Справа № 560/20641/25
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2026-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 січня 2026 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Польового О.Л. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Хмельницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 25.12.2025 суд залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

На виконання вимог ухвали позивач надав клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому зазначив, що був примусово мобілізованим з порушенням чинного законодавства. Матеріали справи не містять доказів, що позивач був ознайомлений з наказом військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2025 N 48. Також позивач зазначив, що не був ознайомлений з відомостями до якої військової частини його мобілізовано, у зв`язку з цим вживав заходи щодо встановлення інформації щодо відповідача у справі. Представник позивача 30.10.2025 та 07.11.2025 скеровував запити до ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.11.2025 - до військової частини НОМЕР_2 , 18.11.2025 - до Міністерства оборони України, 01.12.2025 - до військової частини НОМЕР_1 . Позивач вказав, що не міг звернутись за правовою допомогою із-за поганого стану здоров`я, бо мав постійний триваючий біль. Крім цього, позивач самостійно намагався зареєструватись у системі Електронний суд, однак за постійних збоїв програми не міг цього зробити.

Надаючи правову оцінку вказаним доводами позивача, суд враховує таке.

Згідно частин першої, другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Таким чином, строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо оскарження рішень стосовно призову на військову службу по мобілізації та направлення на військову службу охоплюється спеціальною нормою частини п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

У позовній заяві позивач оскаржує, зокрема, наказ військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2025 N 48 про призначення та зарахування його до списків особового складу військової частини та наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.09.2025 N 249 про призов на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, про порушення своїх прав чи інтересів оскаржуваним рішенням позивач повинен був дізнатися у вересні 2025 року.

Однак до суду позивач звернувся 04.12.2025, тобто з пропуском місячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дотримання строків звернення до суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними. Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого ці правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 N 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, зокрема, і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Посилання позивача на те, що він не був ознайомлений з наказом військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2025 N 48, суд оцінює критично, оскільки відсутність доказів ознайомлення з наказом не спростовує обізнаності позивача з фактом призову та проходження військової служби. Позивач у позовній заяві зазначає, що був мобілізований 05.09.2025, а отже він був обізнаний з наслідками його прийняття на військову службу.

Аргументи позивача щодо необхідності встановлення належного відповідача та направлення адвокатських запитів не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки такі дії були вчинені представником позивача вже після спливу встановленого законом місячного строку. Невжиття позивачем заходів для своєчасного звернення до суду або для залучення представника у межах процесуального строку є наслідком власної бездіяльності позивача.

Доводи позивача про неможливість звернення за правовою допомогою з огляду на стан здоров`я суд також визнає необґрунтованими. Позивач власноруч у позовній заяві підтверджує, що перед кожним виходом з квартири оновлював застосунок "Резерв+", а у день мобілізації вирушив у відрядження по території України. Вказане свідчить про наявність у позивача фізичної можливості вчиняти активні дії та про відсутність об`єктивних перешкод для звернення за правовою допомогою або направлення процесуальних документів поштовим зв`язком. Неможливість реєстрації у системі "Електронний суд" також не є поважною причиною, оскільки закон не обмежує право звернення до суду виключно електронною формою.

Окремо суд враховує, що з 06.09.2025 позивач вважається таким, що самовільно залишив військову службу, у зв`язку з чим був знятий з продовольчого забезпечення та йому призупинена виплата грошового забезпечення. Ця обставина свідчить про те, що позивач з 06.09.2025 фактично не виконував обов`язків військової служби, не був обмежений розпорядком дня військової частини чи наказами командування, які б перешкоджали йому вільно пересуватися та реалізовувати своє право на судовий захист. Самовільне залишення військової служби та невиконання обов`язків військовослужбовця за наявності усвідомлення правових наслідків підтверджує, що позивач мав реальну можливість своєчасно звернутися до суду, але не вчинив цього з причин, які залежать виключно від нього самого.

Таким чином, зазначені позивачем причини пропуску строку звернення до суду є неповажними. У зв`язку з цим у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку слід відмовити.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне продовжити позивачу строк для усунення недоліків позову. Недоліки позову можуть бути усунуті позивачем шляхом зазначення інших підстав поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 121, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду.

Продовжити ОСОБА_1 строк залишення позовної заяви без руху на 10 днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя О.Л. Польовий