, що ОСОБА_1 у періоді, що перевіряється, не зареєстровано податкові накладні в ЄРПН, відповідно до пп. "г" п. 198.5 ст. 198 ПК України, у результаті допущених порушень податкового законодавства, проте, суд апеляційної інстанції зазначає, що господарські операції, яким надавалася оцінка контролюючим органом в ході перевірки (пункт 2.6.1 Акту перевірки), пов`язані з господарською діяльністю ФОП ОСОБА_1 , а тому застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 12760,77 грн. є неправомірним.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної вважає, що податкові повідомлення-рішення № 5 від 16.10.2024 р.; № 5 від 16.10.2024 р.; № 5 від 16.10.2024 р.; податкове повідомлення-рішення № 5 від 16.10.2024 р. в частині збільшення розміру грошового зобов`язання з ПДВ на суму 212559 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 53139,75 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 5 від 16.10.2024 р. необґрунтовані та підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.10.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 77, 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.10.2025 р. по справі № 440/4552/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 28.01.2026 року