Справа № 520/28847/25
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

29 січня 2026 року № 520/28847/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження клопотання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про зупинення провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 20.05.2023 по 06.12.2023 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) за періоди: з 20.05.2023 року по 06.12.2023 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

21.01.2026 до суду надійшло клопотання відповідача, в якому він просив:

- зупинити провадження по справі № 520/28847/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії до набрання законної сили рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у адміністративній справі №520/5814/24.

Розглянувши клопотання відповідача, суд дійшов наступного.

Статтею 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначені підстави обов`язкового зупинення провадження у справі та випадки, коли суд має право зупинити провадження у справі, а також строки зупинення провадження та порядок поновлення зупиненого провадження у справі.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі: перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 03 грудня 2025 року у справі №520/5814/24, вирішено справу № 520/5814/24 за позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії передати на розгляд судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду.

Спір у справі №520/5814/24 виник у зв`язку з відмовою відповідача оформити та направити до органу Пенсійного фонду України довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача, визначеного станом на 01 січня 2024 року відповідно до Постанови № 704 із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання та інших видів грошового забезпечення, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, за зверненням позивача до відповідача у зв`язку з підвищенням розміру грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Верховний Суд зазначив, що ключовим у цій справі питанням, яке підлягає вирішенню Судом, є визначення того, яка саме редакція пункту 4 Постанови № 704 підлягає застосуванню під час обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням станом на 01 січня 2024 року первісна редакція, що передбачала використання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, чи редакція, змінена Постановою № 481, якою визначено фіксовану розрахункову величину 1762,00 грн.

Колегія суддів Верховного Суду в ухвалі від 03 грудня 2025 року у справі №520/5814/24 вважала за необхідне відступити від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20 жовтня 2025 року у справі № 600/3516/24-а та від 22 жовтня 2025 року у справі № 420/3824/25, у яких викладено правовий висновок про те, що з дня набрання чинності Постановою № 481 (20 травня 2023 року) та протягом усього періоду її дії (до 18 червня 2025 року) правові підстави для видачі довідок про розмір грошового забезпечення із застосуванням розрахункової величини у вигляді прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року відсутні. Протягом зазначеного періоду визначення посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями здійснювалося виходячи з фіксованої величини 1762,00 грн, передбаченої Постановою № 481.

З огляду на викладене колегія суддів Верховного Суду передала справу № 520/5814/24 на розгляд судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду.

У справі №520/28847/25 предметом позову є бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 20.05.2023 по 06.12.2023 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

Суд зазначає, що правовідносини, які є предметом розгляду у справі № 520/28847/25, є подібними за своєю правовою природою до правовідносин, що розглядаються у справі № 520/5814/24, оскільки в обох справах спір зумовлений застосуванням пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 у контексті визначення розрахункової величини для обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, а саме: чи підлягає застосуванню первісна редакція пункту 4 Постанови № 704, яка передбачає використання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня відповідного календарного року, чи редакція, змінена Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481, якою визначено фіксовану розрахункову величину у розмірі 1762,00 грн.

При цьому відмінність предметів позову, а саме: оформлення довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії у справі № 520/5814/24 та нарахування і виплата грошового забезпечення у справі № 520/28847/25, на думку суду, не може бути підставою для відмови у зупиненні провадження у даній справі, оскільки в обох випадках вирішення спору безпосередньо залежить від визначення належної редакції пункту 4 Постанови № 704, яка підлягає застосуванню у спірний період.

Суд враховує, що у справі № 520/5814/24, яка перебуває на розгляді судової палати Верховного Суду, вирішується питання щодо застосування пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 в редакції після внесення змін Постановою № 481 у період дії останньої (з 20.05.2023 по 18.06.2025), що є спірним у цієї справі.

Суд зауважує, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага з урахуванням того, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 242 КАС України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Такий визначений законодавцем підхід до роботи Верховного Суду (формування в окремих справах конкретних правових висновків, що є обов`язковим для всіх судів та суб`єктів владних повноважень) є особливо актуальним у світлі положень частини п`ятої статті 125 Конституції України, згідно з якою адміністративні суди діють з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі до набрання законної сили судового рішення у справі № 520/5814/24.

Отже, клопотання відповідача про зупинення провадження у справі підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 229, 236, 248, 256, 258, 291, 293 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про зупинення провадження у справі задовольнити.

Зупинити провадження в адміністративній справі №520/28847/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії до набрання законної сили судового рішення Верховного Суду у справі №520/5814/24.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Н. А. Полях